ChangeIsKey/open-riksdag huggingface dataset:
mot · G3021702 · 1980-01-25 00:00:00 — Motion 1979/80:1702 om fysisk träning och förebyggande hälsovård i Sextiotusen artonåriga ynglingar testas i samband med inskrivning vid värnpliktsverket. Av tillgänglig statistik framgår att den genomsnittliga längden hos dessa visar en stadigt uppåtgående kurva. var den 1,76 m, medan den och 1978 var 1,78 m resp. 1,79 m. Även viktmässigt kan motsvarande ökning noteras: , och . De längre ryggarna har emellertid medfört påtagliga besvär, konstateras redan vid detta test. Som alla sjukvårdsinitierade känner till accentueras dessa ytterligare längre fram . Vid inskrivningen har vidare konstaterats, att inte av ynglingarna haft av läkare dokumenterade ryggbesvär. Därutöver har anmält ryggvärk. Den tillgängliga statistiken liksom rön av svensk pågående forskning kring dessa faktorer pekar på nödvändigheten av att uppmärksamma denna negativa utveckling av den fysiska hälsan hos människorna. Sålunda vet man att övervikt ger muskel- och ledbesvär, som kunde ha förebyggts . På samma sätt kan uppdykande cirkulationsbesvär i högre åldrar motverkas genom en tidig inriktning på motion och fysisk träning. Detsamma gäller beträffande möjligheterna att förebygga ryggont. På schemat för finner man att årskurs 1 har avsatta för gymnastik m. m. I årskurs 2 ägnas åt ämnet, medan eleven fr. o. m. årskurs 3 och ut tillerkännes . Det är uppenbart att gymnastik, friluftsliv, ergonomi och fysisk träning bör ägnas dels större uppmärksamhet, dels större utrymme på schemat redan i de lägsta årskurserna i . Dels lär man från början in goda vanor. Dels lär man in rätt ergonomi, vilken är viktig för den fortsatta fysiska träningen. Ett större utrymme åt denna aktivitet har sålunda en god grundläggande och förebyggande effekt gentemot hotande sjukdomstillstånd senare i livet. Med kunskap om dessa ting kan man bättre verka för en sundare folkhälsa och en i vid mening riktig friskvård. 1 1979/80. Med hänvisning till det anförda hemställs att hos regeringen begär en översyn av det antal veckotimmar inom som disponeras för fysisk träning, i syfte att inom friskvårdens ram vidga ämnet och dess timtilldelning redan i åk 1, för att därigenom motverka uppkommande ohälsa.
mot · G3021703 · 1980-01-25 00:00:00 — Motion 1979/80:1703 av om resurser till energilinjen inom KTH har antalet elever fördubblats vid professor energilinje, KTH, , där undervisningen för energianvändningen i befintlig bebyggelse bedrivs. har antalet fasta lärarkrafter gått i motsatt riktning, dvs. Resultatet kan bara bli att man på ett för framtida energiförsörjning viktigt område tappar tillväxten av den lärarkår som skall ombesörja utbildningen av framtidens energitekniker i . som allt detta har skett har man - till följd av att institutionens ekonomiska beslutsinstans överflyttats till byggforskningsrådet - fått en ökning av tiden för hanterande av administrativa uppgifter med , vilket ytterligare drabbar undervisningen. Allt detta tvingar bort kompetenta krafter från dels forskning, dels undervisning på energiområdet. Behovet av forskningsassistenter, som skulle kunna vara behjälpliga i undervisningen, liksom handledare av forskningsutbildningen känns mot denna bakgrund särskilt starkt. Vad som behövs nu är en förstärkning med 5-6 assistenttjänster, vilket borde kunna finansieras genom omprioritering. Prioriteringen av byggforskningen inom landet har olyckligtvis lett till att mycket stora resurser avsätts till redan avklarade problemställningar, som endast lett till marginella resultat. Den tidigare forskningsinriktningen, där mycket stora resurser anslagits för att uppnå effektiv användning av skilda material, har lett till att stora resurser ännu avsätts på detta område, som de praktiska uppgifterna ofta bättre kan lösas av industrin. Med hänvisning till det anförda hemställs att hos regeringen anhåller att åtgärder vidtas för en omfördelning av forskningsresurser så att behovet av forskningsassistenter m. m. vid energilinjen inom blir tillgodosett.
