mot · G3022077 · 1980-05-23 00:00:00 — Motion 1979/80:2077 av med anledning av proposition 1979/80:181 om insatser för att underlätta nya löneavtal I 4 § i den föreslagna lagen om avsättning till vinstkonto föreskrivs att vederbörande företag har rätt till avdrag vid och statlig taxering för belopp som avsatts till vinstfond. Om företaget har flera förvärvskällor skall avdraget göras i den förvärvskälla vars vid taxering till statlig inkomstskatt beräknade nettointäkt före avdraget och före eventuell avsättning till allmän investeringsfond är högst. En liknande bestämmelse återfinns i 1 § andra stycket lagen (1979:609) om allmän investeringsfond. Regeln innebär att avsättningen till vinstfond i vissa fall kan komma att vålla problem om inkomsterna mellan förvärvskällorna före nyssnämnda avdrag är någorlunda jämnt fördelade och förvärvskällorna ligger i olika kommuner. Det kan nämligen då inträffa att i den kommun där den högsta statliga inkomsten föreligger avdraget blir så stort att ett kommunalt underskott kommer att uppstå. Risk finns att underskottet inte kommer att kunna utnyttjas förrän vid senare års taxering. Avsättningen skall ju ingalunda beräknas på den skattepliktiga intäkten utan på årsvinsten, vilken normalt är av en helt annan storlek. I konjunkturinvesteringsfondssystemet ägde företagen frihet att själva bestämma i vilken förvärvskälla avsättningen skulle göras. Antalet fall där redan på grund av avdraget för avsättning till vinstfond underskott i kommunalt hänseende kommer att uppstå är inte känt. Men även om man slipper sådana underskott finns det uppenbar risk för att företagens möjligheter att göra avsättningar till allmän investeringsfond vid taxering beskärs. Den föreslagna bestämmelsen, hopkopplad som den är till regeln rörande allmän investeringsfond, kommer därför att minska företagens intresse och möjligheter att använda sig av investeringsfondssystemet. När bestämmelsen utan någon som helst motivering infördes i regeringens förslag till lagstiftning om allmän investeringsfond kunde man räkna med att skatten på bolag och ekonomiska föreningar och sparbanker skulle göras enhetlig för stat och kommun. Kommunala underskott av nu angiven karaktär skulle därför i princip inte uppkomma. Om man kunde utgå ifrån att ett sådant förenhetligande av bolagsbeskattningen genomförs med verkan fr. o. m. taxering, skulle några ändringar över huvud taget inte behövas. Emellertid finns ingenting som tyder på att så kommer att ske. Någon saklig motivering för regelns införande finns inte. Det kan i stället 1 1979/80. hävdas att om man vill ta hänsyil till kommunerna, borde avsättningen göras i den kommun där företaget planerat att använda investeringsmedel. Det är denna kommun som sedermera får fördel av att bolaget inte t. ex. kan utnyttja avskrivningar i den mån avsatta fondmedel använts för anskaffning av byggnad eller maskin. Andra ändringar som vidtagits i de bestämmelser som reglerar företagsbeskattning, bl. a. rörande koncernbidrag, gör det svårare för företagen att anpassa sig till den kritiserade regeln. Då det gäller avsättning till vinstfond finns det därför ingen anledning att behålla denna ordning. Tvärtom bör denna avsättning kunna fördelas mellan olika förvärvskällor efter det skattskyldiga företagets eget val - i annat fall slår lagstiftningen olika hårt, beroende på om företaget har en eller flera förvärvskällor. Några administrativa olägenheter av betydelse vid ett slopande av regeln torde inte föreligga. Under åberopande av det anförda hemställer jag att beslutar att andra stycket av 4 § i den föreslagna lagen om insättning på tillfälligt vinstkonto utgår.