mot · G3022056 · 1980-05-08 00:00:00 — Motion 1979/80:2056 av m. fl. med anledning av proposition 1979/80:170 om vissa energifrågor Folkomröstningen om kärnkraften är över. En klar majoritet av väljarna har avvisat den snabbavveckling av kärnkraften som Linje 3 förespråkade. Väljarna har också klart avvisat att kärnkraften skall bli ett bestående inslag i det svenska energisystemet. Ingen ytterligare kärnkraftsutbyggnad skall förekomma utöver de 12 reaktorer som är i drift, färdiga eller under arbete. Kärnkraften skall avvecklas i den takt som är möjlig med hänsyn till behovet av elektrisk kraft för upprätthållande av sysselsättning och välfärd. Säkerhetssynpunkter blir avgörande för den ordning i vilken reaktorerna tas ur drift. Detta innebär att högst 12 reaktorer används under längst deras tekniska livslängd (). skall den sista reaktorn i vårt land stängas. De senaste årens handlingsförlamning inom energipolitiken har varit plågsam för hela vårt samhälle. Osäkerheten, uppskoven och de motstridiga beskeden har varit kostsamma för kommuner, företag och enskilda människor. Målmedvetenheten i utvecklingen av alternativ teknik har blivit lidande. Många produktiva investeringar har skjutits upp eller ej kommit till stånd på grund av osäkerheten inom energipolitiken. Den s. k. långbänken har ökat påfrestningarna på det svenska samhället i när problemen är stora nog ändå. Regeringen har av inbördes strider och handlingsförlamning nu efter folkomröstningen presenterat en proposition som skapar klarhet på många områden. Den av statsministern undertecknade propositionen slår fast detta om kärnkraftsreaktorerna: Folkomröstningens utslag innebär att tolv reaktorer får användas under sin tekniska livslängd, vilken bedöms vara . Därmed skapas förutsättningar för att komma ifrån den långa och plågsamma striden om reaktorernas antal. I stället kan och bör allas ansträngningar nu inriktas på den viktiga uppgiften att möjligt göra vårt land oberoende av både olja och kärnkraft genom en massiv satsning på energihushållning och alternativa energikällor. De oerhörda problem med bl. a. ekonomi och sysselsättning som vårt land står inför nödvändiggör också att allt större tid och kraft i det politiska arbetet nu måste satsas på andra samhällsområden. Det är då viktigt att verksamheten inom energiområdet övergår från principiella diskussioner till konkret handling. De av regeringen aviserade propositionerna till nästa måste bli en definitiv markering av denna övergång. För att detta skall bli möjligt måste emellertid de nu angivna riktlinjerna utvecklas, förtydligas och i vissa avseenden förändras. Avvecklingsplan från Linje 2 Linje 2 vann störst andel av väljarna i folkomröstningen. Denna linje fick stöd av socialdemokraterna och . I ett Förslag till avveckling av det svenska kärnkraftsprogrammet redovisade Linje 2 i folkomröstningskampanjen hur en avveckling av kärnkraften kan ske. Avvecklingsplanen innebär en delvis ny syn på elbehovets utveckling. En utplåning måste eftersträvas för att inte de framtida behoven skall bli så stora att en elproduktion huvudsakligen baserad på inhemsk och förnybar energi blir omöjlig. Detta uppnås genom skärpt hushållning med el och en successiv avveckling av elvärme från och med 1990-talet, varigenom man, inom ramen för en i stort elproduktion, ger ett växande utrymme åt bl. a. industrins elanvändning. För att uppnå detta mål innehöll utvecklingsplanen bl. a. följande åtgärder, nedan ordagrant återgivna. o Ingen ytterligare kärnkraftsutbyggnad skall förekomma efter de 12 reaktorer som är i drift (6), eller färdiga att tas i drift (4) eller under byggnad (2). Inga kärnvärmeverk skall byggas. Beslut om detta måste fattas av , o Säkerheten vid kärnkraftsreaktorerna förbättras ytterligare. förslag genomförs, bl. a. den s. k. filterkammaren som begränsar följderna av en eventuell kärnkraftsolycka. o En särskild säkerhetsstudie görs för varje reaktor, o För medborgarnas insyn i