mot · G3021704 · 1980-01-25 00:00:00 — av och om medel för folkrörelseforskning Medel för folkrörelseforskning anvisades för vart och ett av budgetåren 1975/76 och 1976/77 till ett belopp av . under anslaget Samhällsforskning. För /78 anvisades, i samband med forskningsrådsnämndens tillkomst 1977, medlen för folkrörelseforskning under anslaget . I propositionen 1976/77:100 bilaga 12 anförde föredragande statsrådet bl. a. att medlen för folkrörelseforskning borde ökas och att . borde beräknas för ändamålet. Medlen skulle som dittills disponeras av en särskild delegation för folkrörelseforskning. I propositionerna 1977/78:100 (bilaga 12) resp. 1978/79:100 (bilaga 12) har under anslaget särskilt markerats att lägst 1,1 milj. kr. resp. lägst 1,4 milj. kr. borde användas för folkrörelseforskning. I årets budgetproposition saknas en motsvarande markering av ett lägsta belopp för folkrörelseforskning. Någon kommentar till detta görs över huvud taget inte. I den mån någon förändring av folkrörelseforskningens villkor och organisatoriska förutsättningar anses erforderliga bör detta öppet redovisas till för dess ställningstagande. I avvaktan på en sådan redovisning föreslår vi att det även för /81 göres samma markering som gjorts under två senaste budgetåren. Under anslaget bör således lägst 1,7 milj. kr. användas för folkrörelseforskning. Med hänvisning till det anförda hemställer vi att som sin mening ger regeringen till känna vad i motionen anförts om att lägst 1,7 milj. kr. under anslaget skall användas till folkrörelseforskning.
mot · G3021705 · 1980-01-24 00:00:00 — Motion 1979/80:1705 av m. fl. om utbildningen av vårdlärare vid högskolan i Extra vårdlärarutbildning om tre terminer har bedrivits i . Två kurser omfattande 24 platser har genomförts. En tredje kurs har påbörjats och kommer att avslutas med utgången av /81. I propositionen 1979/80:100 föreslås ingen nyantagning till vårdlärarutbildningen i . I stället föreslås att vårdlärarutbildning omfattande 24 platser under nästa budgetår etableras i , som då blir centralort för distansundervisning. Vårdlärarutbildningen i har inneburit lärarutbildning för studerande som haft sjuksköterskeutbildning. Hälften av platserna i den kurs som påbörjats har avsatts för utbildning av ålderdomshemsföreståndare. Om vårdlärarutbildning även får anordnas i , planerar högskolan att utbilda lärare för flertalet vårdutbildningar. Efterfrågan är stor på vårdlärarutbildningen i : 145 personer förstahandssökande till de 24 platserna, varav 98 är leg. sjuksköterskor och 47 ålderdomshemsföreståndare eller har motsvarande utbildning. Dessa siffror tyder på en ökad efterfrågan, då antalet ansökningar till den första kursen var 51 och till den andra 126. Flertalet av de sökande till vårdlärarutbildningen är unga kvinnor som oftast är mycket ortsbundna och inte kan genomföra en utbildning på för stort avstånd från hemorten. Det verkar finnas ett samband mellan bristen på vårdlärare i ett område och avståndet till lärarutbildning. I län är bristen på vårdlärare stor. Lärarsituationen var följande: Tjänster i budget 120,7 Tjänster tillsatta med icke Brist på behöriga lärare 45,9 = Bristen på behöriga lärare (45,9 tjänster) fördelas på följande Bristen på lärare vid i är alltså . Härtill skall läggas det framtida behov av lärare som uppstår på grund av den nya vårdutbildningen och det ökade antal 16-åringar som söker till denna. Vidare har en ökning av vårdlinjen skett i , och en ökning planeras i och , om lärarfrågan kan lösas. Vårdutbildningens lärarkår har en ganska sned sammansättning. De flesta är unga kvinnor som på grund av familjebildning önskar arbeta på deltid. Önskemålen om deltid ökar . Därtill kommer ett stort antal tjänstledigheter av andra orsaker. En reguljär utbildning av vårdlärare i synes därför nödvändig, och någon etablering i bör därför icke ske. I har en väl fungerande vårdlärarutbildning byggts upp. Tillgången på lärare på praktikplatser är tillfredsställande. Samarbetet med övriga högskolelinjer fungerar väl. Ett omfattande arbete har lagts ned på utformning och uppbyggnad av vårdlärarutbildningen i . Man har vunnit värdefulla erfarenheter som är till nytta för fortsatt verksamhet. Med hänvisning till det anförda hemställs att med avslag på regeringens förslag om utbildning av vårdlärare i beslutar att reguljär utbildning av vårdlärare skall äga rum vid högskolan i fr. o. m. . () () . () ()
