mot · G3021688 · 1980-01-25 00:00:00 — Behovet av ökade insatser för att ta till vara kulturhistoriskt värdefull och miljöskapande äldre bebyggelse har blivit alltmer uppenbart. Samhällets ansvar har fått uttryck i de grundläggande målen för den statliga kulturpolitiken, i arbetet med fysisk riksplanering och i organisationsförändringar med syfte att ge kulturminnesvården ett ökat inflytande i samhällsplaneringen. Uppmärksamheten har vidare riktats på svårigheterna att få i gång en upprustningsverksamhet i önskad omfattning med de hittillsvarande, ytterst begränsade möjilgheterna till verksamt ekonomiskt stöd från statens sida. Ett väl fungerande finansieringssystem har befunnits nödvändigt för en byggnadsvård som fyller dagens allmänna krav på kvalitet och omfattning. Mot denna bakgrund skulle genomförandet av förslagen byggnadsvårdsutredning innebära att den statliga reformpolitiken på kulturminnesvårdens område fullföljdes. Ett dröjsmål kan innebära sådana påfrestningar för både enskilda fastighetsägare och kommuner att de förlorar ambitionen att genomföra de insatser för vård och bevarandeplanering som länge varit aktuella. Vid parlamentariska församlingsmöte konstaterade församlingen att oersättliga arv av äldre byggnader fortsätter att hotas av försummelser, förfall, förstörelse och olämpliga nybyggnader. Församlingen uppmanade ministerkommittén att inbjuda medlemsregeringarna att vidta effektivare åtgärder för att tillämpa principerna 1976 antagna resolutionen om kulturarvet. började det bli känt att utrymmet för kostnadskrävande reformer /skulle bli utomordentligt litet. Svenska föreningen för byggnadsvård sände från ett möte i telegram till statsministern med vädjan om att bereda utrymme för den förberedda och på alla sätt väl förankrade byggnadsvårdsreformen. Regeringen har inte funnit detta möjligt men bekräftar i skrivningen till bil. 12 i budgetpropositionen att en bred majoritet stöder byggnadsvårdsutrednings förslag. Uppskovet med detta ställningstagande sker som regeringen tillsatt en kommitté med uppdrag att utreda frågor om förnyelse av stadsmiljöer. I stadsförnyelsekommitténs direktiv sägs bl. a. följande: Det är angeläget att i större utsträckning bevara de miljöer som vi har fått i arv av tidigare generationer. Kommittén bör därför söka former för att stimulera till en varsam förnyelse genom successiv upprustning, ombyggnad, förtätning och utbyggnad av redan befintliga bebyggelsemiljöer för att på så sätt åstadkomma historisk förankring och kontinuitet i stadsutvecklingen och ett bättre utnyttjande av befintliga resurer. Även från dessa delvis nya utgångspunkter framstår ett genomförande av de förslag som byggnadsvårdsutredning lagt fram som oundgängligt. då utgiftsökningen inom den statliga budgeten måste hållas tillbaka kan detta nödvändiggöra minskningar på andra utgiftsposter av trots allt lägre nödvändighet. En viktig del av reformpaketet utgör förslaget att skriva upp bidragsmedel till stöd för byggnadsvård som bedrivs av kommuner, stiftelser och enskilda till nivån 40 milj. kr./år. Det är att djupt beklaga att det ekonomiska läget ej gjort det möjligt att nu förverkliga byggnadsvårdsutredningens förslag, så mycket mera som det här gäller ett område som varit eftersatt så länge, att varje års uppskov medför allvarliga skador; dröjsmål med motåtgärder innebär i många fall irreparabel förstöring. Med hänsyn till vad som anförts om nödvändigheten av ett bättre läge för byggnadsvården hemställs att som sin mening ger regeringen till känna vad i motionen anförts om vikten av ett snabbt genomförande av byggnadsvårdsutrednings förslag.