reaktorsäkerhetsarbetet tillsätts vid varje kärnkraftverk en säkerhetskommitté med lokal förankring, o Kämkraftsindustrin förändras och inriktas mot andra - företrädesvis förnybara - energiformer, o Kommunerna ges större befogenheter och möjligheter att genomföra en effektiv energiplanering och en effektivare energihushållning. Detta kräver uppsökande och rådgivande verksamhet. Experthjälp ställs till kommunernas förfogande, o Effektiv energihushållning och god energiförsörjning kräver att den kommunala energiplaneringen inordnas i övrig planering. Riktlinjer ges om markreserver för nya energikällor, o Energisparplanen för befintlig bebyggelse effektiviseras, o En särskild energihushållningslag som anger ramarna för hushållningen införs. Lagen skall vara av samma typ som miljöskyddslagen, o En översyn av hela lagstiftningen för energiområdet sker med sikte på att underlätta införandet av alternativa energislag och hushållningsåtgärder utan att skyddet för människor och miljö försämras, o Kartläggning för hela landet av områden lämpade för torvtäkt med hänsyn till bl. a. naturvårdsintressen. o Plan- och bygglagstiftningen anpassas till höjda hushållningskrav och till behovet att snabbare få fram alternativa uppvärmningsformer. o Föreskrifter om lågtemperatur i uppvärmningssystem införs, o Direktverkande elvärme i ny permanentbebyggelse förhindras, o I den utsträckning elbalansen gör det möjligt stimuleras användningen av vattenburen elvärme för att ersätta olja. Installerande av nya oljepannor begränsas. o Eltaxorna och energibeskattningen utformas så att hushållningen och introduktionen av nya energikällor underlättas. I samma syfte ses energilagstiftningen över. Individuell mätning och debitering av energiavgifter prövas. o Forsknings- och utvecklingsarbetet stärks ytterligare och koncentreras till de mest angelägna och lovande områdena, o En särskild energifond inrättas för finansiering av nya energikällor. Staten underlättar industriella satsningar på ny energiteknik, o Det av beslutade utvecklingsbolaget för alternativa energikällor inrättas. o Skogsavfall och torv börjar utnyttjas i fler och större anläggningar. Tillgångarna på spillvärme från industrin utnyttjas. Demonstrationstillverkning av nya flytande bränslen inleds, o Spillvärme från kärnkraftverken bör utnyttjas. Möjligheten att realisera detta genom antingen ledningsöverföring eller andra transportsätt till fjärrvärmenäten i de storrå städerna övervägs ytterligare. På så sätt kan man snabbt minska oljeförbrukningen och minska behovet av kolbaserad kraftvärmeproduktion. o En effektiv upphandling av ny energiteknik underlättas genom samverkan mellan stat, kommun och företag. En sådan samverkan skall även innebära att t. ex. bostadsföretag och bostadskooperation stimuleras att införa ny energiteknik, o Utbildningen för fastighets- och driftpersonal, planerare och andra verksamma inom energisektorn byggs ut. Även gymnasie- och högskoleutbildningen anpassas till de nya kraven, o Den statliga energiadministrationen effektiviseras och samordnas. 1* 1979180. o Energihushållningsprogrammet fullföljs med hög effektivitet, o Resultaten av forsknings- och utvecklingsarbetet ger underlag för bedömningar av framtidsutsikterna för nya energikällor och ny energiteknik. De utvecklingsbara resultaten förs vidare till praktisk tillämpning. Investeringar i förnybara energikällor beslutas och genomförs, o Vissa delar av energiforskningsprogrammet resulterar i att nya energisystem som solvärme och vindkraft introduceras. Industrin ges förutsättningar att tillverka utrustning och börja genomföra utbyggnaden, o Utbyggnad av fjärrvärme i större och mindre nät genomförs, så att också inhemska energiråvaror kan utnyttjas, o 1990-talets byggande av nya energianläggningar förbereds. o De nya energikällorna ger kraftigt ökande tillskott till energiförsörjningen. De nya tillskotten ersätter i första hand olja. Oljans andel i vår energibalans pressas ned