mot · G3021707 · 1980-01-25 00:00:00 — Motion 1979/80:1707 av m. fl. om tjänster för forskarutbildade inom vårdsektorn I och med att vårdutbildningarna inlemmats i den nya högskolan har sambandet mellan utbildning, forskning och utvecklingsarbete på vårdområdet tryggats. Behovet av forskarutbildning inom de medellånga vårdutbildningarna har därmed aktualiserats. Ett växande antal sjuksköterskor, vårdlärare, sjukgymnaster, laboratorieassistenter m. fl. genomgår f. n. forskarutbildning inom såväl medicinsk som samhällsvetenskaplig fakultet inom ämnesområden som är relaterade till den egna yrkesspecialiteten. Det finns också aktiva vårdutvecklingsgrupper vid några universitetskliniker i landet som leder projektarbete inom praktisk omvårdnadsforskning. Dessa grupper leds av personer som genomgår eller ämnar genomgå forskarutbildning. Då det ännu ej finns några fasta tjänster för forskarutbildade på detta område är det svårt att genomföra projekt av mer genomgripande karaktär. Det är därför angeläget att dylika tjänster inrättas. Vad beträffar vårdlärare med forskarutbildningskompetens förväntas lärartjänstutredningen (LÄTU) beakta det behovet. I årets budgetproposition har det föreslagits en höjning av forskningsanslagen. Det anges också att det är angeläget att nya yrkesgrupper får resurser för att bedriva forskning och utvecklingsarbete. Med hänvisning till det anförda hemställs att som sin mening ger regeringen till känna 1. att tjänster för forskarutbildade inom i motionen nämnda kategorier bör inrättas inom högskolan på lektorsnivå, 2. att forskningstjänster med anknytning till vårdutvecklingen inom hälso- och sjukvården bör inrättas på forskarassistentnivå eller icke nivåplacerade, 3. att tjänster för forskarutbildade inom vårdsektorn bör knytas till kommande universitetsinstitutioner för omvårdnad. () () () () () () () ()
mot · G3021708 · 1980-01-25 00:00:00 — Motion 1979/80:1708 om en professur i rättsfrågor rörande barn En av de mest angelägna frågorna inför 1980-talet är att ta itu med de många och stora ungdomsproblemen. Från samhällets sida har många initiativ tagits, och åtskilliga utredningar har arbetat med frågor som barnomsorg, barnens miljö, skolans inre arbete m. m. Det ligger i samhällets intresse att barn får växa upp i harmoniska förhållanden; självfallet är då barnets förhållande till föräldrarna och omvärlden av största vikt. Professorn i processrätt vid , , har i sin bok rättigheter tagit upp barnets rättigheter bl. a. inom familjen och barnets möjligheter att hävda dessa rättigheter. utgår års FN-proklamation om barnets rättigheter och finner att vi inte prioriterat barnen såsom vi förbundit oss till genom proklamationen. När det gäller den sociala barnrätten har dock legat väl framme, medan man inte levt upp till proklamationen när det gäller grundlagsfrågorna om skydd för fri- och rättigheter och inte heller när det gäller familjerätten, dvs. förhållandet mellan barn och föräldrar. Frågan om barns rättigheter kommer med all sannolikhet att bli föremål för analys och debatt . Ett delbetänkande har lagts fram om Barnets rätt. Det behövs emellertid dels samordning av alla rättsområden som berör barn, dels också forskning på detta område. Barnets rätt ligger inom familjerätten, processrätten, offentliga rätten och internationell privaträtt. Vid sidan av det statliga utredningsarbetet behövs också forskning på vetenskaplig bas. Tre doktorander forskar på juridiska institutionen vid , dels i barnprocessrätt, dels med barns rätt enligt grundlagen. Mot denna bakgrund anser jag behovet vara stort av en professur i barnrätt. Det finns i bara en professor i barnrätt, nämligen i samt en i , . Med de insatser tidigare gjort när det gäller den sociala barnrätten och med den vilja vi har att söka tillvarata barnens intressen och rätt är det viktigt att också får en professur i barnrätt. Med hänvisning till ovanstående hemställs att hos regeringen begär inrättande av en professur i barnrätt.
