mot · G302869 · 1980-01-24 00:00:00 — Motion 1979/80: 869 av m. fl. om höjt statsbidrag till fria grupper inom kulturlivet Centrumbildningarnas och de fria gruppernas betydelse inom det svenska kulturlivet är vid det här laget odiskutabel. En stor del av förnyelsen inom teater-, dans- och musiklivet har skapats just genom den verksamhet som bedrivs av de fria grupperna. Denna förnyelse gäller framför allt distribution till geografiskt och socialt eftersatta publikgrupper. Vad beträffar barn och ungdom, som utsätts för ett hårdare utnyttjande av den kommersiella masskulturen än andra grupper i samhället, har den fria kultursektorn varit föregångare när det gällt att skapa en positiv motkultur. Via okonventionella och demokratiska arbetsformer förnyar de fria grupperna ständigt form och innehåll, ofta i nära kontakt med sin publik. Den lokala förankring i mindre städer eller storstadsförorter som allt fler teatergrupper framför allt skapat sig har förändrat inte bara det kulturella utan ofta också det sociala livet inom resp. område på ett positivt sätt. Denna utveckling befinner sig än så länge i begynnelsestadiet, och de totala effekterna av exempelvis Skånska teaterns verksamhet i , Oktobers i eller Turteaterns, Narrens, Fria Teaterns, Vi-teaterns, Friteaterns inom förorter kommer först att kunna utvärderas när de verkat ett tiotal år. Om de får tillfälle att verka! Om de orkar hålla ut i väntan på att kulturpolitiken ger dem det ekonomiska stöd som är en förutsättning för att denna betydelsefulla del av det svenska kulturlivet skall överleva! har i en PM, Nytt statsbidrag till fria teater-, dansoch musikgrupper av , insett det nödvändiga i helt andra former och storleksordningar för stödet till de fria grupperna. Det reformförslag man ställt är om än otillräckligt det riktigaste förslag som framlagts av en statlig myndighet. Styrkan i förslaget är insikten om att höjningarna av anslagen till den fria kultursektorn måste ha en helt annan storleksordning än vad som varit fallet. Konstruktionen med att tyngdpunkten av anslagen förläggs på de s. k. grundbeloppen förefaller rimlig. Grupperna kan på detta sätt få ett be 1979/80: 869 grepp om anslagsutvecklingen på något , vilket möjliggör en rimlig planering. Svagheter i förslaget som exempelvis att grundbeloppen endast beräknas utifrån gruppernas fasta medlemmar och därmed inte tar hänsyn till att grupperna måste köpa vissa tjänster eller att nya grupper måste ges möjlighet att komma in i bidragssystemet får inte dölja att via reformförslaget angivit en riktig väg för lösandet av gruppernas problem. Det är olyckligt att remissförfarandet i detta sammanhang dragits ut så att reformen inte kan påbörjas /81, som föreslagit. Såväl Dans- och teatercentrum som har vid sammanträde med representanter för så tidigt som framfört att de betänkligheter man hade mot förslaget inte var av sådan omfattning att det skulle hindra ett snabbt remissförfarande, detta för att göra det möjligt att komma i gång med reformen enligt förslag. Det remissförfarande som förelegat kan från vpk:s sida bara betraktas som ett försök till förhalande av de för svenskt kulturliv nödvändiga satsningar som reformförslaget antyder. hotas flera framför allt stora grupper med mångårig verksamhet av nedläggning eller förödande inskränkningar av verksamheten med därav följande utarmning av denna del av kulturlivet. Om nu remissförfarandet gjort det omöjligt att komma i gång med reformarbetet /81 bör dock anslagen till de fria grupperna i avvaktan på en mer genomgripande förändring redan detta år ökas så mycket att grupperna garanteras överlevnad under rimliga former. Beträffande Centrumbildningarna har även föreslagit förändringar och en avsevärd ökning av anslagen. Centrumbildningarna har två funktioner. Dels är de arbetsförmedlare, dels fungerar de som idégivare och samordnare för hela den fria kultursektorn. Det är viktigt att endast den del av Centrumbildningarnas verksamhet som hänförs som direkt arbetsförmedlande bekostas av arbetsmarknadsverket. Den övriga verksamheten bör betraktas som kulturpolitisk och skall därför falla inom område. Det förslag till ökning av anslagen till Centrumbildningarna som föreslagit får om än otillräckliga (enbart Teatercentrum inlämnade en välmotiverad ansökan om . 1979/80: 869 /80, för utökning av det kulturförmedlande arbetet) betraktas som ett försök att beskriva betydelsen av deras verksamhet. har föreslagit att reformen skulle genomföras . Första året genomförs en ökning till grupperna med 10,1 milj. kr. och till Centrumbildningar och arrangerande musikföreningar med tillsammans 2,9 milj. kr. De höjningar som föreslås är enligt vpk:s mening minimikrav i sammanhanget. Med hänvisning till ovanstående och med ändring i propositionen 1979/80: 100 hemställs 1. att beslutar att under bil. 12 B 16 Bidrag till fria teater-, dans- och musikgrupper uppta ett i förhållande till regeringens förslag med . 2. att beslutar att under bil. 12 B 4 Bidrag till kulturverksamhet inom organisationer uppta ett i förhållande till regeringens förslag med . förhöjt belopp avseende Centrumbildningar inom teaterns, dansens, musikens, filmens, litteraturens och bildkonstens områden. (vpk) C.-H. (vpk) (vpk) (vpk) (vpk) (vpk) INGA (vpk) HANS (vpk) i TRYCKERI 1 »80