ytterligare, o byggs och försörjs med inhemska bränslen, o Snabb utbyggnad sker av vindkraft och anläggningar för att utnyttja solvärme. o Kärnkraftverken börjar avvecklas mot slutet av perioden. Energin från dem ersätts med inhemska energiråvaror, o Elvärme börjar att ersättas av solvärme och inhemska bränslen i stor skala. o De förnybara energikällorna får en alltmer dominerande roll i energiförsörjningen, o Oljans andel minskar ytterligare, o De sista kärnkraftsreaktorerna tas ur bruk. Det är tillfredsställande att principerna i avvecklingsplanen från Linje 2 har legat till grund för regeringens proposition. Men väsentliga preciseringar måste göras inom vissa områden för att en avveckling av kärnkraften skall kunna bli möjlig. Den framtida energiförsörjningen bör i största möjliga utsträckning baseras på uthålliga, helst förnybara och inhemska, energikällor med minsta möjliga miljöpåverkan. Vi står nu i början på en övergångsperiod vad gäller energiförsörjningen. Den övergångsperioden karakteriseras av att vi drastiskt måste minska det stora oljeberoendet, utveckla nya energikällor och avveckla kärnkraften. En kraftig begränsning av oljeberoendet och avveckling av kärnkraften kan endast genomföras om målmedvetna åtgärder sätts in nu för att - skärpa hushållningen med energi - öka elanvändningen men på ett sådant sätt att den senare går att byta ut - ta fram alternativen, främst miljövänliga, förnybara och inhemska Det är en omfattande uppgift som förestår. För att klara den måste en genomtänkt och målmedveten politik föras på energiförsörjningens alla områden. Den måste inledas . Den dramatiska omställning av det svenska energisystemet som en avveckling av både oljeberoende och kärnkraft innebär gör det nödvändigt med en omfattande diskussion om hur det samhälle bör byggas som hushållar med naturresurser och energi. En sådan diskussion saknas helt i regeringens proposition. Detta förklaras av regeringens oenighet i viktiga framtidsfrågor samt av en allmän ideologisk motvilja mot de planeringsåtgärder som är nödvändiga för att detta framtidssamhälle skall kunna skapas. Energipolitiken måste utformas så att den kan medverka till att skapa ett bättre och tryggare samhälle. Den måste också utformas efter de förutsättningar som energitillgångarna och energiproduktionen medger. Tillgången till relativt billig energi har varit en av de viktigaste förutsättningarna för vårt lands utveckling från ett fattigt bondesamhälle till ett modernt industrisamhälle. är en ökad tillgång till billig energi inte längre en självklarhet. Vi upplever allt tydligare att det finns gränser för hur hårt vi kan använda naturresurserna. Behovet av en planmässig hushållning med resurser och råvaror blir allt tydligare. De länder som redan har en hög materiell standard har ett speciellt ansvar för denna planmässiga hushållning. De fattiga länderna ställer rättmätiga krav på sin andel av jordens råvarutillgångar. Liksom kravet att hålla tillbaka energiförbrukningen i första hand gäller de rika länderna måste kravet på en skärpt hushållning i vårt land främst ställas på dem som har det bäst ställt. Vi har en möjlighet och en skyldighet att välja framtid. Ett samhälle som i ökad utsträckning satsar på fördjupad välfärd, social gemenskap, kulturupplevelser, omsorg, sjukvård, utbildning och kollektivtrafik blir ett gott samhälle med hög livskvalitet. Undersökningar visar också att detta samhälle blir mindre energikrävande än det som främst uppmuntrar privatkonsumtion. Att tillfredsställa dessa behov av gemenskap och gemensam service framstår för många människor som viktigare än en kraftig utökning av den privata konsumtionen. Dock finns fortfarande grupper i samhället vars materiella standard behöver förbättras. Vi bör eftersträva en standard som svarar mot verkliga behov utan brist eller kommersiellt överflöd. Den borgerliga regeringens politik går helt emot dessa strävanden. Det finns skäl att nämna ett exempel som belyser