mot · G3021021 · 1980-01-24 00:00:00 — Motion 1979/80:1021 av m. fl. gav regeringen i uppdrag att utarbeta en övergripande plan för samhällets insatser på tekoområdet. Planen skulle grundas på såväl försörjningspolitiska som arbetsmarknadspolitiska och regionalpolitiska bedömningar. Den skulle syfta till att nuvarande produktionsvolym i allt väsentligt skulle bibehållas och vidare innehålla förslag till åtgärder ägnade att underlätta att strukturförändringar kan ske i socialt acceptabla former med hänsynstagande till den regionala balansen. Vid behandlingen av regeringens proposition om åtgärder för tekoindustrin konstaterade att den presenterade propositionen inte motsvarade de uppställda kraven. begärde därför på nytt att en plan, med det angivna innehållet, skulle utarbetas av regeringen. uttalade att det för en bestående vändning till det bättre av utvecklingen inom tekoindustrin krävs långsiktiga samhällsinsatser av en annan storleksordning än den regeringen förordat i propositionen. under förutsättning att det s. k. äldrestödet skulle bibehållas oförändrat beräknades sysselsättningen i branschen minska med . Utskottet konstaterade att en sysselsättningsnedgång i den takten inte kan anses stå i överensstämmelse med tidigare formulerade krav. har den privata konsumtionen, som har ett avgörande inflytande på tekoindustrins avsättningsmöjligheter, vänt uppåt. Efter att tidigare ha minskat beräknas nu hushållens konsumtion ha ökat . Efterfrågeförbättringen har haft tydliga positiva effekter på situationen inom tekoindustrin. Antalet varsel om driftinskränkningar har minskat påtagligt. Sysselsättningsminskningen har inte varit lika snabb som tidigare utan tycks ha bromsats upp och t. o. m. förbytts i en mindre uppgång. inger emellertid läget allvarliga farhågor . Importen har nämligen ökat mer än konsumtionen. Importandelen för konfektionen ökade exempelvis från de tre första kvartalen . Även om de akuta problemen för tekoindustrin lättat något kvarstår ändå behovet av långsiktigt planerade samhällsinsatser för branschen. 1 1979/80. På flera av de punkter, där beslut om åtgärder fattades av , återstår emellertid för regeringen att se till att besluten faktiskt blir genomförda. En av dessa punkter rör ursprungsmärkning av kläder. Genom riksdagsbeslutet begärde hos regeringen förslag till bestämmelser rörande ursprungsmärkning av kläder. Några sådana förslag har ännu inte redovisats. Regeringen bör därför ges i uppdrag att utan ytterligare dröjsmål redovisa förslag till bestämmelser rörande ursprungsmärkning av kläder. gav också regeringen i uppdrag att utan dröjsmål ta upp frågan om att utreda stödformernas, bl. a. äldrestödets, konstruktion. Någon sådan översyn har inte presenterats. bör därför ånyo uttala att regeringen utan dröjsmål lägger fram förslag i frågan om stödformernas konstruktion. En bestämd riktlinje måste då vara att stöden skall ha en sådan konstruktion, att de gynnar inhemsk produktion. gällde regeln att företag hade rätt till äldrestöd endast på villkor att de inte varslade personal om uppsägning eller permittering. Dispens från det s. k. varselvillkoret kunde ges under förutsättning att personalminskningen var ett resultat av statsunderstödda rationaliseringsåtgärder. beslöt om en utvidgning av dispensmöjligheterna. Dispens skulle i fortsättningen kunna lämnas även om sysselsättningsminskningen inte var en följd av statsunderstödda rationaliseringsåtgärder, förutsatt att minskningen bedömdes vara nödvändig för att trygga företagets fortsatta existens. Detta har lett till att några, framför allt större, företag ställt mycket långtgående krav på myndigheter och såväl lokala som centrala fackliga organisationer att få dispens från varselvillkoret också