mot · G3021009 · 1980-01-23 00:00:00 — Motion 1979/80:1009 av m. fl. om samordnade insatser för energihushållning, införande av nya energikällor och förbättringar av den sociala miljön I denna motion tar vi upp frågor som har ett direkt samband med hushållningen med energi i befintlig och tillkommande bebyggelse. Kraven på en skärpt hushållning med energi kan inte tillgodoses endast genom sparåtgärder i traditionell mening, utan måste få påverka samhällsbyggandet i flera avseenden. a. berörs därvid energistrukturen och åtgärder för att underlätta införandet av nya energikällor liksom insatserna för att uppnå de bostadssociala och miljömässiga målen för samhällsutvecklingen. Det är därför nödvändigt att bedömningar även av energihushållningen utgår från att de energipolitiska åtgärderna och besluten samordnas med och inordnas i de åtgärder på övriga områden som leder fram till det samhälle vi vill skapa - ett samhälle präglat av gemenskap och omtanke, av ansvarsfull hushållning med resuser som mark och vatten, energi och råvaror. Enligt vår mening har de senaste årens insatser för hushållning med energi i befintlig bebyggelse utformats alltför snävt och sektorsinriktat och inte satts in i detta större sammanhang. Vi har vid upprepade tillfällen i partimotioner om bostadspolitiken och energipolitiken, trafikpolitiken och miljöpolitiken lagt fram förslag om hur den utveckling vi vill ha skall främjas. I denna motion återkommer vi nu med förslag som syftar till att lägga grunden för den av oss önskade utvecklingen. Ytterligare förslag redovisas i vår motion om kollektivtrafiken och energihushållning på transportområdet. Utgångspunkten för våra förslag är den utomordentligt allvarliga situation, som råder på energiförsörjningens område. Vi vill utveckla ett system för energiförsörjningen , som kan ge oss den energi som behövs för att tillgodose viktiga mänskliga behov med minsta möjliga risker för hälsan och miljön och minsta möjliga påfrestningar på samhällsekonomin, sysselsättningen och den sociala välfärden. Ett sådant energisystem bör i största möjliga utsträckning grunda sig på uthålliga, inhemska, förnybara energikällor. Målet är att vi skall klara energiförsörjningen utan kärnkraft och med minsta möjliga andel olja och kol. Denna målsättning vill vi uppnå genom en beslutsam satsning på skärpt energihushållning och förnybara energikällor samt genom åtgärder för att minska användningen av direktverkande el för uppvärmning. Till frågan om åtgärder på elpolitikens område återkommer vi efter folkomröstningen. För att detta mål skall kunna uppnås krävs en samhällsplanering som också tar hänsyn till behovet av energihushållning. litik och samhällsplanering är starkt beroende av varandra. En onödigt utspridd bebyggelse och en alltför utspridd ortsstruktur är energikrävande i sig. När avstånden mellan bostäder, arbetsplatser och serviecentra ökar, blir resorna längre och mer energikrävande. Den kollektiva trafiken får också allt svårare att hävda sig som ett attraktivt alternativ till privtbilismen vid en utglesning av bebyggelsen. En effektiv energihushållning förutsätter därför en helhetssyn och en samordning av åtgärder inom samhällsplanering, bostadsplanering och trafikpolitik. Möjligheterna att införa nya energikällor, som t. ex. solvärme för uppvärmning och att utnyttja spillvärme från industrier och kraftanläggningar, förutsätter också denna helhetssyn. Åtgärderna för en skärpt energihushållning och införandet av nya energikällor bör av flera skäl samordnas med åtgärder för att även i andra avseenden förbättra bebyggelsemiljöerna, skapa bättre boendemiljöer, handikappanpassning, trafiksanering, bebyggelsesanering och kulturminnesvård. bör det, som vi framhållit, vara möjligt att utarbeta ett allsidigt miljöutvecklingsprogram med hjälp av sådana kommunala samhällsutbyggnadsprogram, kommunernas ekonomiska långtidsplanering (KELP), den regionala trafikplaneringen, länsplanerna och den fysiska riksplaneringen. Skärpt energihushållning i en samordnad samhällsplanering Erfarenheterna av de genomförda insatserna för energihushållning i bebyggelsen har visat att det finns stora brister i hushållningsprogrammet. Detta har också konstaterats i olika utvärderingar samt i skilda sammanhang i samband med statsmakternas beslut. Formuleringarna av målen för energihushållningen i bostäder m. m. har alltför snävt knutits till det i och för sig vällovliga och allmänt sett obestridda syftet att förbättra