mot · G40271 · 1980-11-06 00:00:00 — Uraktlåtenheten att för redovisa konsekvenserna är så mycket mer upprörande som regeringen till sitt förfogande har två dataregister från vilka det är möjligt för ekonomiministern och hans kolleger att inhämta information härvidlag. Enligt vad vi erfarit finns ordet basbelopp i inte mindre än 35 författningar (enligt register) samt i 130 författningar (i statsrådsberedningens register). Till , allmänhetens och inte minst regeringens information redovisar vi de 35 förstnämnda författningarna nedan: giftermålsbalk konkurslag kommunalskattelag lag om arvsskatt och gåvoskatt rättegångsbalk föräldrabalk militärersättningslag uppbördslag förordning med tilläggsbestämmelser till statens allmänna tjänstepen lag om allmän försäkring lag om ändring av vissa underhållsbidrag lag om statlig lönegaranti vid konkurs förordning om statligt stöd till kommersiell service i glesbygd förordning om ändring av vissa statliga tjänstepensioner fr. o. m. förordning om utbetalning av statliga tjänstepensionsförmåner och vissa lag om krigsskadeersättning till sjömän lag om uppräkning av yrkesskadelivräntor m.m. förordning om ändring av livräntor enligt äldre statliga tjänstepensions förordning om ändring av vissa underhållsbidrag förordning om statligt stöd till glesbygd rättshjälpsförordning Ändringen i basbeloppet berör således en stor del av lagstiftningen. Nära nog alla departement är berörda, men berörda statsråd lämnar i okunnighet om konsekvenserna av regeringens förslag. Utbildningsministern bryr sig således t. ex. inte om att redovisa att det ändrade basbeloppet får konsekvenser för högskolans studerande. Men basbeloppet spelar också en viktig roll utanför lagstiftningens område. Inom arbetsmarknaden finns en rad avtal där en anknytning sker till basbeloppet. Så gäller t. ex. att den särskilda tilläggspensionen (STP), som utgår till arbetare inom den privata sektorn, grundas på basbeloppet. Även övriga avtalsförsäkringar drabbas av urholkningen av basbeloppet. I första hand blir det kännbart för tjänstegrupplivförsäkringen men det kan också komma att gälla för avgångsbidragsförsäkringen, avtalsgruppsjukförsäkring och trygghetsförsäkring vid arbetsskada. De samlade konsekvenserna för löntagare med olika typer av pensioner (statsanställda, kommunalanställda, privatanställda tjänstemän resp. arbetare) torde kunna bli mycket olika. Detta beror på de skilda konstruktionerna av pensionssystemen. En tydlig effekt av regeringens förslag är dock att de privatanställda arbetarna drabbas hårdast. Men också i andra avtal ingår basbeloppet (försäkringsväsendet, enskilda avtal, kommuners och landstings beslut osv). Det har givetvis inte varit möjligt för oss att i detta sammanhang göra en fullständig kartläggning av vad regeringsförslaget bara i denna del kommer att leda till. Regeringen skulle givetvis, om den velat handlägga denna fråga korrekt och i överensstämmelse med vår lagstiftningspraxis, ha låtit utreda och remissbehandla denna fråga. Med sina förslag åstadkommer man nu omfattande försämringar av den sociala tryggheten för stora befolkningsgrupper men också en betydande rättsosäkerhet om hur ingångna avtal och överenskommelser skall tolkas. Enbart av här anförda skäl borde propositionen i denna del blankt avslås och skickas tillbaka till regeringen. Ett annat exempel på den ytterst bristfälliga handläggningen kan hämtas från statsrådet förslag. Hon föreslår att antalet direkt lärarledda timmar i gymnasieskolan skall minskas , på alla linjer och kurser sammantagna. Hur detta kan komma att påverka skolan behandlas i motioner av socialdemokraterna i utbildningsutskottet. En viss del av denna minskning skall dock återgå så att reduktionen totalt torde bli . Huruvida de resurser som avses bli återförda till gymnasieskolan direkt kommer att kompensera bortfallet går inte att bedöma. har flera förändringar av gymnasieskolans timoch kursplaner skett. I samband med beslut om grundskola infördes . Detta hade förberetts av skolberedning. 