ChangeIsKey/open-riksdag huggingface dataset:
mot · G302796 · 1980-01-24 00:00:00 — om överflyttning av mål om betalningsföreläggande till behörig tingsrätt Landets kommuner inger ett mycket stort antal ansökningar om betalningsföreläggande och lagsökning, främst rörande olika konsumtionsavgifter, till skilda tingsrätter. Innan ansökningarna inges kontrolleras gäldenärernas adresser via resp. församlingar. Ansökningarna tas upp av rätten och förelägganden utfärdas. När föreläggandena delges inträffar ofta att gäldenärerna varit mantalsskrivna i annan kommun. Vissa tingsrätter har då anmodat kommunen att återkalla ansökningen; när så ej skett har rätten avvisat densamma, detta trots att kommunen begärt att ärendet måtte överflyttas till behörig tingsrätt. Det tillämpade handlingssättet innebär, främst med hänsyn till det stora antal ärenden av denna art som de större kommunerna har, betydande olägenheter. Flera av de gäldenärer det här är fråga om byter bostadsort relativt ofta. Med hänsyn till att det tar att verkställa delgivningar kan handlingssättet innebära att kommunen aldrig kommer att kunna få sin talan prövad. Handlingssättet innebär att en ny ansökan, på den nya bostadsorten, måste delgivas på nytt för att ärendet skall kunna prövas. Dessa upprepade ansökningar och delgivningar, som ofta får ske med stämningsman, är samhällsekonomiskt kostsamma. Den byråkrati som det nu tillämpade handlingssättet innebär upplevs som helt onödig. Det borde vara en naturlig serviceåtgärd av domstolen att jämte underrättelse till sökanden - överlämna ärendet till behörig domstol för det fall att rätten på grund av officialprövning anser sig själv förhindrad att slutföra handläggningen. I vart fall borde det vara en självklar åtgärd då sökanden begär det. Enligt 31 § lagsökningslagen skall rätten självmant pröva sin behörighet i mål om lagsökning och betalningsföreläggande. Någon regel som gör det möjligt för tingsrätt att flytta över mål om betalningsföreläggande till annan tingsrätt finns ej. I praktiken blir nu tillvägagångssätten olika: vissa tingsrätter fungerar på ett rationellt sätt och överflyttar mål till annan behörig domstol, andra gör det inte. För att få en enhetlig och mer rationell handläggning av mål av det slag som här beskrivits bör bestämmelserna ses över. Lämpligen kan detta ske av rättegångsutredningen, som har att göra en översyn av rättegångsförfarandet vid allmän domstol. Med hänvisning till vad som ovan anförts hemställs att begär en översyn av reglerna för tingsrätt att överflytta mål om betalningsföreläggande till annan tingsrätt.
mot · G302797 · 1980-01-23 00:00:00 — av och om frivården inom kriminalvården Tre fjärdedelar eller ca 16 000 av alla dömda undergår kriminalvård i frihet. För att återanpassningen skall fungera och de dömda kunna se framåt med tillförsikt måste en första åtgärd vara att ge dem möjlighet till arbete eller utbildning. Givetvis finns flera viktiga faktorer som positivt påverkar återanpassningen, men att ha ett arbete upplevs säkerligen av de flesta som första och största förutsättningen för en normal livsföring. Rapporten från innebär en signal till alla berörda myndigheter. Man skriver i rapporten bl. a.: Det bör framhållas att arbetsanpassningen är ett mycket stort problem för frivårdens klienter. Ungefär varannan undersökt klient saknar arbete eller arbetsstabilitet. Således är de dömda i en besvärlig situation, vilken i praktiken leder till återfall och stora problem med återanpassningen till både arbetsliv och samhälle. Därför borde berörda myndigheter omgående analysera vilka förutsättningar som finns för att få fram ökade möjligheter till arbete och utbildning. Lämpligt vore att tillsätta en arbetsgrupp - förslagsvis inom AMS -med uppgift att snabbt bl. a. söka nya vägar och eventuellt nya grepp för att ge dem som är dömda till frivård en verklig möjlighet till rehabilitering. Med hänvisning till det anförda föreslås att hos regeringen hemställer om tillsättandet av en arbetsgrupp med uppgift att söka nya möjligheter inom frivården. () ()