byggnaders energiegenskaper. Oklarheter kvarstår emellertid när det gäller omfattningen, takten och tekniken för dessa åtgärder. Dessa oklarheter har försenat överväganden om vilka styrmedel som bör användas. Vi vill här starkt understryka våra vid upprepade tillfällen framförda krav på att insatserna medvetet styrs in på de åtgärder som ger bäst effekt från energihushållningssynpunkt, och att de utvärderingar som behövs för att åstadkomma en sådan styrning genomförs. Den snäva inriktningen av målformuleringarna har också lett till att viktiga frågor lämnats obeaktade när det gäller hur även det befintliga byggnadsbeståndet och åtgärder i detta skall utformas, för att de effektivt skall bidra till en planering av energianvändningen som dels främjar introduktionen av alternativa energikällor, dels behåller en handlingsfrihet även för de förändringar som annars inte är praktiskt genomförbara. En sådan planering är väsentlig för att resurserna skall kunna utnyttjas på det mest effektiva sättet, inte endast i fråga om överföringssystem utan också när det gäller åtgärder i själva byggnaden. Det saknas också fördjupade överväganden om hur åtgärdsprioriteringar skall kunna samordnas med den samhällsplanering som är ett uttryck för kommunernas vilja att från bostadssociala och miljömässiga utgångspunkter föra upp bostadsområden till en bättre standard. Slutligen, men av central betydelse, behövs överväganden om komplettering av befintlig bebyggelse och om nybyggnad på exploateringsmark. En i första hand översiktlig men även detaljinriktad planering måste ges utgångspunkter och mål där energihushållningssynpunkter i vid mening läggs samman med det allmänna intresset av att tillgodose bostadssociala och miljömässiga synpunkter i en samhällelig infrastruktur där sålunda energihushållningsmålen kan beaktas även i fråga om t. ex. arbetsplatslokalisering och kollektivtrafik. redovisade forsknings- och utvecklingsprogram visar att möjligheterna att relativt snabbt få fram nya energikällor som alternativ till såväl olja som el för uppvärmningsändamål är stora. Med hänsyn härtill och till att av vår energi utnyttjas för uppvärmningsändamål bör ansträngningarna att utveckla och i praktiskt bruk införa nya energikällor för uppvärmningsändamål fortsätta och intensifieras. Detta utvecklingsarbete bör självfallet omfatta olika tekniker som solvärme, värmepumpar, torv- och fliseldning m. m. Enligt vad som framgår av rapporter från delegationen för energiforskning, oljeersättningsdelegationen, byggforskningsådet m. fl. kan vi räkna med att på allvar börja införa de nya energikällorna för uppvärmningsändamål i praktisk verksamhet så att de kan spela en stor roll för energiförsörjningen . Det är emellertid nödvändigt att redan nu följa upp de grundläggande insatserna inom forskning, utveckling och experimentbyggande med åtgärder som gör introduktionen och användningen av nya alternativen lättare. En avgörande förutsättning för att detta skede skall bli framgångsrikt är att den kommunala energiplaneringen ockå tar dessa möjligheter i beaktande när det gäller att väga skilda produktions- och distributionssystem mot varandra och därmed ange förutsättningarna för framtiden. Det är också väsentligt att i konkreta fall på grundval av sådana överväganden bedöma när en viss mer omfattande åtgärd är lämplig att utföra. Vid tveksamhet bör handlingsfrihet eftersträvas så att t. ex. inte energisparåtgärderna i ett hus binder och onödigtvis styr utvecklingen. Förutom åtgärder inom den kommunala energiplaneringen och på normområdet krävs det emellertid också ett ekonomiskt stöd som är ägnat att främja användningen av lämpliga alternativ. Ett sådant stöd kan närmast beskrivas som ett stöd till åtgärder som följer närmast efter experimentbygg nadsstadiet, utformat så att det kan användas för åtgärder i husen vid om- och nybyggnad. Formerna för ett sådant ekonomiskt stöd bör övervägas. Övriga åtgärder i befintlig bebyggelse Inriktningen av de traditionella åtgärderna för att minska åtgången av energi i bebyggelsen skall ses över inför nästa budgetår. Det är väsentligt att den fortsatta översynen riktas in på att så snart möjligt få till stånd åtgärder för att insatta resurser skall ge bästa effekt utan att binda utvecklingen. När det gäller energisparåtgärder som kombineras med övrigt ombyggnadsarbete måste de sammantagna åtgärderna bedömas samlat. Sparsyftet skall på ett nyanserat sätt vägas samman med de i saneringsplaneringen