i sådana fall då driftinskränkningar varit ett led i en planerad nedläggning av verksamheten. Vi föreslår mot den bakgrunden att uttalar att dispens från varselvillkoret för att erhålla äldrestöd endast skall kunna erhållas om företaget planerar att långsiktigt fortsätta driften och central facklig organisation tillstyrker. Frågan om långsiktigt planerade samhällsinsatser riktade till tekoindustrin utreds f. n. av tekodelegationen, överstyrelsen för ekonomiskt försvar, och statens industriverk. Vi skall senare redovisa vår uppfattning om hur detta utredningsarbete bör bedrivas. Vi vill emellertid konstatera att kraftfulla insatser för att stärka tekoindustrins ställning måste sättas in. Det är inte möjligt att avvakta utredningsresultaten. bör uttala att regeringen skall utarbeta förslag till åtgärder för tekoindustrin, som kan föreläggas . Ett av de områden där omedelbara insatser är nödvändiga är det handelspolitiska. som tekoindustrin från sysselsättningssynpunkt haft ett relativt lugnt år har importen ökat kraftigt, speciellt på konfektionssidan. Ökningen gäller både i volym och i värde. Andelen lågprisimport har ytterligare avtagit något, medan framför allt andelen EFTA-import ökat. Importen har ökat speciellt markant från , och , dvs. från länder där svenska företag har produktion. Det är således inte orealistiskt att anta att produktionskapaciteten tilläts sjunka så lågt i att den svenska tekoindustrin saknade kapacitet att möta konjunkturuppgången 1979. Det gäller nu för företagen att visa att de motsvarar det samhällsansvar de påtagit sig genom att motta stora statliga bidrag i stöd och att vid en eventuell kommande konjunkturnedgång behålla nuvarande produktionsvolym i . går det nuvarande multifiberavtalet ut. Förhandlingar kommer säkerligen att upptas om ett nytt multifiberavtal. Intresset från olika länder att ingå ett nytt multifiberavtal är f. n. okänt. I diskussionen förekommer emellertid också tankar från olika industriländer om att överväga en globalkontingent enligt paragraf 19 i i avseende på tekoimporten. Redan i motionen 1978/79:2303 krävde vi en utredning om huruvida en övergång till ett system med s. k. globalkontingenter skulle vara ett verksamt medel att begränsa importen. Detta avslogs dock. Genom den förändrade världssituationen, där oljeköpen hårt frestat på valutatillgången, blir tekoimportens 5 till i underskott i handeln en tung börda. uttalade också att ett långsiktigt mål för den svenska tekopolitiken skall vara att svensk industri skall svara för eller mer av den totala tillförseln av tekovaror. Begränsningen av lågprisimporten har varit ett värdefullt stöd för svensk tekoindustri. Allt som oftast görs emellertid försök att via tredje land kringgå begränsningsavtalen. Mot bakgrund av dels detta, dels den kraftigt stigande importandelen för tekovaror bör uttala att regeringen utreder verkningarna av en övergång till en global kontingent. Likaså bör utredas effekterna av ett system där de företag som importerar skall ha skyldighet att också tillverka/sälja en viss andel svenska varor. För att följa utvecklingen av importen från EG/EFTA-länderna och för att granska att ingen import via dessa länder kommer från tredje land bör vidare införas övervakningslicenser för importen från EG/EFTA. Ett annat område där åtgärder enligt vår uppfattning utan dröjsmål bör sättas in gäller prissättningen i beklädnadsdetaljhandeln. har vid ett flertal tillfällen behandlat frågan. Det processpåslag som större delen av beklädnadsdetaljhandeln tillämpar missgynnar svensktillverkade varor. har uppdragit åt regeringen att försöka att på frivillig bas nå en 1* 1979/80. överenskommelse med detaljhandeln om en ändrad prissättning. Dessa förhandlingar har