mot · G302799 · 1980-01-23 00:00:00 — av och om särskild påföljd för skadegörelse Förstörelse och nedskräpning av olika slag visar en tendens att ständigt öka i . Denna ökning har dock till stor del sin förklaring i de negativa effekter som utvecklingen till ett hårt urbaniserat och industrialiserat samhälle medfört främst i form av försämrade miljöer och ökad stress. Människornas sociala kontakter byggs i allt större utsträckning upp utanför familjen; i synnerhet i den koncentrerade bebyggelsen lever många i en kontaktfattig tillvaro. Samhällsutvecklingen har härvidlag fått många skadliga och negativa effekter. En positiv gemenskap i hemmet, skolan och kamratkretsen hindrar att ungdomen dras till skadliga gruppbildningar. En god skolmiljö är viktig från brottsförebyggande synpunkt. Det krävs ökade insatser för att forma miljöerna på arbetsplatser och i skolor efter människans fysiska och psykiska förutsättningar. Förstörelse och nedskräpning i exempelvis bussar, tåg och T-banevagnar ökar ständigt och förorsakar samhället stora kostnader och minskar dessutom trivseln för resenärerna. Olika åtgärder måste prövas för att komma till rätta med dessa problem. Upplysning och de vanliga påföljderna är uppenbarligen ej tillräckliga för att motverka dessa former av skadegörelse. Därför bör man undersöka möjligheterna att begränsa skadegörelse genom att som påföljd införa ett slags reparationsskyldighet, innebärande att den som t. ex. skurit sönder T-banesäten får arbeta med att reparera förstörda säten och trasiga T-banevagnar. Det bedrivs på många skolor försöksverksamhet, där eleverna får delta i skolans praktiska verksamhet som städning och utformning av miljön. Det har visat sig att när eleverna får delta i sådan verksamhet och ta eget ansvar, blir de mera aktsamma om miljön och skadegörelsen minskar. Ett mera direkt ansvar för den egna miljön kan även generellt medföra att problem av den typ som tagits upp i motionen minskar, och olika åtgärder som medverkar till detta bör stödjas. Med hänvisning till det anförda hemställs att hos regeringen anhåller om prövning av möjligheterna att som påföljd för skadegörelse införa någon form av reparationsskyldighet.
mot · G302800 · 1980-01-24 00:00:00 — av och om skärpta straff för grova narkotikabrott Narkotikamissbruket är vårt lands största gissel vid sidan av alkoholmissbruket. Många missbrukare är unga människor, som dras in i brottslighet av olika slag för att få pengar till narkotika. Åtskilliga av dem dör , ofta i djup misär. Medmänsklighet och humanitet kräver att knarket stoppas. Största skulden till narkotikamissbruket bär de s. k. narkotikahajarna. De är ofta fullt friska, arbetsföra människor, som således inte själva är missbrukare utan helt cyniskt och kallhamrat låter andra människor gå under för sin egen skull. Ett sätt att komma till rätta med narkotikahandeln vore att väsentligt skärpa straffen för narkotikakungarna. Det kan t. ex. starkt ifrågasättas, om de skall ha nuvarande rätt till permission, besök, telefonsamtal, brev och annan kontakt med yttervärlden. Det är allmänt känt att narkotikakungarna fortsätter sin verksamhet från fängelset på grund av den missriktade generositet kriminalvården visar dem. Samhället måste på alla legitima sätt skydda människor mot den illegala narkotikahandeln. Med stöd av ovanstående hemställer vi att hos regeringen anhåller om förslag till skärpta straff för grovt narkotikabrott.