1964 fattades beslut om en omfattande förändring av det dåvarande gymnasiet, ett förslag som var grundat på gymnasieutredningens förslag. togs också ett nytt beslut om , nu på förslag av fackskoleutredningen. underställdes förslag om en ny utformning av yrkesutbildning, vilket hade sin grund i yrkesutbildningsberedningens betänkande. 1970 beslöts om en förändring av de tidigare s.k. fackskolelinjerna. Beslutet hade föregåtts av ett arbete inom . fattades beslut om skogsbrukslinjen, utarbetat av en organisationskommitté. 1976 tillsatte så den socialdemokratiska regeringen en ny utredning om den gymnasiala utbildningen. Vad vi här kort angett visar att förändringarna på skolans område alltid föregåtts av ett noggrant utredningsarbete, vari inte minst berörda organisationer och myndigheter fått medverka. avser regeringen att själv ta ansvaret för det tim- och kursplanearbete som skall ske efter beslut. Det är således två viktiga förändringar som därmed annonserats: betydelsefulla förändringar för skolan behöver inte föregås av utredning och allmän diskussion, avser att ta över den pedagogiska myndighetens uppgifter. Ytterligare exempel på det bristfälliga beslutsunderlaget kan hämtas från . Kommunikationsministern räknar med att spara 15 milj. kr. i den statliga färjeverksamheten. Det skall enligt propositionen åstadkommas genom nedläggningar, övergång till tvåskift och nattuppehåll. Man studerar också möjligheterna att avgiftsbelägga färjorna och överföra vissa färjor till privata samfälligheter. Någon konkret redogörelse för hur man skall åstadkomma besparingen på 15 milj. kr. - av hela kostnaden för den statliga färjeverksamheten - ges inte. Kommunikationsministern lägger fram en s.k. strukturplan för . Genom rationaliseringar, investeringar och en aktiv prispolitik räknar han med en förbättrad lönsamhet och en direkt budgetavlastning för /82 på drygt 300 milj. kr. Redovisningen är mycket allmänt hållen och ger inget som helst besked om hur de olika åtgärderna kan tänkas samverka för att komma till rätta med SJ:s ekonomiska problem. Det gäller t. ex. i vilken utsträckning taxehöjningar skall tillgripas för att SJ skall nå sina ekonomiska mål. Den s.k. strukturplanen ges inget konkret innehåll utan reser endast en rad frågetecken: Vilken roll kommer SJ att spela i den nya regionala trafikpolitiken? På vilka områden finns rationaliseringsmöjligheter inom SJ? Hur lägger man upp prispolitiken för att lågprissatsningen inte skall urholkas? De exempel vi här angett visar på betydande brister i underlaget för de förslag som föreläggs för beslut. Omfattningen av besparingarna på statsbudgeten uppges i propositionen utgöra 6 370 milj. kr. på helår räknat. För en rad av de som besparingar upptagna punkterna återfinns dock inte förslag som är möjliga att bedöma. I åtskilliga fall är man också från regeringens sida tydligen medveten härom. Man avser att återkomma till frågan senare eller man låter ta del av ett löst resonemang om en minskning av ett anslag med ett visst belopp. Flera exempel kan lämnas härpå. Försvarsministern avser att göra en besparing inom försvarsdepartementets område 1981/82 med 300 milj. kr. Det är tillfredsställande. Men denna besparing kan rimligen inte räknas som en helårseffekt, eftersom regeringen i prop. 1980/81:4 föreslagit en planeringsram för det militära försvaret som inte innebär någon utgiftsbegränsning. Socialministern har räknat sig till godo en höjning av öppenvårdsavgifterna om 250-300 milj. kr. Men denna är beroende av förhandlingar med sjukvårdshuvudmännen vilka skall äga rum . Ekonomiministern har upptagit besparingar om 10 milj. kr. Några konkreta anvisningar eller förslag om hur detta belopp kan nås finns dock inte. Utbildningsministern räknar sig till godo förslag vars innebörd och konsekvenser inte går att bedöma på grundval av propositionen. Det gäller t. ex. förslagen om minskat tidnings- och tidskriftsstöd, om nedläggningen av barnfilmrådet och om minskade bidrag till studiecirkelverksamheten. De mest omfattande förändringar som bostadsministern föreslår saknar i allt väsentligt detaljer som gör det möjligt att bedöma förslagen. En besparing med 600 milj. kr. på räntebidragen annonseras, men inget sägs om hur denna skall nås; det är f.