misslyckats. har också i en omfattande utredning bevisat att priserna inte kalkyleras på ett kostnadsmässigt motiverat sätt. Från socialdemokratisk sida har vi påpekat att möjligheterna att nå fram till en tillfredsställande prissättning inom beklädnadsdetaljhandeln sammanhänger med möjligheterna för samhället att ingripa. Så länge det inte finns lagstiftning att tillgå om prissättningen inom beklädnadsdetaljhandeln är det omöjligt att komma till rätta med problemet. bör därför begära lagstiftning om att beklädnadsdetaljhandeln skall tillämpa en kostnadsmässigt motiverad prissättningsmetod. anslog 190 milj. kr. till den statliga Eiserkoncernen. Företaget räknar nu med nollresultat och bedömer utsikterna att därefter gå med vinst som tillfredsställande. Resultatutvecklingen skulle därmed vara i enlighet med det mål som sattes upp 1977. Eiserkoncernen måste , enligt socialdemokratisk uppfattning, ges möjlighet till vidareutveckling. Därför krävs stöd till såväl investeringar som produktutveckling. Regeringens förslag att inte, som statens industriverk begärt, höja ramen för strukturgarantier innebär att Eiserkoncernen knappast kan räkna med att i någon större omfattning bli delaktig av de särskilda strukturgarantierna. Frågan om resurser för en satsning på utveckling av den statliga tekokoncernen återstår därför att lösa. Vi förutsätter att detta sker inom ramen för den proposition angående de statliga företagen som skall föreläggas . När det gäller den statliga tekoindustrin i uttalade näringsutskottet att inga väsentliga personalnedskärningar borde få ske innan statsmakterna fastställt en plan för tekoindustrin. antog sedermera detta uttalande. Någon plan för tekoindustrin har ännu inte fastställts. Ändå har väsentliga nedskärningar i sysselsättningen skett. bör därför upprepa sitt tidigare uttalande. Samhället har också ett ansvar för att de människor som förlorat sina arbeten i den norrländska tekoindustrin kan erbjudas ny sysselsättning. Ansträngningarna att finna ersättningsproduktion måste intensifieras. Vi vill här peka på ytterligare ett område där omedelbara åtgärder är motiverade. Tekodelegationen har fått regeringens uppdrag att kartlägga tillgänglig yrkeskapacitet och industrins långsiktiga behov av yrkesinriktad arbetskraft samt möjligheten att tillgodose dessa behov. Detta arbete pågår. har en expertgrupp, vari ingår representanter för såväl myndigheter, bransch som fackförbund, föreslagit att en Yrkesteknisk högskolelinje startas i . Studierna skulle ge för tekoindustrin kvalificerad och behövlig utbildning. Universitets- och högskoleämbetet har begärt medel för att starta verksamheten. I budgetpropositionen finns emellertid inga pengar anslagna för ändamålet. Det är nödvändigt att nu snabbt tillföra tekoindustrin yrkesutbildad arbetskraft för att stärka konkurrenskraften. Denna utbildning skulle alltså ha stort värde. Vi föreslår därför i vår partimotion om utbildningsfrågor att . anslås för att starta en yrkesteknisk högskolelinje i . Inriktningen av det pågående utredningsarbetet Som tidigare påpekats pågår ett utredningsarbete i syfte att skapa underlag för en långsiktig plan för tekoindustrin. De myndigheter som har detta uppdrag skall enligt utredningsdirektiven i sina överväganden och förslag beakta vad som framgårav proposition och utskottsbetänkande angående tekoindustrin. Från socialdemokratisk sida har vi i olika sammanhang påtalat behovet av en medveten planering av samhällets insatser i skilda branscher. För att insatserna skall bli effektiva krävs ett beslutsunderlag som är utarbetat med det uttalade syftet att det skall kunna ligga till grund för målinriktade åtgärder från samhällets sida. Utredningsarbetet måste av det skälet hårt inriktas på att