mot · G302801 · 1980-01-24 00:00:00 — av och om det fortsatta arbetet på en ny polislag Relationsfrågorna mellan polis och allmänhet är viktiga. I direktiven till polisutredning sades bl. a.: Ett av utbildningens viktigaste mål bör vara att lära polismännen att på ett naturligt sätt komma i kontakt med människor och att lösa uppkommande problem på ett så smidigt sätt som möjligt. Den enskilde polismannens agerande styrs av många regler, och hans möjlighet att variera agerandet i olika situationer är starkt begränsad. Polismannens möjlighet att t. ex. avstå från att rapportera är avhängigt av det s. k. rapporteftergiftsinstitutet. Vid klart ursäktliga, enstaka förseelser, där man kan förutse att tillsägelsen resulterar i ett annat beteende , kan polismannen nöja sig med att visa till rätta. Någon annan reaktionsform än anvisning eller rapport står dock inte till polismannens förfogande . Det öppna, fria samhälle vi eftersträvar förutsätter ett gemensamt ansvar för våra rättsregler. Polisens rättsvårdande arbete bör betraktas som en självklar del av samhällets sociala funktion. I samarbete med andra fostrande och rättsvårdande organ - hem, skola och socialvård - borde polismannen ha både rätt och skyldighet att söka den form av åtgärd som skulle passa bäst i det enskilda fallet. Den förbättrade utbildningen, utvecklade kommunikationssystem och förfinade uppföljningssystem har skapat nya förutsättningar för ett ändrat funktionssätt. 1 polisutredning har en ny polislag förutsatts. Enligt vår åsikt bör en sådan lag prioriteras och särskilt beakta nödvändigheten av ett integrerat samarbete mellan polis, skola och barnavårdande myndigheter. Framför allt bör arbetsformer som ökar snabbheten fram till en beslutssituation i rättsarbetet eftersträvas. Detta är särskilt betydelsefullt när det gäller unga lagöverträdare. Med stöd av ovanstående hemställs att hos regeringen anhåller att vid utarbetandet av den nya polislagen särskilt bör beaktas 1. att polisens arbete bör ingå som en integrerad del i samhällets sociala funktion, 2. att andra reaktionsformer än anvisning och rapport bör tillskapas, 3. att snabbheten fram till ett beslut bör eftersträvas särskilt det gäller unga lagöverträdare. () ()
mot · G302804 · 1980-01-23 00:00:00 — av i Kumla m. fl. om avdrag på underhållsbidrag till barn vid utövande av umgängesrätt Bestämmelserna om underhållsbidrag till barn i 7 kap. har undergått en genomgripande förändring. Med utgångspunkt i lagändringarna har tydliga och detaljerade rekommendationer nu utarbetats av . Viktigt är att fortsatta förenklingar och förbättringar görs för att fullfölja detta reformarbete. Ett exempel är följande: Vid umgängesrätt är det inte avdrag på underhållsbidraget - i mer eller mindre byråkratisk ordning - som bör göras. Det är i stället fråga om en omfördelning av underhållsbördan mellan föräldrarna. Man kan schablonvis räkna med tre nivåer för umgängesrätten. Ingen alls eller av barnets levnadskostnader via umgängesrätten. Vanlig umgängesrätt under halva fritiden av året eller av barnets levnadskostnader. Halva året, både vardag och fritid, eller av barnets levnadskostnader. Ser man på förhållandena över hela kalenderåret är det lätt att ta hänsyn till umgängesrättens inverkan. Underhållsskyldigheten är andelen av vad föräldrarna skall svara för av barnets levnadskostnader. Från denna underhållsskyldighet måste dras av vad den underhållsskyldige betalar direkt genom umgängesrätten. En sådan mer ingående granskning av umgängesrätten kan leda till slutsatsen att en underhållsskyldig som utövar umgängesrätt har sådana ekonomiska förhållanden att han/hon är berättigad att själv få underhållsbidrag av vårdnadshavaren. Sådana konsekvenser ansågs tidigare inte tänkbara men är ekonomiskt fullt möjliga. De nya bestämmelserna om underhållsbidrag ger utrymme även för dessa situationer. Varken i lagstiftningen eller i rekommendationer synes man dock vara tillräckligt uppmärksam på hur påtagligt umgängesrätten kan påverka underhållsskyldigheten. Vi föreslår med det