mot · G302171 · 1980-01-11 00:00:00 — Motion 1979/80:171 om åtgärder för att främja alternativa energikällor i Inte minst genom motstånd mot kärnkraften samt de talrika oljekriserna och oljeprisstegringarna har ett antal svenska företag börjat intressera sig för produkter med vilka man kan ta till vara alternativa energikällor såsom sol, vind och vatten. Allt tyder på att våra skickliga tekniker och tillverkare nu fått fram mycket goda produkter med hög effekt. Men ännu blir styckekostnaden ganska hög på grund av alltför korta tillverkningsserier. I den s. k. tredje världen finns det många länder med stora otillfredsställda energibehov och som ligger i varma och solrika områden. Där borde det rimligen finnas stort behov av billiga och effektiva solfångare etc. Vi menar att eventuellt inom ramen för vårt u-landsbistånd borde kunna hjälpa till att lösa en del av energiförsörjningsproblemen i dessa länder. Även handelsattachéer och annan UD-personal borde kunna biträda med dessa uppgifter. I sammanhanget vill vi även notera att man i redan skapat ett vetenskapligt organ för att vara dessa länder behjälplig med att utveckla metoder för att utnyttja deras förnybara energikällor. Syftet är naturligtvis också att på detta sätt skapa en exportmarknad för brittiska produkter. Ett liknande organ - inom eller utom SIDA - med företrädare för uppfinnare, tillverkare och STU borde kunna göra liknande insatser för att utnyttja förnybara energikällor inte bara i utan även i tredje världen. borde detta kunna leda till fördelar för alla berörda parter, eftersom en export av här ifrågavarande produkter borde kunna reducera styckepriset till fördel även för oss här i landet som har intresse av ett utökat utnyttjande av de alternativa energikällorna. Endast härigenom kan vi påtagligt reducera vårt olje- och kärnkraftsberoende. Med hänvisning till ovanstående hemställs att som sin mening ger regeringen till känna vad i motionen anförts om åtgärder för att hjälpa att utnyttja de alternativa energikällorna och därmed också skapa en exportmarknad för svenska tillverkare av solfångare, värmepumpsanläggningar, vindkraftverk o. d.
mot · G3021710 · 1980-01-25 00:00:00 — 1979/80 1710-1719 av och om samordnad specialundervisning m. m. I budgetpropositionen (1979/80:100 bil. 12 s. 307) behandlas frågan om resursen för stödundervisning och samordnad specialundervisning i gymnasieskolan. SÖ har i petita föreslagit en uppräkning av denna resurs från nuvarande per klass per klass. Det ökade medelsbehovet härför beräknas till 6,1 milj. kr. I budgetpropositionen hänvisar föredraganden till en redovisning som SÖ lämnat angående utnyttjandet av denna resurs. Föredraganden hänvisar till att utnyttjandegraden per klass för riket i genomsnitt varit . Mot den bakgrunden är föredraganden inte beredd att föreslå den av SÖ önskade utökningen av resursen. Detta motiv för att avstyrka SÖ:s förslag är emellertid inte hållbart. Den utnyttjandegrad som föredraganden hänvisar till gäller som sagt genomsnittet per klass i riket. Enligt SÖ:s egen rapport finns det emellertid skolor vilkas behov av resurser för stödundervisning och samordnad specialundervisning varit större än de som är tak. Samma förhållande gäller för övrigt även för ett helt län i . Genomsnittstal är alltså inte relevanta som argument mot en höjning enligt SÖ-förslaget. Vidare bör man beakta att SÖ:s undersökning avsåg /79. Detta läsår fanns också en särskild resurs för gymnasieskolan på 4 milj. kr., den s. k. SÅS-resursen. Denna avskaffades fr. o. m. 1979/80. Därigenom har säkerligen behovet av att ta i anspråk 0,65-resursen ökat fr. o. m. detta senare år. Med hänvisning till ovanstående hemställs att beslutar höja gymnasieskolans resurs för stödundervisning och samordnad specialundervisning från 0,65 per klass och med anledning härav anvisar ytterligare 6,1 milj. kr. under punkten C 18. i bil. INGA (vpk) (vpk)