ö. tveksamt om det är en besparing före eller efter ränteavdragseffekten som avses. I fråga om bostadsbidragen gäller att regeringen bl. a. avser att sänka inkomstgränsen för hushåll utan barn. Någon särskild gräns anges inte, men likväl anser man sig kunna göra en bedömning av besparingseffekten. För energisparandet förutses en besparing om 300 milj. kr. Några konkreta förslag framläggs inte, utan de skall komma . Även för jordbruks-, handels-, industri- och kommundepartementen gäller för flertalet besparingsförslag att regeringen avser att återkomma med konkreta förslag . Som framgår redan av denna exemplifiering är det åtskilliga förslag från regeringen som inte är möjliga att bedöma till innehåll eller konsekvenser. Vi har i allmänhet valt att avstå från att nu ta ställning i dessa frågor. Det får anses vara mycket otillfredsställande att regeringen redovisar ett så dåligt beslutsunderlag för . Regeringen uppger sina besparingar till ca i helårseffekt. Man har då inräknat effekten på statsskuldräntor av momshöjningen (300 milj. ), dvs. en följd av ett redan fattat beslut. Vidare inräknar man en engångsbesparing på det militära försvaret med 300 milj. kr. Enligt vår bedömning utgörs dessutom ett belopp om av besparingar som redovisas ytterst ofullständigt och därför ej går De egentliga besparingar som regeringen nu framlägger förslag om uppgår således till ca för helår. I den offentliga debatten har man från regeringens sida önskat ge intrycket att tyngdpunkten i besparingsprogrammet skulle läggas på den offentliga verksamheten. Det är emellertid ett blygsamt sparbelopp som härrör ur direkta ingrepp i statens egen verksamhet, främst antagningsminskningar m.m. i högskolan och vissa rationaliseringar inom SJ:s godshantering. Totalt sett torde det vara fråga om bestående besparingar om 250-300 milj. kr. I detta sammanhang har vi inte beaktat besparingarna inom försvaret, den uteblivna flyttningen av Utbildningsradion och de nedsatta investeringarna i polishus, eftersom det rör sig om engångsbesparingar som inte ger någon långsiktig spareffekt. Huvuddelen av besparingsförslagen träffar i stället enskilda, kommuner och organisationer. Genom höjda avgifter och taxor samt försämrade sociala förmåner minskar köpkraften hos hushållen genom de nu preciserade förslagen med ca . De tills vidare blott aviserade förslagen innebär åtstramningar på ytterligare ca . Kommuner och församlingar drabbas av försämrade statsbidrag med ca . Bidragen till organisationer, industrin m. fl. minskar med samma belopp. Regeringens sparpaket avser alltså inget annat än en ny nedpressning av levnadsstandarden med samma innebörd som de stora skattehöjningar den borgerliga riksdagsmajoriteten beslutat om tidigare denna höst. 3.2 Sysselsättningen Sysselsättningen 1976-1980 har sysselsättningen i privat verksamhet fallit tillbaka. Det totala antalet sysselsatta i denna del av ekonomin har minskat med nära 50 000 personer till 1980. Särskilt kraftig har nedgången varit inom tillverkningsindustrin som förlorat nära 70 000 arbetstillfällen. Endast genom en snabb ökning av antalet sysselsatta i den offentliga sektorn - främst i kommunerna - och en långa tider maximal insats av beredskapsarbeten och arbetsmarknadsutbildning har en kraftig stegring av den öppna arbetslösheten kunnat förhindras. Således steg antalet sysselsatta i offentlig tjänsteproduktion under de här aktuella åren med nära 190 000 personer. Vid regeringsskiftet var den offentliga sektorns ekonomi i god ordning. Beslut om utgiftsökningar hade regelmässigt följts upp med beslut om motsvarande inkomstförstärkningar. Statens budget var i god balans. Med det borgerliga