följande att 7 kap. 4 § om avdrag i samband med umgängesrätt omarbetas till att i stället konsekvent gälla frågan om omfördelning av underhållsbördan vid utövande av umgängesrätt. Det underlättar om man då utgår från förhållandena över helt kalenderår. Med hänvisning till det anförda hemställs 1. att antar följande såsom Motionärernas förslag betecknade förslag till ändrad lydelse av 7 kap. 4 § 2. att antar de följdändringar som föranleds av förslaget under 1. Nuvarande lydelse Motionärernas förslag Har förälder som enligt 2 § skall betala underhållsbidrag haft barnet hos sig av minst fem hela dygn, får föräldern vid fullgörande av sin bidragsskyldighet tillgodoräkna sig ett avdrag för varje helt dygn av barnets vistelse med 1140 av det underhållsbidrag som räknat för kalendermånad gäller för vistelsen. Sådant avdrag får dock inte göras på underhållsbidrag som belöper än från utgången av den kalendermånad då vistelsen upphörde. () i Kumla () () () Underhållsskyldig har rätt att reducera sin underhållsskyldighet med vad umgängesrätten med barnet kostar honom. Sådan reduktion räknas för kalendermånad i enlighet med de genomsnittliga förhållandena under kalenderåret. Skulle sådana kostnader för umgängesrätten överstiga förälderns egen underhållsskyldighet innebär det rätt för honom att få underhållsbidrag av vårdnadshavaren. () ()
mot · G302805 · 1980-01-24 00:00:00 — av och om uppräkning av skadeståndslivräntor Den nya trafikskadelagen vilar på skadeståndslagen, som i sin nya utformning trädde i kraft . En viktig skillnad är dock att vid trafikskada är det alltid ett försäkringsbolag som ekonomiskt är ansvarigt för att den skadade skall hållas skadeslös, medan motsvarande ansvar vid skada som faller under skadeståndslagen kan falla på en enskild person. I skadeståndslagens 5 kap. 1 § står bl. a.: Ersättning för inkomstförlust motsvarar skillnaden mellan den inkomst som den skadelidande skulle kunnat uppbära, om han icke skadats, och den inkomst som han trots skadan har eller borde ha uppnått För att fastställa denna inkomstförlust liksom andra ersättningar är försäkringsbolagen skyldiga att pröva varje mer allvarlig skada till följd av trafikskada hos , som är fristående från försäkringsbolagen. Få fall som prövats i denna nämnd går vidare till annan prövning, men det står alltid den skadelidande fritt att gå vidare till domstol. Man kan således utgå från att full kompensation för inkomstförlust utgår vid det tillfälle då nämnden prövar fallet. I lag om ändring av skadeståndslivräntor finns anvisat hur uppräkning till följd av penningvärdesförändring skall ske. Där anges bl. a. att ersättning för penningvärdesförändring är maximerad till . För fullständighetens skull bör också nämnas att tidigare ej utnyttjade kostnadsstegringar får räknas till godo kommande år. Vid en hög inflationstakt drabbas den skadelidande av en eftersläpning, som blir ännu mer kännbar om inflationen är hög i följd. Lagen borde därför ta större hänsyn till att skadeståndslivräntorna bättre anpassades till penningvärdesförändringarna. Med hänvisning till vad som ovan anförts hemställs att begär att regeringen överväger möjligheterna att ändra bestämmelserna om uppräkning av skadeståndslivräntor så att dessa bättre anpassas till inträffad penningvärdesförändring. () ()
mot · G302806 · 1980-01-23 00:00:00 — av Per m. fl. om avvecklingen av dödsbon Enligt gällande rätt finns inte något hinder mot att dödsbon förblir oskiftade , detta trots att utgångspunkten för regler om dödsbon är att de skall bestå endast under en övergångstid. I syfte att förhindra att dödsbon förblir oskiftade endast av skattetekniska skäl infördes särskilda beskattningsregler för större dödsbon. Innan dessa regler får någon verkan i ett aktuellt fall löper . Bestämmelserna om handelsbolag skall tillämpas från och med det taxeringsår som följer närmast efter det fjäTde kalenderåret efter det kalenderår då dödsfallet inträffade. Vidare skall det vara fråga om en skattepliktig förmögenhet överstigande . eller en till statlig inkomstskatt högre taxerad inkomst än . Vi menar att sådana regler måste utformas som på ett effektivare sätt leder till att den ovan nämnda utgångspunkten för regler om dödsbon - att de skall bestå endast under en övergångstid - hävdas. Med anledning av det ovan anförda hemställer vi att som sin mening ger regeringen till känna vad som i motionen anförts om dödsboavveckling. P. O. () () ()