detta. genomförde den borgerliga riksdagsmajoriteten med en rösts majoritet en skatteomläggning som gav en årlig skattesänkning på . till den som tjänar . till den som tjänar . En sådan skatteomläggning: o ökar möjligheterna till energikrävande privatkonsumtion för de människor som redan utnyttjar mer än en rimlig andel av de gemensamma resurserna. Klyftorna i standard och energiförbrukning ökar. En energikrävande privatiserad livsstil blir allt fastare etablerad som mönster och förebild, o minskar samhällets möjligheter till en utbyggnad av den offentliga sektorn och till samhällsstöd till lokaler och kollektiva lösningar inom boende, energiförsörjning m. m. Därmed försämras livskvaliteten, som energiförbrukningen ökar. Den offentliga verksamheten som sådan kräver relativt sett mindre energi. Men om vi skall kunna skapa de resurser som behövs för att genomföra reformerna fordras en stark ekonomi och ett effektivt produktionssystem som i sin tur förutsätter tillräckligt med energi. En säker försörjning med energi är därmed också en förutsättning för att vårt land skall kunna bevara sin ställning som en framstående industrination. Det finns en stark medvetenhet också om de problem som den industriella utvecklingen fört med sig. Hård press i arbetslivet, miljöförstöring och risker för hälsan upplevs av allt fler som en följd av en okontrollerad teknisk och ekonomisk utveckling. Socialdemokratin är kritisk mot kapitalismens oförmåga att rätt utnyttja teknik och resurser. Demokratisk kontroll över ekonomin och produktionens inriktning framstår som alltmer nödvändigt för att möta de krav som människorna reser i det moderna industri- och servicesamhället. Genom en demokratisk kontroll av det ekonomiska systemet kan tekniken ställas i människornas tjänst. Endast på detta sätt kan den tekniska utvecklingen inriktas så att den gagnar människorna. Därigenom kan den bli ett viktigt instrument för att utveckla ett mänskligare industrisamhälle, där alla människor har rätt och möjlighet till ett rikt och meningsfyllt liv. har på ett uttryckligt sätt motiverat varför den ekonomiska demokratin måste fördjupas - och varför löntagarfonder i någon form måste införas. Vår livsmiljö är hotad. Allt fler människor reser kraven på att tekniken skall styras, så att vi kan utnyttja de tekniska landvinningarna på ett gott och tryggt sätt. Tekniken skall vara till för människors skull - inte tvärtom. Därför måste de anställda ha ett större inflytande över produktionens inriktning. Under folkomröstningskampanjen deltog många människor i en engagerad diskussion om produktionens framtida inriktning. Denna diskussion skall tas på allvar. 1 med begränsade naturresurser kan det inte försvaras att företagen på grund av privata vinstintressen producerar energikrävande produkter av tvivelaktigt värde och som omöjliggör en effektiv återvinning av material och energi. Ett ökat inflytande för de anställda genom löntagarfonder kan vända denna utveckling. Framtidens energisystem kräver omfattande nyinvesteringar bl. a. i inhemska och förnybara energislag. Hushållningen måste skärpas. Också detta kräver en god ekonomi och offensiva satsningar . Medborgarna måste tillsammans ta ansvar för att dessa investeringar kommer till stånd och utnyttjas på ett riktigt sätt. Ekonomisk demokrati med löntagarfonder blir därmed en nödvändig förutsättning för att skapa ett framtidssamhälle med ett annorlunda energisystem. 