diskutera tänkbara åtgärder - deras effekter och behovet av åtgärder i relation till uppställda mål. När det gäller tekoindustrin har i beslutet formulerat målet: en i stort bibehållen produktionsvolym i branschen. Det bör enligt vår mening klart uttalas att de utredande myndigheterna har uppdraget att redovisa förslag till åtgärder som svarar mot den fastlagda målsättningen. Självfallet bör alternativa handlingsvägar diskuteras. Utan en sådan precisering av utredningsuppdraget riskerar man att utredningsarbetet utmynnar i en mer allmän diskussion om tekoindustrins problem och i att frågan om huruvida åtgärdsförslagen står i överensstämmelse med målsättningen inte kommer att tillräckligt belysas. Det är uppenbart att det kommer att krävas avsevärda industripolitiska insatser, för att de uppställda produktions- och sysselsättningsmålen för tekoindustrin skall kunna uppnås på ett samhällsekonomiskt rimligt sätt. Åtgärder för att stärka branschens konkurrenskraft måste vara ett tungt vägande inslag i de samlade statliga insatserna. Hit hör stöd till marknadsföring och utveckling av produkter och produktionsmetoder samt åtgärder för att bygga upp en rationell produktionsstruktur i branschen. De strukturpåverkande insatserna måste dock självfallet genomföras med hänsyn till sysselsättnings- och regionalpolitiska mål. När det gäller insatser på marknadsföringsområdet finns positiva erfarenheter av det nuvarande stödet till exportsatsningar. Frågan om hur denna typ av stödinsatser kan utvecklas bör tas upp i utredningsarbetet. Det är emellertid också i hög grad motiverat, med hänsyn till den roll importkonkurrensen spelar för tekoindustrin, att se över det statliga stödet till marknadsföring på hemmamarknaden. Man bör därvid eftersträva att finna sådana former för det statliga stödet att samarbetet mellan skilda företag uppmuntras - ett samarbete som kan utsträckas till andra områden än marknadsföringens. Man bör vidare utreda möjligheterna att utforma stödet på ett sådant sätt att det enbart riktas till den del av företagens produktion som utförs inom landet. F. n. pågår en snabb teknisk utveckling i tekobranschen, kanske främst inom konfektionsområdet. Investeringar i ny teknik är nödvändiga för att branschen skall kunna öka sin internationella konkurrenskraft. Visserligen kan sådana produktivitetshöjande investeringar ge direkta, negativa sysselsättningseffekter, som påkallar åtgärder från samhällets sida. Investeringarna måste emellertid ses som ett medel att mer långsiktigt uppnå en större stabilitet i branschen. Dessutom erbjuder den nya tekniken i vissa fall möjligheter att till ta hem tillverkningsmoment, som i stor utsträckning utförs utomlands. En översyn av investeringsstödet till tekobranschen är därför en angelägen utredningsuppgift inför fastläggandet av den långsiktiga tekopolitiken. Vi har från socialdemokratisk sida tidigare påtalat de spceiella säsongmässiga likviditetsproblem som tekoindustrin utsätts för och föreslagit att en särskild lånegaranti för säsongkrediter inrättas. Våra förslag har avvisats, varför problemet fortfarande kvarstår. Det bör vara en uppgift för de utredande myndigheterna att redovisa förslag till lösningar på dessa särskilda likviditetsproblem. Utvecklingen av en långsiktigt konkurrenskraftig tekoindustri innefattar oundvikligen betydande strukturella förändringar inom branschen. För att dessa förändringar skall kunna genomföras i former som är godtagbara från sociala och sysselsättningsmässiga utgångspunkter krävs instrument som syftar till att i akuta krissituationer skapa rådrum för olika typer av samhällsinsatser. Under de svåra krisåren 1977 och 1978 ställdes en rad anställda inom tekoindustrin utan arbete därför att det inte