mot · G3021711 · 1980-01-25 00:00:00 — om försöksverksamhet på gymnasieskolans tvååriga yrkesinriktade linjer Undervisningen i svenska på tvååriga yrkesinriktade linjer i gymnasieskolan möter ofta stora problem. Detta har omvittnats av lärare och i olika undersökningar. a. har dessa problem tagits upp i - bakgrund, läsförmåga och läsintresse hos elever på Fo- och Ve-linjerna i gymnasieskolan. Av de 498 elever vid verkstadsteknisk och fordonsteknisk linje på ett gymnasium i vilka testat har endast en av tre tillfredsställande läsförmåga. Hälften stavar dåligt, och en tredjedel kan inte alfabetet. Två tredjedelar av de undersökta eleverna tillhör socialgrupp III och knappt en tredjedel socialgrupp II. Vid inträdet till gymnasium hade Fo-eleverna i Grogarns undersökning ett medelbetyg på 2,29 och Veeleverna 1,99. En av huvudtankarna i avhandlingen är att otillräcklig läsinlärning ger accelererande inlärnings- och skolproblem. Den som halkar efter vid starten mister självförtroendet. Betygen blir dåliga i alla ämnen, och dåliga betyg begränsar yrkesvalet. De förhållanden som skildras i Grogarns avhandling är mycket otillfredsställande. Det är nödvändigt att åtgärder vidtas för att få till stånd en radikal förbättring av undervisningen i svenska för dessa elever. Vissa av de nödvändiga åtgärderna ligger inom , kommunernas och de olika skolornas kompetensområden. Vissa grundläggande förutsättningar måste dock tillkomma genom beslut av statsmakterna. pekar i sin avhandling på två sådana förutsättningar: Arbete med lästräning och självförtroendeträning hos vuxna elever är en mycket svår och grannlaga uppgift. Av den anledningen bör undervisningen äga rum i mycket små grupper eller på individuell nivå. Dessutom behövs insatser av specialpedagogiskt utbildade lärare. Undervisningen i svenska på de tvååriga yrkesinriktade linjerna sker i klasser som utgår från delningstalet 30. Ofta är dock dessa klasser i svenska så stora som 32 elever, nämligen när de bildas genom sammanläggning av de 16-grupper som gäller för undervisningen i yrkesämnen på resp. linje. Att undervisa i svenska på dessa linjer i så stora klasser som 30-32 elever är mot bakgrund av vad som ovan anförts en mycket dålig förutsättning för den förbättring som måste komma till stånd. Gymnasieskolan måste få möjligheter att arbeta med mindre grupper i den nu berörda undervisningen. Skolformen bör enligt vår mening ges resurser för att genomgående arbeta med 16-grupper i svenska på de tvååriga yrkesinriktade linjerna. Till att börja med kan det vara lämpligt med en försöksverksamhet vid ett begränsat antal skolor, vilken kan ge underlag för ett kommande beslut om denna gruppstorlek som en reguljär anordning. Med hänvisning till ovanstående hemställs att som sin mening uttalar sig för försöksverksamhet med 16-grupper vid undervisning i svenska på gymnasieskolans 2-åriga yrkesinriktade linjer. INGA (vpk)
mot · G3021712 · 1980-01-25 00:00:00 — Motion 1979/80:1712 av m. fl. om kurser i affärskorrespondens för språklärare är i hög grad beroende av sin utrikeshandel, och för att kunna upprätthålla internationella handelskontakter måste svenska exportföretag ha språkkunnig personal. I och med gymnasiereformerna på 1960-talét sammanfördes på de flesta gymnasieorterna handelsgymnasierna och handelsskolorna med de allmänna gymnasierna. Läroplanerna reviderades, bl. a. så att undervisningen i affärskorrespondens skars ned betydligt till förmån för mer allmän språkundervisning. Detta har haft den negativa följden att företagen har utomordentligt svårt att få gymnasieekonomer, sekreterare och korrespondenter som på ett godtagbart sätt kan sköta korrespondens och telex på utländska språk. Eftersom affärskorrespondens som ämne minskat, specialiserar sig