mot · G302980 · 1980-01-23 00:00:00 — av m. fl. kännetecknas byggnadsbransch^ av stor ryckighet. Ryckigheten består delvis i konjunktursvängningar med låg och hög byggnadsverksamhet, delvis av ojämnhet i byggandet på grund av årstiderna. Denna ryckighet för med sig att det är brist på byggarbetskraft medan det andra perioder är stor arbetslöshet. Stora summor betalas ut i arbetslöshetsersättning. Som exempel kan nämnas att avd. 38, Ostersund, med drygt 2 000 yrkesverksamma medlemmar utbetalade ersättning . arbete skulle ca 9 000 villor av lösvirkestyp kunnat uppföras. Om man omräknar den utbetalade arbetslöshetsersättningen till dagens ersättningsnivå, skulle det sammanlagt ha utbetalats ca 96,6 milj. kr. Dessa pengar skulle ha räckt till arbetslöner för uppförande av ca 5 600 motsvarande villor. Denna arbetslöshet har i största utsträckningen förekommit , medan det ofta rått brist på yrkesarbetare. För att ge ytterligare exempel på ojämnheten kan nämnas att antalet sysselsatta inom anläggningssektorn i länet har varierat mellan lägst 75 och upp till 1 200 man. har toppat arbetslöshetsstatistiken inom byggnadsbranschen. var av länets byggnadsarbetare registrerade som arbetslösa. Enligt länsarbetsnämndens prognoser kommer det att råda brist på yrkesarbetare från . Att här redovisade förhållanden ställer oerhörda krav på byggnadsarbetarkåren och är ett oacceptabelt slöseri med samhällsresurser torde stå helt klart för alla. Anledningen till missförhållandena ligger, som sagt, delvis i konjunkturoch säsongväxlingar men också i en bristfällig och kortsiktig planering samt bristande samordning av resurser. En mer långsiktig planering skulle avgjort minska den osäkerhet som råder inom branschen. Men i en mer övergripande långsiktig planering måste även andra byggherrekategorier än kommuner innefattas, som t. ex. statliga verk och myndigheter, landsting, industri och elkraftsföretag. Detta gäller också den turistiska exploateringen, som måste ske i samordning med orternas och regionernas byggande i övrigt. Byggarbetsnämndernas möjligheter att påverka byggandet till ett jämnare flöde är starkt begränsade. Nämnderna, som är partsorgan, har att rekommendera lämplig starttid för de byggobjekt som hamnar under anmälningsplikt. Anmälan sker oregelbundet och med mycket kort varsel. Vidare är styckebyggda småhus och objekt med en kostnad . undantagna från säsongstyrning. För innebär detta att ungefär hälften av bygginvesteringarna inte anmäls till byggarbetsnämnden. Resurser saknas även för uppföljning, kontroll och prognostisering av verksamheten. Från samhällsekonomisk såväl som från social synpunkt bör målsättningen vara att skapa en så jämn byggnadsverksamhet som möjligt. För att nå detta mål erfordras en samordning och mera långsiktig planering hos alla de olika organ som är berörda. Till en stabilare byggbransch skulle också rekryterings- och utbildningsfrågorna kunna anpassas på ett bättre sätt än vad som skett. Vidare skulle byggkostnaderna kunna hållas tillbaka, de sociala påfrestningarna på byggarbetskraften minska samt det enorma slöseriet i form av arbetslöshetsersättning och overksamhet genom arbetslöshet gå att avsevärt reducera. För att söka lösa här redovisade problem bör man beakta följande rekommendationer: - att införa anmälningsplikt till ; man bör vid bedömningen av objektstorleken för anmälningsplikt kunna använda sig av samma normer som vid anmälningsskyldigheten till , - att anmälningsplikten även skall omfatta styckebyggda småhus och andra byggobjekt som är undantagna från säsongutjämningsåtgärder, - att anmälan bör ske mellan och före byggstart, beroende på objektets storlek, - att planeringsavdelningen på länsarbetsnämnderna tillförs personella resurser för administration, kontroll och uppföljning av verksamheten. Med hänvisning till vad som anförts hemställer vi att beslutar anhålla att regeringen initierar till försök inom med en samordnad och långsiktig byggarbetsplanering. () ()