makttillträdet inleddes en politik som syftade till att genom inkomstöverföringar från staten till företagen öka det svenska näringslivets internationella konkurrenskraft, dess investeringsvilja och därmed den totala sysselsättningen. Till följd av denna politik dränerades statsbudgeten på mångmiljardbelopp. Detta till trots misslyckades de borgerligas strategi. Sysselsättningssituationen förvärrades snabbt. Omfattande arbetsmarknadspolitiska åtgärder blev enda utvägen. Kostnaderna för dessa insatser försvagade ytterligare den offentliga ekonomin. Som vi tidigare visat har den borgerliga regeringen försatt sig i ett läge som föranleder den att göra hårda ingrepp för att häva bristen på balans i den svenska ekonomin. Den väg som regeringen med förslagen om köpkraftsindragningar och s.k. sparplan nu beträder torde få ytterst allvarliga konsekvenser för sysselsättningen. Två skäl talar härför. För det första sätts den åtstramning som regeringen förordar in i inledningsfasen av en konjunkturdämpning. För det andra gäller att den tidigare snabba ökningen av antalet sysselsatta i offentlig sektor nu synes dämpas. kan avläsas en tydligt långsammare expansion i den offentliga sysselsättningen. Särskilt oroande för sysselsättningen och arbetslöshet är det faktum att stagnationen inträffar redan innan regeringens momshöjning och sparpaket fått genomslag i kommunernas ekonomi. När detta sker torde den offentliga sysselsättningsutvecklingen försvagas ytterligare. Vårt land har därmed försatts i ett läge där en av alla väntad konjunkturbetingad nedgång i den privata sektorns sysselsättning förstärks genom regeringens olika skattehöjningar för att begränsa köpkraften. Detta tillåts ske sorn en stagnation i den offentliga sysselsättningen redan tidigare kunnat registreras. Men inte nog med detta. Den sparplan som regeringen nu anser sig tvingad tillgripa för att hejda en fortsatt urgröpning av den offentliga ekonomin försvagar ytterligare sysselsättningsutvecklingen i offentlig sektor. Resultatet blir arbetslöshet. Detta står klart för envar. Så även för regeringen. I propositionen om besparingar i statsverksamheten konstateras öppet att de riktlinjer för politiken som regeringen förordar endast kan reducera omfattningen av den arbetslöshet som inte kan undvikas. Först och kan det enligt regeringen bli fråga om en återhämtning. Omdömet om denna politik kan bara bli ett. har en svensk regering försatt sig i ett läge där en aktiv stabiliseringspolitik för att värna sysselsättningen överges för en åtstramningspolitik som framtvingas till följd av tidigare missgrepp i handhavandet av landets ekonomi. för en svensk regering med öppna ögon en arbetslöshetsskapande politik. som regeringen presenterar sin åtstramning görs allmänna uttalanden om vissa insatser i form av beredskapsarbeten och arbetsmarknadsutbildning för dem som kommer att kastas ut i arbetslöshet till följd av åtstramningspolitiken. Arbetsmarknadspolitiska åtgärder ingår som viktiga delar i en samordnad politik för tillvaratagande av landets arbetskraftsresurser och därmed för att trygga den enskildes rätt till en trygg sysselsättning. Isolerade insatser i form av beredskapsarbeten och utbildning till människor som drabbas av arbetslöshet som en direkt följd av medvetna ekonomiskpolitiska åtgärder har däremot föga med sysselsättningsskapande politik att skaffa. Kvinnor och ungdom drabbas först kunde vi glädjas åt en snabb förstärkning av sysselsättningsmöjligheterna för kvinnor. Antalet sysselsatta kvinnor steg med nära 350 000. Genom denna utveckling skapades faktiska förutsättningar för ett ändrat innehåll i kvinnors och mäns könsroller och därmed ökad jämställdhet mellan könen. De ekonomisk-politiska åtgärder som regeringen nu föreslår får, i kombination med tidigare köpkraftsindragningar, en dämpande effekt på produktionen och sysselsättningen. Särskilt hårt torde åtgärderna komma att slå mot tjänsteproduktionen, privat såväl som offentlig. Därmed riktas