mot · G3021785 · 1980-01-25 00:00:00 — Motion 1979/80:1785 av om åtgärder för industriutveckling och sysselsättning i Norduppland Norduppland är en region som uppvisar alla de problem som drabbar mer välkända, eller i det här fallet kanske snarare ökända, områden i . Man kan säga att det är ett i förminskad skala. Man kan också säga att det har haft och har alla de förutsättningar som som nation har och att förutsättningarna också blivit lika illa utnyttjade. Här finns järnmalm och en månghundraårig tradition att utvinna och bearbeta den. Här finns skog, den andra stora, svenska basråvaran, och industrier som byggts upp på den. Här finns hamnar för export av produkterna. Här finns energi i form av billig vattenkraft. Förutsättningarna har alltså varit goda. Vad är det som saknats? Jo, precis som i och i i övrigt, en planmässig utvinning och förädling av naturrikedomarna och en kontroll av privat företagsamhet och vinstintresse. Det har medfört att exploateringen av råvarorna inte lett till en allsidig utveckling av området, att vinster tagits ut och placerats på andra håll och att, när en verksamhet inte längre varit lönsam från ägarens synpunkt, har den lagts ned eller flyttats till andra orter. Problemen är välkända och har , under de strukturkriser som drabbar i den stora ekonomiska krisens spår, ställts på sin spets. De kommuner som berörs är , och . Arbetslösheten är hög, som vanligt högst för kvinnor och ungdomar. Arbetstillfällena inom tillverkningsindustrin har drastiskt minskat och endast delvis ersatts genom en ökning inom den offentliga sektorn. kan en långsamt vikande sysselsättning inom regionen befaras om inte motåtgärder sätts in. Problemen hänger samman med krisen inom svensk stålindustri, där de två specialstålverken inom regionen, : bruk och : Österbyverken berörs. Rationaliseringarna inom skogsindustrin har dragit ned sysselsättningen vid , Skutskärsverken, tvingat KF att lägga ned boardtillverkningen vid och drabbat små och stora företag i träindustrin. , den enda som är kvar i drift i denna gamla gruvbvgd, har övertagits av och drivs på sparlåga med förbud mot rekrytering utanför . Ett särskilt problem utgör kärnkraftverket i Forsmark. Som alla andra stora anläggningar har det gett stor efterfrågan på arbetskraft . När verket färdigbyggts kommer problemen. Och det är att märka att dessa problem uppstår oavsett vilket resultatet i folkomröstningen om kärnkraft Det blir en viss förskjutning, men när verket är färdigbyggt försvinner obevekligt den stora efterfrågan på arbetskraft. På det området är det ingen skillnad mellan utbyggnad av vattenkraft och kärnkraft. Vilka åtgärder kan nu vidtas för att förhindra att Norduppland blir ytterligare en region där man kan konstatera att utvecklingen stagnerar och till slut upphör? Den av regeringen tillsatta arbetsgruppen, Nordupplandsgruppen, har lämnat sin slutrapport. Den har på ett förtjänstfullt sätt kartlagt problemen och också i många fall föreslagit konkreta åtgärder för att lösa regionens problem. Det är som vanligt inte brist på fakta eller osäkerhet om problemens karaktär som orsakar att Norduppland riskerar att förlora sina basindustrier utan att få något i stället. Vad som behövs är en politisk vilja att ta itu med problemen. Det är lätt att hålla med gruppen när den säger att regeringens ambitioner och roll när det gäller strukturförändringar med betydande regional- och arbetsmarknadspolitiska konsekvenser borde vara klarare. Det är likaså lätt att hålla med när gruppen konstaterar att möjligheterna att på något avgörande sätt påverka de större företagen naturligtvis är begränsade, f klartext: så länge de stora företagen bestämmer över produktionen och regeringen är ovillig att ingripa mot dem, så länge kommer också problemen att finnas kvar. När det gäller bedömningen av vilka verkningar som kan uppkomma om kärnkraftverket i Forsmark inte