fanns företag som ville gå in och satsa pengar i en så osäker bransch. I dessa krissituationer lyckades man inte finna nya ägare till företag, där möjlighet till rekonstruktion förelåg. Vid generationsskiften kunde i flera fall driften inte fortsättas. Vi har tidigare påpekat detta förhållande och krävt att ett statligt ägt saneringsbolag för tekoindustrin skall inrättas. Detta bolag skall ha till uppgift dels att överta och driva företag vidare, dels att rekonstruera företag och söka finna nya ägare. Vi har också i det sammanhanget krävt inrättande av särskilda tekostrukturlån, av samma typ som funnits inom skoindustrin. uttalade att det är av betydande värde, bl. a. från försörjningsberedskapspolitisk synpunkt, att en viss industriell produktion av fibrer för textilt bruk finns inom landets gränser. pekade i det sammanhanget på att vissa akuta problem förelåg för . Företaget saknade tekniska och ekonomiska resurser för att uppfylla vissa av de krav i miljövårdshänseende som ställdes på företaget. Med hänvisning till pågående förhandlingar i frågan mellan företaget och överstyrelsen för ekonomiskt försvar uttalades från utskottets sida att man förutsatte att Svenska Rayon AB:s problem skulle få en tillfredsställande lösning i dessa förhandlingar. Någon sådan lösning har ännu inte presenterats. Vi utgår från att frågan löses så att företagets fortbestånd tryggas. är det angeläget att se över hur försörjningen på fiberområdet som helhet fungerar. kan vissa fibrer - exempelvis den från konsumentsynpunkt utmärkta modalfibern - endast i mycket ringa omfattning spinnas i . Fibrerna exporteras i stället och spinns i bl. Därifrån har t. ex. den statliga Eiserkoncemen fått köpa spunnet modalgarn. är efterfrågan på sådant garn så stor att svenska företag har stora svårigheter att täcka sitt behov. Det förefaller inte rimligt att staten satsar avsevärda belopp för att upprätthålla en fibertillverkning i utan att se till att även vidarebearbetningen kan ske inom landet. Det måste vara en angelägen uppgift i det nu pågående utredningsarbetet att analysera dessa frågor. Man bör i det sammanhanget se över reglerna för statlig upphandling och för stöd till maskininvesteringar. Dessa bör utformas på ett sätt som gynnar inhemsk spinning av fibrerna. De åtgärder som vi här redovisat måste enligt vår uppfattning sättas in, om det skall bli möjligt att åstadkomma en sådan utveckling inom tekoindustrin som är innebörden av vårens riksdagsbeslut. Förslagen bör därför tas upp i det pågående utredningsarbetet. Vi föreslår att gör ett uttalande av denna innebörd. Med hänvisning till vad som anförts hemställs* 1. att anhålla att regeringen utan ytterligare dröjsmål redovisar förslag till bestämmelser rörande ursprungsmärkning av kläder, 2. att anhålla att regeringen utan dröjsmål lägger fram förslag i frågan om stödformernas konstruktion, 3. att anhålla att regeringen utreder verkningarna av övergång till importreglering inom ramen för ett s. k. globalsystem, 4. att anhålla att regeringen inför ett system med övervakningslicenser för teko-importen från EG- och EFTAområdena. *Se även motionen 1979/80:1022. 5. att anhålla att regeringen utarbetar förslag till en lagstiftning rörande metoderna för prissättning i beklädnadsdetaljhandeln, 6. att som sin mening ge regeringen till känna vad som i motionen anförs om den statliga tekoindustrin i , 7. att som sin mening ge regeringen till känna vad som i motionen anförs om uppdraget för de myndigheter som utreder tekofrågorna, 8. att som sin mening ge regeringen till känna vad som i motionen anförs om de förslag till åtgärder som bör analyseras i det pågående utredningsarbetet beträffande tekofrågorna. () () () HANS () () () () () () () () () () () () ()