mot · G402139 · 1980-11-19 00:00:00 — av m. fl. med anledning av proposition 1980/81:39 om stimulans av aktiesparandet Regeringen förslår i proposition 1980/81:39 en rad åtgärder för att minska skatten på aktieinkomster. Syftet påstås vara att stimulera aktiesparandet och därigenom främja tillgången på riskkapital i näringslivet. Följande förslag läggs fram: fysiska personer och dödsbon medges en skattereduktion som motsvarar av mottagen utdelning till den del denna inte överstiger . för ensamstående och . för makar gemensamt. Den maximala skattesänkningen blir således 3 000 resp. . Vidare föreslås att det s. k. schablonavdraget vid beräkning av skattepliktig realisationsvinst för aktier som har innehafts höjs . Möjligheterna till aktiesparande inom ramen för det s.k. skattesparandet föreslås bli utvidgat. Det högsta sparbeloppet föreslås bli höjt från f. n. Utvidgningen gäller endast för aktiesparande. För banksparande kvarstår det gamla maximibeloppet om . Slutligen föreslår regeringen begränsningar i möjligheten att kvitta realisationsförluster vid försäljning av premieobligationer mot realisationsvinster som uppkommer vid försäljning av annan egendom. Motivet till detta är att denna metod har kommit att användas i skatteflyktssyfte. Förlust vid försäljning av premieobligationer skall i fortsättningen endast få dras av mot vinst vid försäljning av samma slags egendom. Vi tillstyrker det sistnämnda förslaget, eftersom detta bör leda till att en viss typ av transaktioner, som främst sker i skatteundandragande syfte, härigenom förhindras. I vad gäller regeringens förslag till lättnader i beskattningen av aktier vill vi anföra följande. Det är för socialdemokraterna angeläget att stödja alla former av samhällsnyttigt sparande. Detta missgynnas främst av den höga och ihållande inflationen. Det är också nödvändigt att stärka företagens soliditet och tillgång på riskkapital. Med anledning härav vill vi citera ur den socialdemokratiska partimotionen 1979/80: 2063: Den nödvändiga industriella expansionen måste bäras upp av starka och lönsamma företag. Detta är inte minst de anställda inom industrin med 1 1980/81. vetna om, eftersom de i högre grad än några andra grupper i samhället är direkt beroende av industrin för sin utkomst. Företagens soliditet och riskvilliga kapital måste stärkas för att öka benägenheten till offensiva och långsiktiga investeringar. Men den traditionella kapitalistiska vägen att nå detta mål, dvs. ökade vinster som tillfaller de privata kapitalägarna och därmed ökar inkomst- och förmögenhetsklyftorna i samhället, kommer inte att bli möjlig att följa. Ett försök att föra en sådan politik kan stöta på ett så hårt motstånd, att den nödvändiga industriella utbyggnaden inte kommer till stånd. Socialdemokratin anvisar en annan väg. Med en ökad kollektiv kapitalbildning bl. a. i form av löntagarfonder bör löntagarna i högre grad vara beredda att medverka till den nödvändiga ökningen av sparande och investeringar i samhället. Medborgarna bör vara villiga att avstå från en viss konsumtion , om de genom ett direkt inflytande kan få garantier för att de medel som frigörs används för produktiva och sysselsättningsstärkande investeringar och inte leder till ökade klyftor i samhället. Genom en rad förslag inom näringspolitiken och för att öka den kollektiva kapitalbildningen har socialdemokraterna anvisat en väg för att stärka företagens utvecklingskraft. Härutöver har socialdemokraterna i motion 1980/81:71 lagt fram ett förslag om en allmän sparskattereduktion. Detta syftar till att stimulera hushållens sparande, oavsett om detta sker i form av banksparande, aktiesparande eller på annat sätt. Sparskattereduktionen är utformad så att den främst kommer den stora gruppen av småsparare till del. Skattelättnaden för ett visst sparande blir lika stor oberoende av inkomstens storlek. Regeringens politik syftar enbart till att öka förmånerna för den minoritet av människorna som innehar aktier. Även inom denna grupp är aktieägandet mycket ojämnt fördelat. Detta framgår av en undersökning som har utförts inom ramen för utredningen om löntagarna och kapitaltillväxten (Fi 1975:03) och som återfinns i SOU 1979:9. Av denna framgår att 330000 hushåll deklarerade innehav av börsaktier vid taxering. Detta motsvarar av alla hushåll. Dessa hushåll fördelar sig på följande sätt efter aktieinnehavets storlek: Värde (kr.) Hälften av hushållens börsaktier innehas av hushåll med ett aktieinnehav om . Det är fråga om ca 11 000 hushåll, vilket är mindre än 0,av det totala antalet hushåll. Ytterligare en fjärdedel av det totala antalet börsaktier innehas av hushåll med en börsportfölj som uppgår till . finns en rad undantagsbestämmelser från den generella aktiebeskattningen. För att underlätta företagens försörjning med riskkapital har aktiebolag fått rätt till avdrag för utdelning på nyemitterade