1** 1979180. Utvecklad boendemiljö och boendedemokrati Utvecklingen mot ett alltmer segregerat och resurskrävande boende måste brytas. Människornas gemensamma inflytande över den egna boendemiljön måste stärkas. Social gemenskap behöver utvecklas. Boende, arbete och service måste integreras. Kollektiva resmöjligheter måste förbättras. Den permanenta boendemiljön måste ges sådana kvaliteter både i fråga om tillgång till friområden för rekreation och möjlighet till självverksamhet att det dubbla boendet blir mindre lockande. Det finns en lång rad mänskliga och sociala motiv för en sådan utveckling. Till dessa läggs också resurshushållningsmotiv. Gemensamma insatser från människorna i bostadsområdena inom ramen för en demokratisk samverkan är nödvändiga både för en effektiv hushållning med energi och för utnyttjandet av den förnybara energin. Här finns stora möjligheter att förena mänskliga och sociala mål med hushållningsmål. Den nya alternativa tekniken kan på en och samma gång ge innehåll åt den lokala samverkan inom bostadsområdet och bli ett betydelsefullt inslag i energipolitiken. Samhällets ansvar för energiförsörjningen Energiförsörjningens stora betydelse för samhällsutvecklingen motiverar att samhället har ett övergripande ansvar för tillförseln av energi. På valsedeln från Linje 2 sades: Samhället skall ha ett huvudansvar för produktionen och distributionen av elektrisk kraft. Kärnkraftverk och andra framtida anläggningar för produktion av elektrisk kraft av betydelse skall ägas av stat och kommun. Stat och kommun har ett dominerande inflytande i tre av vårt lands fyra kärnkraftsblock. I det fjärde - - har privata ägare av aktiekapitalet. Detta är otillfredsställande. Misstanken får aldrig uppstå att säkerhetshänsyn får stå tillbaka för privata vinstintressen. Skrivningarna i propositionen är på denna punkt alltför vaga. Stat och kommun bör tillförsäkras ett dominerande inflytande också inom . i enlighet med de förslag som Linje 2 presenterade på valsedeln. bör därför hemställa att regeringen skyndsamt tillsätter en förhandlingsman som får i uppdrag att uppta överläggningar med OKG. Syftet skall vara att tillförsäkra samhället majoritetsägande inom detta företag. Målsättningen bör vara att eller kommuner som är i behov av ökad elproduktion inträder i stället för privata intressenter. Oljekriserna 1973/74 och 1979 i samband med olika konflikter i visade samhällets sårbarhet vid en kris i oljeförsörjningen. Leveranserna av olja bl. a. till kommunerna skars ned. Det är väsentligt att öka den svenska försörjningstryggheten. Detta kan ske genom en rad olika åtgärder. En förutsättning är bl. a. att vårt land blir mindre beroende av den s. k. spotmarknaden. En annan nödvändig förutsättning är att samhället får ett ökat inflytande över de internationella oljebolagens verksamhet i . Insynen i oljebolagens ekonomiska transaktioner är otillfredsställande. Bolagens uppgifter att ekonomiska skäl motiverade en neddragning av leveranserna under den senaste oljekrisen har inte kunnat beläggas. Det är omöjligt att utesluta att bolagens nedskärningar av leveranserna hade som syfte att tvinga regeringen att tillåta ytterligare prishöjningar på olja och bensin. Det finns starka skäl att också öka samhällsinflytandet i de större vattenkraftsbolaget. Endast därigenom kan samhället få det huvudansvar för produktionen och distributionen av elektrisk kraft som Linje 2 krävde på valsedeln. Socialdemokratin anser att vattenkraftsanläggningar av betydelse bör överföras i samhällets ägo. Som ett första steg mot ett vidgat samhällsinflytande i dessa företag bör offentlig styrelserepresentation införas. Därigenom kan samhällets insyn och inflytande öka. Men också samarbetet och informationsutbytet mellan företag och samhälle kan förbättras, till gagn för båda parter. Med stöd av ovanstående föreslår vi offentlig styrelserepresentation i oljebolagens samt de större vattenkraftsföretagens styrelser. Därmed skulle den form av insyn och demokratisk kontroll som redan nu finns inom OK och SP vidgas till övriga oljebolag. Vid utformningen av lagstiftningen kan lagen (1976:350) om styrelserepresentation för samhället i vissa aktiebolag och stiftelser tjäna till ledning. En närmare precisering krävs av vilka företag som skall omfattas av lagstiftningen. Vidare behövs en teknisk samordning av den nya lagstiftningen med den nuvarande lagen om styrelserepresentation. Dessa utredningsuppgifter bör skyndsamt ombesörjas av regeringen. bör därför hos regeringen