uttryckta bostadssociala och miljömässiga kraven och även med det kulturhistoriska bevarandeintresset. I den samlade bedömningen måste också ingå överväganden inom den kommunala energiplaneringen som utgår ifrån en samordnad avvägning mellan hushållningsåtgärder och möjligheterna att utnyttja spillvärme eller nya energikällor. Både med hänsyn till att vi har bättre förutsättningar att rätt bedöma särskilt de nya energikällornas möjligheter i de konkreta fallen och med hänsyn till att den kommunala energiplaneringen behöver ytterligare tid för att utvecklas, kommer det att dröja innan det blir möjligt att genomföra samordnade ombyggnadsåtgärder av mera omfattande slag i stor skala. a. med hänsyn härtill är det enligt vår mening nödvändigt att överväga särskilda åtgärder för att nu främja sådana enkla rationaliseringsåtgärder som inte binder utvecklingen och som ger stor effekt för insatta resurser. Detta kan t. ex. åstadkommas genom att man utformar ett särskilt program för stödet till denna typ av åtgärder - åtgärder i värmeproduktionsanläggningar med låg verkningsgrad, injusteringar av värme och ventilationssystem och isolering av fönster och vindsbjälklag liksom till utbildning äv personal. Ett sådant program kan fullföljas genom en lättillgänglig och enkel lånefinansiering som helt handläggs av kommunen. Inom denna avgränsning kan man knappast möta motstånd mot direkta styråtgärder efter obligatorisk besiktning, även om åtgärdsföreläggandena grundats på en snar skärpning av underhållsreglerna i 50 § byggnadsstadgan. De mer komplicerade åtgärderna bör enligt vad som redovisats ovan utformas som ett särskilt, integrerat program. Det blir i dessa sammanhang nödvändigt med en vidare planering än från enbart energitekniska utgångspunkter. Enligt vår mening är det också nödvändigt att överväga former för en finansiering - med hjälp av de lån och bidrag som kan utgå för olika ändamål som t. ex. energihushållning, införande av nya energikällor och sociala miljöförbättringar - som främjar samordnade ombyggnadsinsatser. Vidare bör övervägas möjligheterna att relatera eventuella energisparbidrag till energispareffekterna. Här förutsätts självfallet möjligheter till obligatorisk besiktning och till åtgärdsförelägganden utöver bostadssane ringslagens nuvarande mål. Åtgärder av de slag som här förordas kräver snara överväganden såväl när det gäller den kommunala energi- och saneringsplaneringen som verksamhetsplanering, den fysiska planeringen och de finansieringstekniska förhållandena. Av särskild vikt är utgångspunkterna för sammanvägningen av energihushållningssynpunkterna med införandet av de nya energikällorna och de bostads- och miljöpolitiska målen. Energihushållningssynpunker vid planering för nybyggnad i ett längre perspektiv kan energihushållningsmålen inte hävdas endast genom normering av de nybyggda husens utförande. En allvarligt menad avsikt att förbättra energihushållningen och ersätta olja och el med förnybara energikällor för uppvärmning måste påverka redan utgångspunkterna för strukturbedömningarna i den kommunala övesiktliga planeringen. Dessa energihushållningssynpunkter måste vägas samman med de bostadssociala kraven och kraven på en lämplig infrastruktur när det gäller arbetsplatser, trafik m. m. Här måste också vägas in de effekter i fråga om markhushållning och miljökrav som kan följa av utnyttjandet av nya energikällor. De här redovisade synpunkterna måste leda till överväganden i fråga om de ovan redovisade kraven på den fysiska planeringen - krav som hänger samman med föreliggande förslag till ny planlagstiftning. Samordningen med detta lagförslag gör att övervägandena i denna del måste göras synnerligen skyndsamt - inte minst när det gäller målformuleringarna. Vi föreslår med hänvisning till det anförda 1. att godkänner de kompletterande riktlinjer för hushållning med energi i byggnader m. m. som förordats i motionen, 2. att som sin mening ger regeringen till känna vad i motionen anförts om en översyn beträffande inriktningen av energihushållningsåtgärder i befintlig bebyggelse i vad avser den kommunala åtgärdsplaneringen, byggnormer, samordnad finansiering och styrmedel, 3. att som sin mening ger regeringen till känna vad i motionen anförts om ytterligare överväganden beträffande de materiella planeringsförutsättningar som samordnar de energi politiska kraven med de krav som ställs utifrån bl. a. bostadssociala och miljömässiga utgångspunkter. () () () () () ()