aktier. Detta har skett genom den s.k. Annell-lagstiftningen, som genomfördes och som sedan har utvidgats. Inom ramen för det s. k. skattesparandet medges betydande skattelättnader - bl.a. genom att utdelningen blir skattefri - för aktiesparande till ett årligt belopp om . Fullt utbyggt innebär detta system att ett aktieinnehav om . (för makar .) befrias från skatt på utdelningen. Regeringens förslag innebär att det skattefria innehavet kan uppgå till . Till detta kommer att även sparavdraget, som uppgår till . för ensamstående resp. . för makar, kan utnyttjas för att uppnå skattefrihet för ett visst aktieinnehav. Med en avkastning om , vilket är den genomsnittliga direktavkastningen för börsaktier, motsvarar detta en börsportfölj om ca . för ensamstående resp. . Redan med nuvarande regler är det således möjligt att . när aktiefondsparandet blivit fullt utbyggt, uppnå fullständig skattefrihet för aktieinnehav om . för ensamstående resp. . Om ytterligare lättnader genomförs, så att även större aktieinnehav medges skattefrihet, kan dessa således bara utnyttjas av av de hushåll som innehar aktier. Av det totala antalet hushåll i landet kan således endast 1,dra fördel av sådana skattelättnader. Regeringens förslag att avdrag skall medges från inkomstskatten av mottagen utdelning till den del denna inte överstiger . för ensamstående resp. . för makar gynnar främst innehavare av stora aktieportföljer. För att fullt ut kunna utnyttja denna skattereduktion måste man, givet att börsportföljen har en avkastning som motsvarar den genomsnittliga avkastningen för alla börsaktier, inneha en aktieportfölj om ca . För makar gäller det dubbla beloppet. Om man till detta lägger de ovan nämnda övriga möjligheterna att uppnå skattebefrielse för aktieutdelningar inkl. den föreslagna utbyggnaden av aktiefondsparandet, uppnås maximal skattelättnad för aktieinnehav som överstiger ca . för ensamstående resp. . Det torde inte finnas mer än ca 10000 hushåll i landet som fullt ut kan tillgodogöra sig dessa skattelättnader. Dessa hushåll tillhör utan tvekan den mest välbeställda gruppen i samhället. Det finns onekligen skäl att ställa frågan, varför denna lilla privilegierade grupp - som dessutom redan utan dessa skattelättnader funnit skäl att inneha stora aktieportföljer - skall sättas i främsta rummet när regeringen lägger fram förslag om sparstimulerande åtgärder. Det är också utomordentligt märkligt att regeringen har hävdat att dessa förslag har en låginkomstprofil. En ytterligare favör som regeringen vill ge åt aktieägarna är att höja schablonavdraget vid beräkningen av skattepliktig realisationsvinst för t 1980/81. aktier sorn innehafts . Den huvudsakliga motiveringen till detta förslag är att de skattskyldigas och taxeringsmyndigheternas arbete skulle underlättas genom att man skulle slippa utreda anskaffningskostnader vid mindre aktieförsäljningar. Detta kan självfallet inte vara ett tillräckligt motiv för att genomföra väsentliga förändringar i beskattningens materiella innehåll. Det bör i sammanhanget påpekas att regeringen föreslagit ändringar i reglerna för realisationsvinstbeskattningen vid avyttring av fast egendom, vilka är synnerligen invecklade och i hög grad kommer att försvåra både för taxeringsmyndigheterna och de skattskyldiga. Detta framstår som så mycket mera anmärkningsvärt med tanke på att socialdemokraterna redan tidigare anvisat en mycket enkel metod för att skärpa denna beskattningsform. Regeringens förslag om en 30-procentig skattereduktion för inkomster från aktieutdelningar kan beräknas medföra ett inkomstbortfall för staten om ca 250 milj. kr. Härtill kommer ett inkomstbortfall till följd av de båda övriga förslagen om lindringar av skatten på aktier. Det ter sig i nuvarande statsfinansiella läge oförsvarligt att på detta sätt urholka statens inkomster. Detta gäller inte minst med tanke på att numera även regeringen har insett att det nuvarande budgetunderskottet är för stort och till den ändan har föreslagit såväl en rad skattehöjningar som ett stort antal utgiftsnedskärningar för att nedbringa budgetunderskottet. Det ter sig särskilt stötande att dessa förslag till skattelättnader för aktieägare läggs fram i ett skede, när regeringen lägger fram förslag som på olika sätt medför minskade inkomster och sociala försämringar för löntagare, barnfamiljer, pensionärer, sjuka och handikappade. Regeringens politik syftar till att på ett medvetet sätt öka inkomst- och förmögenhetsklyftorna i samhället. Det är för socialdemokraterna självklart att denna orättfärdiga fördelningspolitik måste avvisas. Vi yrkar därför avslag på regeringens förslag om skattelättnader för aktieägare. Med hänvisning till vad som ovan anförts hemställs att avslår proposition 1980/81:39 utom i vad avser begränsningar i rätten till avdrag för förlust vid avyttring av premieobligationer. () () () () () MAJ () () ()