regeringspolitikens udd mot kvinnornas sysselsättningsmöjligheter. Redan i utgångsläget är kvinnornas situation på arbetsmarknaden klart svagare än männens. uppgick antalet arbetslösa kvinnor till 60 000. Detta motsvarar av den kvinnliga arbetskraften. Den ytterligare försvagning som följer av regeringens politik blir ett direkt hot mot de framgångar som under det gångna decenniet vunnits i jämställdhetsarbetet. Från sysselsättningspolitiska utgångspunkter framstår konsekvenserna av regeringsförslagen för den kommunala verksamheten som särskilt alarmerande. Som exempel kan anföras nedskärningarnas effekter på skolans område. Sakkunniga beräkningar visar att den ökning av klassstorlekarna på mellanstadiet som förordas av regeringen innebär ett bortfall av ca 1 000 lärartjänster. Nedskärningen av antalet lärartimmar på linjer och specialkurser svarar mot ett bortfall av 1 000-1 500 lärare. Neddragningen av servicen i skolan torde ytterligare reducera personalbehovet med 2 000-3 000 tjänster. Bara på skolans område skulle regeringens nedskärningar sålunda drabba ca 5 000 heltidstjänster. med borgerlig regering har arbetslösheten bland ungdom varit stor. För samtliga dessa år redovisas i genomsnitt mer än 30 000 arbetslösa i Endast genom offentliga och då främst kommunala insatser har en ännu högre öppen ungdomsarbetslöshet kunnat förhindras. De nedskärningar som föreslås drabbar i betydande omfattning den kommunala verksamheten. Därmed minskar förutsättningarna för fortsatta sysselsättningsinsatser för unga i kommuner och landsting. Den redan tidigare allvarliga ungdomsarbetslösheten hotar följaktligen att ytterligare förvärras. Hotet förstärks genom regeringens köpkraftsindragningar, vilka leder till dämpad nyrekrytering i den privata varu- och tjänsteproduktionen. har beräknat att de sammantagna effekterna av konjunkturdämpningen och de tidigare beslutade skattehöjningarna blir en ökning av arbetslösheten med 70 000 personer. Härtill kommer effekterna av sparplanen, varvid arbetslösheten kan förväntas stiga till ännu högre nivåer. Det torde därmed stå klart att mycket stora anspråk kommer att ställas på sysselsättningspolitikens sista försvarslinjer - beredskapsarbeten och arbetsmarknadsutbildning. Genom framsynt planering har arbetsmarknadsverket frigjort kapacitet för en inte oväsentlig ökning av antalet sysselsatta i dessa verksamheter. Därmed har fysiskt utrymme skapats för en sådan ökning av de arbetsmarknadspolitiska insatserna att en stegring av den öppna arbetslösheten ytterligare någon tid bör kunna undvikas. Utvecklingen av den öppna arbetslösheten under de kommande månaderna blir ett mått på regeringens vilja att hålla den traditionella arbetsmarknadspolitiken intakt. fann anledning understryka vikten av en hög arbetsmarknadspolitisk beredskap. Sålunda konstaterades (AU 1979/80:21) dels att volymen beredskapsarbeten 1980/:81, och därmed behovet av anslagsmedel för detta ändamål, slutgiltigt fick avgöras av konjunkturutvecklingen, dels att anvisade medel för arbetsmarknadsutbildning vid en försämring av läget på arbetsmarknaden kunde visa sig vara tilltagna i underkant och att behov av tilläggsanslag kunde uppstå. Det torde numera stå helt klart att arbetsmarknadsläget går mot en försvagning. Ett genomförande av regeringens förslag till nedskärningar i den offentliga verksamheten fördjupar denna nedgång. Den arbetsmarknadspolitiska beredskapen bör följaktligen omgående skärpas. Som särskilt angeläget framstår det därvid att den verksamhetsplanering som genomförs inom arbetsmarknadsutbildningen med utgångspunkt i konjunkturneutrala bedömning av verksamhetsvolymen /81 omgående revideras i syfte att möjliggöra en snabb utbyggnad av utbildningen redan under de kommande vintermånaderna. I en särskild motion från socialdemokraterna i arbetsmarknadsutskottet hemställs att vad vi här anfört rörande skärpt arbetsmarknadspolitisk beredskap av ges regeringen till känna. Det beslut som den borgerliga regeringen drev