hemställa om förslag till lagstiftning om styrelserepresentation för samhället i vattenkraftsföretag och oljebolag. Det internationella läget på oljemarknaden har allvarligt försämrats. Detta är speciellt allvarligt för svensk del, med hänsyn till vårt stora oljeberoende. För att möta en akut bristsituation saknar regeringen en Vi socialdemokrater har vid skilda tillfällen krävt att åtgärder skall vidtas för att vårt land skall kunna möta en allvarlig kris i oljeförsörjningen. En beredskapsplan måste därför utarbetas. Den bör redovisa hur industri, sysselsättning, transporter och uppvärmning skall kunna . En sådan plan måste göras upp före en kris. Annars är risken stor att svaga grupper i samhället drabbas mycket hårt vid en plötslig krissituation. bör därför hemställa att regeringen låter utarbeta en beredskapsplan för en akut oljeförsörjningskris. Delegationen för frågor om energihushållning i befintlig bebyggelse (Bo 1978:03) kommer att redovisa sina förslag till skärpt energihushållning. Regeringen avser att presentera sina förslag i samband med övriga energipolitiska förslag till nästa . Det finns inga skäl att erinra mot denna behandling. Vi anser emellertid att redan nu bör ange vissa riktlinjer för det fortsatta beredningsarbetet som utgår från den skärpta ambitionsnivå och de krav på en mer samordnad och medveten samhällsplanering som enligt vår mening är nödvändiga. Kraven på en skärpt hushållning med energi kan inte tillgodoses endast genom sparåtgärder i traditionell mening utan måste få påverka samhällsutbyggnaden i flera avseenden. a. behövs därvid åtgärder för att underlätta införandet av nya energikällor liksom insatser för att uppnå de bostadssociala och miljömässiga målen för samhällsutvecklingen. Det är därför nödvändigt att bedömningar även av energihushållningen utgår från de energipolitiska åtgärderna och att besluten samordnas med och inordnas i de åtgärder på övriga områden som leder fram till det samhälle vi vill skapa - ett samhälle präglat av gemenskap och omtanke, av ansvarsfull hushållning med resurser, som mark och vatten, energi och råvaror. Enligt vår mening har de senaste årens insatser för hushållning med energi i befintlig bebyggelse utformats alltför snävt och sektorsinriktat och inte satts in i detta större sammanhang. Vi har vid upprepade tillfällen i partimotioner om bostadspolitiken och energipolitiken, trafikpolitiken och miljöpolitiken lagt fram förslag om hur den utveckling vi vill ha skall främjas. En samhällsplanering som också tar hänsyn till behovet av energihushållning är nödvändig. Energianvändning, bostadspolitik och samhällsplanering är starkt beroende av varandra. En onödigt utspridd bebyggelse och en alltför utspridd struktur av orter utan egen arbetsmarknad är energikrävande i sig. När avstånden mellan bostäder, arbetsplatser och servicecentra ökar, blir resorna längre och mer energikrävande. Den kollektiva trafiken får också allt svårare att hävda sig som ett attraktivt alternativ till privatbilismen vid en utglesning av bebyggelsen. Den samhällsekonomiska situationen och problemen på bostadsmarknaden motiverar också en strävan mot mindre dyrbara bebyggelser och försörjningssystem. a. bör större satsningar göras på goda flerbostadshus med ökad andel gemensamma anordningar i stället för utspridd, dyrbar småhusbebyggelse. En effektiv energihushållning förutsätter sålunda en helhetssyn och en samordning av åtgärder inom samhällsplanering, bostadsplanering och trafikpolitik. Möjligheterna att införa nya energikällor, som t. ex. solvärme för uppvärmning, och att utnyttja spillvärme från industrier och kraftanläggningar förutsätter också denna helhetssyn. Åtgärderna för en skärpt energihushållning och införandet av nya energikällor bör av flera skäl samordnas med åtgärder för att även i andra avseenden förbättra bebyggelsemiljöerna, skapa bättre boendemiljöer, handikappanpassning, trafiksanering, bebyggelsesanering och kulturminnesvård.