mot · G302807 · 1980-01-22 00:00:00 — om proportionellt val vid utseende av arbetsutskott i vissa stiftelser m. m. har rätten till proportionella val inom kommunala organ successivt ökat. Det har inneburit viktiga framsteg i strävandena att garantera minoritetspartier insyn och inflytande. Den nya kommunallagen, som trädde i kraft , är härvidlag mycket betydelsefull genom att den ger rätt till proportionellt val vid kommunfullmäktiges eller landstings val av styrelse (kommunstyrelse/förvaltningsutskott), annan nämnd och beredning samt av revisorer och dessutom vid val av ledamöter och suppleanter i styrelse för aktiebolag, ekonomisk förening eller stiftelse. På förslag infördes i kommunallagen även bestämmelser om rätt till proportionellt val när styrelse eller nämnd väljer arbetsutskott eller annan beredningsgrupp. Någon motsvarande bestämmelse finns dock inte vid val av arbetsutskott eller motsvarande inom styrelse för stiftelse, ekonomisk förening eller aktiebolag till vilken kommunen utsett alla eller en del av styrelseledamöterna. Eftersom åtskillig verksamhet bedrivs i form av stiftelser, ekonomiska föreningar och aktiebolag är det viktigt att motsvarande rätt till proportionellt val, som gäller när nämnd utser exempelvis arbetsutskott, även skall gälla inom nämnda styrelser. Att behov av lagändring för att skydda minoritetsintressena finns, visas av att det förekommit att majoriteten i sådana situationer utnyttjat sin rätt att vägra minoriteten en proportionell fördelning av platser i sådana arbetsutskott. Med hänvisning till det anförda hemställs att hos regeringen anhåller om förslag om rätt till proportionellt val när styrelse för stiftelse, ekonomisk förening eller aktiebolag, till vilken kommun eller landsting utser ledamöter, väljer arbetsutskott eller motsvarande beredning. () ()
mot · G302809 · 1980-01-24 00:00:00 — av m. fl. om ett nytt FN-organ för energifrågor för energifrågor, , har enligt sina instruktioner den dubbla uppgiften att söka förhindra spridningen av atomvapen till nya länder och söka sprida atomkraften till så många länder som möjligt. Man har varit framgångsrik med atomkraften men misslyckats med atomvapnen. har gott om resurser för atomenergi i sitt samarbete med kärnkraftsindustrin. Man erbjuder sig att analysera olika länders energisystem och kommer oftast till resultatet att kärnkraft vore en god lösning på problem med energiförsörjningen, varvid resurser ställs till förfogande för att bygga upp landets kärnkraft. får landet kunskap, industriell kapacitet och pengar för att självt kunna tillverka atombomber. Resurserna för att förhindra atomvapenspridning är knappare. Tyvärr har icke-spridnings-avtalet inte undertecknats av alla. Det kan också sägas upp med tre månaders varsel. resurser för kontroll av efterlevnaden är inte tillräckliga. När bildades efter var förhoppningarna som knöts till kärnkraften enorma. Man trodde att säkerhetsfrågorna skulle kunna lösas och att energin skulle bli uthållig genom nya och effektivare reaktorsystem (breeders) och så billig att det inte blev lönt ens att ta betalt för elkraften. Inga av dessa förhoppningar har infriats. Kärnkraftverk avbeställs, och denna industri har stora svårigheter i hela världen. Det finns någon anledning att FN skall ha en organisation för att befrämja denna farliga och dyra energikälla. bör ombildas för att enbart söka hindra spridning av kärnvapen och för att stödja nedrustningssträvandena. Det finns däremot goda skäl för FN att inrätta ett energiorgan för de förnybara energikällorna. Den industrialiserade världens ödesdigra misstag att bygga sin struktur på i början billiga, koncentrerade