igenom vid den urtima i form av skattehöjningar innebar, som vårt parti påpekade, ytterligare ett steg på vägen mot en alltmer orättvis fördelningspolitik. De nu framlagda förslagen accentuerar detta ytterligare. Regeringen vill i propositionen göra gällande att förändringarna är ytterst måttliga och i varje fall inte drabbar de svagaste hushållen. Bevisningen härför saknas dock. Vi har därför ansett det angeläget att ge en så samlad bild som möjligt av regeringens politik som den utformats denna höst. vi kommer att belysa effekterna av både skattehöjningarna under den urtima och de nu framlagda förslagen. Höjd moms, höjda punktskatter Besluten vid den urtima om höjningar av momsen och energiskatterna leder till ökade påfrestningar för främst barnfamiljerna. Inom har man, med hjälp av material från hushållsbudgetundersökningen 1978, undersökt effekten för tre olika typer av arbetarfamiljer med barn. Denna undersökning visar följande: Två vuxna, två barn Två vuxna, tre barni Bensinskattehöjning Ökad kostnad för hushålls l För ensamstående i genomsnitt 1,4 barn, för trebarnsfamilj i genomsnitt 3,2. Det är således så att dessa familjer bara genom de beslutade skattehöjningarna får betydande minskningar av sin disponibla inkomst. Till skillnad mot vad statsministern påstår i den nu aktuella propositionen är det inte så att de sämst ställda kompenseras genom barnbidragshöjningen. Högst en tredjedel av utgiftsökningen täcks av denna höjning. Alla de vars disponibla inkomst påverkas av förändringar av basbeloppet t. ex. pensionärer, handikappade som har förtidspension och högskolestu derande - har fått eller kommer att få kompensation för höjningen av momsen m.m. Genom den urholkning av basbeloppet som regeringen nu föreslagit kommer detta inte att ske . Även de kommer då att få betala skattehöjningarna i form av sänkt standard. Det nya, urholkade basbeloppet Den föreslagna urholkningen av värdebeständigheten avser stora delar av det sociala trygghetssystemet (folkpensioner, ATP, delpensioner, handikappersättning, vårdbidrag, arbetsskadeförsäkring etc.). Därmed påverkas levnadsstandarden för stora grupper. I följande sammanställning anges det antal som påverkas (efter typ av förmån). Handikappersättning, vårdbidrag m.m. Antalet personer med delpensionsförsäkring utgjorde drygt 50 000, antalet barn för vilka bidragsförskott utgår ca 220 000 och antalet studiemedelstagare ca 130 000. Effekterna av regeringens förslag beror naturligtvis på hur snabbt de indirekta skatterna kommer att höjas och på takten i energiprishöjningarna. Om det nya systemet hade tillämpats från regeringsskiftet , skulle t. ex. pensionärerna har förlorat en månads pension . Om man skulle anta att utvecklingen i fråga om energipriser, indirekta skatter och prisnivå bleve densamma som , erhålles (enligt LO:s beräkningar) följande procentuella minskning av köpkraften: Antal år efter Procentuell minskning Också andra antaganden kan göras, bara berörande energipriser och allmän prisutveckling. Om prisökningarna på varor och tjänster uppgår till och prishöjningarna på energi sätts till resp. , fås följande serie som belyser urholkningen av pensioner m.m. Lägger man därtill effekten av en urholkning genom en ökad indirekt beskattning, blir konsekvenserna synnerligen stora. Regeringsförslaget medför således även vid en prishöjning på energi som inte är större än övriga prishöjningar en kraftig köpkraftsminskning. Detta blir särskilt kännbart för ATP-pensionärerna. I propositionen föreslår regeringen en avveckling av livsmedelssubventionerm.m. som totaltuppgår till 700 milj. kr. Det betyder att matpriserna, med hänsyn till moms-effekten, kommer att stiga med ca 850 milj. kr. Konsumentprisindex kommer att stiga enbart genom dessa åtgärder. För denna prisökning ges ingen kompensation enligt de nya reglerna för basbeloppet. Denna ökning kan synas vara marginell. Men den skall ses mot bakgrund av den risk för stora matprishöjningar som ändå föreligger .