språklärare inte längre på denna undervisning, och de flesta gymnasieskolor har svårt att få lärare att åtaga sig den. anordnade korta kurser för redan kvalificerade lärare i affärsspråk för att dessa sedan skulle hålla fortbildningskurser och medverka vid studiedagar för andra språklärare. Någon sådan fortbildning kom dock inte till stånd i större utsträckning. Språklärare med grundlig utbildning i affärsspråk med därtill hörande moment av handelslära, handelsrätt och ekonomi utgör en allt mindre skara, och många har uppnått pensionsåldern. För att ge språklärare möjlighet att fortbilda sig på detta område och därmed stärka utbildningen i affärskorrespondens på gymnasieskolans ekonomiska linjer bör länsskolnämnderna anordna fortbildningskurser i affärskorrespondens på olika språk och därmed sammanhängande moment av handelslära, handelsrätt och ekonomi. Med hänvisning till vad som anförts hemställs att som sin mening ger regeringen till känna att kurser i affärskorrespondens för språklärare bör anordnas av länsskolnämndernas fortbildningsenheter. () () () HANS NYHAGE (m) ()
mot · G3021713 · 1980-01-25 00:00:00 — Motion 1979/80:1713 av m. fl. om fortbildningskurser för svensklärare De svensklärare som undervisar i gymnasieskolan har som grundutbildning i ämnet antingen minst 2 betyg - 40 poäng - i vardera ämnena litteraturhistoria och nordiska språk eller - enligt studieordning - 60 poäng i blockämnet svenska. När utbildningen skars ned med 20 poäng saknades inte varnande röster; man menade att nedskärningen skulle innebära en allvarlig kvalitetsförsämring. Prutningen gick ut över litteraturen och dess historia, medan andra moment bibehölls eller t. o. m. förstärktes. Läroplanen i svenska för de treåriga gymnasielinjerna innehåller fortfarande tämligen kvalificerade studier av t. ex. den äldre litteraturen och dess historia, men med en utbildningsbakgrund av 6 poäng i detta moment känner sig de nyutbildade svensklärarna inte motiverade att undervisa på treårslinjerna. Också i andra moment är lärarutbildningen i litteraturhistoria otillräcklig. Gymnasielärarna i svenska skall dels föra vidare det kulturarv som litteraturen utgör till sina elever, dels använda sig av fria arbetsformer med temastudier och projekt och stå fria gentemot läroböckerna. För detta krävs gedigna ämneskunskaper. De lärare som har blockämnet svenska bör därför erbjudas påbyggnadskurser i litteraturhistoria såsom fortbildning, gärna 5-poängskurser som behandlar olika litterära epoker och genrer. Med hänvisning till det anförda hemställs att som sin mening ger regeringen till känna att fortbildningskurser i litteraturhistoria bör anordnas för lärare med blockämnet svenska. HANS NYHAGE (m) () ()
mot · G3021715 · 1980-01-25 00:00:00 — om bidrag för framställning av punktskriftsböcker Att läsa är ett viktigt sätt att leva med i samtidens kultur. För att bibehålla läsförmågan behövs en kontinuerlig tillgång till tryckt material. För synskadade som läser punktskrift är utgivningen ytterst begränsad. Talboksoch producerar 300 punktskriftsböcker . Denna siffra skall ställas mot den totala bokutgivningen i landet, som är ca 9 000 titlar . Ett viktigt sätt att stärka punktskriftens ställning är att öka möjligheterna för den enskilde att köpa punktskriftsböcker. Utbildningsministern underströk i propositionen på Kultur åt alla synskadades behov av och möjligheter att köpa egna exemplar av böcker. För tryckning av punktskriftsböcker anvisades för budgetåren 1977/78 och 1978/. I budgetpropositionen /81 finns inga särskilda medel anvisade för ändamålet. Vpk anser att så bör ske. Med hänvisning till ovanstående föreslås att uttalar att av beloppet i propositionen 1979/80:100 bil. 12 C 5 Stöd för produktion av läromedel skall lägst . avse framställning av punktskriftsböcker till försäljning åt synskadade.