energikällor som olja och kol och andra icke-förnybara energikällor bör inte upprepas. De förnybara energikällorna har däremot egenskaper som underlättar en självständig och trygg energiförsörjning också för fattiga länder, om ekologiskt anpassad småskalig men tekniskt högt utvecklad teknik kan förmedlas till dessa länder och produceras där av dem själva. bör verka för att FN inrättar ett nytt energiorgan för de förnybara energikällorna, som hjälper till med utveckling, kunskapsspridning och resurser för energisystem som baseras på dessa. Med hänvisning till ovanstående hemställs att beslutar anhålla att regeringen rekommenderar FN-delegation 1. att arbeta för att ombildas till ett organ med enda uppgift att motarbeta atomvapen, 2. att arbeta för att ett nytt energiorgan för de förnybara energikällorna inrättas vid FN. () ()
mot · G302810 · 1980-01-24 00:00:00 — om tidpunkten för inkallelse till värnpliktstjänstgöring Inkallelser till värnpliktstjänstgöring sker under olika tider , beroende på vapenslag och utbildningsförbandens geografiska belägenhet. Vissa värnpliktiga, bl. a. plutonsbefälsuttagna värnpliktiga vid armén, påbörjar sin militära grundutbildning före skolornas terminsavslutning. har de värnpliktiga dock rätt till ledighet från militärtjänsten för att delta i skolavslutningarna. Det hela fungerar relativt väl om den värnpliktige bor i närheten av det regemente till vilket han inkallats. Däremot blir situationen svårare för den värnpliktige som blir inkallad till ett förband beläget långt bort från hemorten. Då kan den inkallade från t. ex. få resa den långa vägen till för att vara vid regementet någon eller innan vederbörande återvänder hem för att vara med om skolavslutningen. För många värnpliktiga som råkar in i den sistnämnda situationen upplevs samordningen i det svenska samhället som ytterst bristfällig. Önskvärt är därför att en tidsmässig samordning mellan skolavslutningar och inryckningsdag till värnpliktsutbildning kommer till stånd. Undertecknad har varit i skriftlig kontakt med både arméchefen och generaldirektören för , och båda är beredda till ett samarbete för att lösa ovannämnda problem. Det är därför önskvärt att gör ett uttalande i frågan. Med hänvisning till det anförda hemställs att som sin mening ger regeringen till känna vad i motionen anförts angående inkallelse till värnpliktstjänstgöring.
mot · G302812 · 1980-01-23 00:00:00 — av och om informationssystemsutvecklingen inom försvaret Systemutvecklingsarbetet inom försvarsmakten bedrivs i huvudsak av de myndigheter som har eller kommer att ha ansvar för systemens funktion. Genomförandet av driften sker i första hand vid försvarets datacentral. Genom en utveckling till mindre datorer ökar möjligheterna för de enskilda myndigheterna att i större utsträckning än tidigare själva svara för driften. Över huvud taget kommer den tekniska utvecklingen att främja en decentralisering av både systemutvecklingsarbetet och användningen av datorer. Detta har också framhållits i propositionen 1978/79:121, Användning av ADB i statsförvaltningen. Det måste därför anses vara ett steg i fel riktning att - som regeringen föreslår - ytterligare centralisera de resurser som finns för systemutveckling inom försvarsmakten. De enda motiv som är hållbara för en sådan åtgärd vore att detta skulle bidra till en höjd effektivitet i systemutvecklingsarbetet eller till reella kostnadsbesparingar. Den besparing på ca 13 anställda som redovisas torde dock kunna uppnås vid de enskilda myndigheterna (de centrala staberna och ) även utan en gemensam centraliserad enhet. Att - som förslaget innebär - i princip inrätta en ny central myndighet skulle också innebära risker för en ökad byråkratisering och därmed en sämre effektivitet. Mot bakgrund av vad som ovan framförts hemställs att beslutar 1. att resurser för informationssystemsutveckling vid de centrala staberna och bibehålls vid dessa myndigheter, 2. att den personalminskning som angivits för systemutvecklingspersonalen förs över till resp. myndighets minskningsmål. () ()