färdigbyggs och laddas, finns det däremot stor anledning att se kritiskt på Nordupplandsgruppens rapport. På snart sagt alla områden framhålls vilka negativa konsekvenser ett sådant beslut skulle få. Men som redan påpekats, och som också framgår av gruppens egen framställning, så kommer problemen i vilket fall som helst. Det är därför felaktigt att hänga upp industrisysselsättning och allmän utveckling i Norduppland på Forsmarks vara eller inte vara. Det har ingenting med saken att göra. Arbetslösheten i Norduppland och i i övrigt beror inte på brist på energi utan på de ovannämnda faktorerna, att de stora företagen inte investerar i samhällets intresse och att regeringen inte ingriper och ser till att de gör det. Frånsett detta finns det i Nordupplandsgruppens rapport flera goda förslag. Det viktigaste i gruppens bedömning är att Norduppland skall betraktas och hållas samman som en integrerad region. Arbetsmarknad och service skall byggas upp inom regionen, och möjligheterna till detta är goda. Det fordrar en plan för industriutveckling och sysselsättning som endast kan upprättas i samhällets regi. Beträffande utvecklingen inom specialstålsindustrin kan inte gruppens pessimistiska bedömning att strukturförändringar inom denna bransch måste drabba antingen eller godtas utan invändningar. Vpk har i en motion om stål- och gruvindustrins framtida utveckling pekat på de stora möjligheter som finns att bibehålla tillverkningen på mindre orter genom ny teknik och än större specialisering. Det gäller också och . Det är ett krav på regeringen att ytterligare nedläggningar och rationaliseringar i storföretagens intresse inte kan få När det gäller /har vpk likaledes lagt fram en motion om förstärkning och utbyggnad av som klart visar på möjligheten att upprätthålla driften till dess gruvan är utbruten. På kort sikt är Nordupplandsgruppens förslag om stöd till och för investeringar i smidesmaskiner och dispens från kravet på internrekrytering i åtgärder som regeringen bör vidta. Beträffande Karlholm bör, som Nordupplandsgruppen förutsätter, statligt stöd i tillräcklig omfattning ställas till KF:s förfogande så att ersättningsprojekt för den nedlagda boardindustrin kan etableras. Den i sammanhanget omnämnda metanoltillverkningen bör i första hand komma i fråga. En annan viktig satsning inom regionen måste bli ett fullföljande av så som det från början var tänkt. Det är av yttersta vikt att statens möjligheter att lagra olja i egen regi ökas. är i det avseendet en förträfflig investering. Hamnförhållandena är goda, avstånden till tätbefolkade regioner med behov av olja korta och de naturliga möjligheterna för bergslagring förträffliga. Det har visat sig att det inte går att lita på de stora oljebolagen när det gäller oljelagring. Våra beredskapslager har långt ifrån varit fyllda under långa perioder. När man kan erhålla stora lokaliseringspolitiska effekter genom kopplingen till det planerade industriområdet i bör det inte finnas någon tvekan att ställa erforderliga resurser till förfogande. Med hänvisning till det ovan framförda föreslås 1. att hos regeringen hemställer om förslag till en plan för industri och sysselsättning i Norduppland grundad på Nordupplandsgruppens rapport, 2. att av regeringen begär förslag till åtgärder för att mildra verkningarna av avvecklingen i Forsmark, detta oavsett resultatet i folkomröstningen, 3. att som sin mening uttalar att strukturomvandlingar i specialstålsindustrin inte får medföra nedläggning av verken i eller , 4. att hos regeringen begär förslag om att gruvan i befrias från kravet på internrekrytering, 5. att hos regeringen begär förslag om att den planerade metanoltillverkningen placeras i Karlholm, 6. att hos regeringen begär förslag om att den planerade oljelagringsanläggningen i kommer till stånd och att medel för en fortsatt utbyggnad av industriområdet ställs till förfogande.