mot · G3021665 · 1980-01-25 00:00:00 — av och om rökfria miljöer och färdmedel Rökningens skadeverkningar är dokumenterade och erkända. Dåvarande regeringen tillsatte en utredning, tobakskommittén, med uppgift att lägga fram förslag till åtgärder för att nedbringa tobakskonsumtionen och motverka dess skadeverkningar. I betänkandet (DS S 1978: 7) Rökfria miljöer föreslog kommittén en lagstiftning som avsåg att garantera den som inte vill utsättas för tobaksrök skydd mot detta i sådana offentliga miljöer och färdmedel som var och en kan ha anledning att vistas i. Det finns flera goda skäl för en sådan lagstiftning. Dels har man nu kommit underfund med att också s. k. passiv rökning, dvs. att man andas in luft där andra röker, kan förorsaka skador. Det gäller naturligtvis i särskilt hög grad personer som är allergiska mot rök. Dels innebär regler om rätt till frisk luft i offentliga lokaler en klar markering från samhällets sida mot rökningen. En lag mot rökning i offentliga lokaler utgör naturligtvis ingen patentlösning av rökningens problem. Den får ses som ett av många medel i arbetet på att begränsa tobaksskadorna. Det är nu hög tid att får behandla ett förslag till sådan lagstiftning. Kommitténs förslag har remissbehandlats. Bland remissinstanserna fanns olika meningar om behovet av en lagstiftning. De flesta remissinstanserna tillstyrker dock kommitténs förslag. Bland dem som tillstyrker märks , , , postverket, , luftfartsverket, statens personalnämnd, statens konstnämnd, arbetarskyddsstyrelsen, statens planverk, sjukhuset, , , , , , , , Folkets , , mot allergi, mot cancer, , tobakens skadeverkningar, och . Vi föreslår att antar i bilaga bifogat förslag till lag om rökfria miljöer och färdmedel. Det bygger på kommitténs förslag. I debatten har ifrågasatts om det är riktigt att införa en lagstiftning, där den som bryter mot lagen, genom att inte respektera rökförbudet, inte blir föremål för något straff. Om det anses lämpligt, finns möjlighet att in 1979/80: 1665 föra bötesstraff; man kan då i motiveringen klargöra att det skall användas sparsamt. Det kan nämnas att för bl. a. lokaltrafiken i redan finns ett förbud mot tobaksrökning. Den som bryter mot förbudet kan dömas till böter enligt allmänna ordningsstadgan. Såvitt det är känt har denna sanktion ännu inte behövt tillämpas. Det kan också övervägas att införa en bestämmelse som innebär att den som röker där detta inte är tillåtet och som fortsätter att röka trots att han blir tillsagd kan avvisas från lokalen av lokalinnehavaren eller en representant för denne. Det har också hävdats att det skulle finnas behov av en möjlighet till dispens från lagstiftningens regler för vissa lokaler eller utrymmen, t. ex. internationella storflygplatser eller större järnvägsstationer. Utskottet bör överväga dessa frågor och om så anses erforderligt komplettera lagförslaget med sådana regler. Med hänvisning till det anförda hemställer vi att antar bifogade förslag till lag om rökfria miljöer och färdmedel. () () 1979/80: 1665 lag om rökfria miljöer och färdmedel Härigenom föreskrivs följande. 1 § I lokaler i vilka stat eller kommun bedriver verksamhet och till vilka allmänheten äger tillträde utan särskilt medgivande samt i lokaler i vilka anordnas offentlig tillställning som avses i 9 § allmänna ordningsstadgan (1956: 617) eller allmän sammankomst som avses i 1 § lagen (1956: 618) om allmänna sammankomster får tobaksrökning ske endast 1 därför särskilt inrättat utrymme. Vad i första stycket sägs skall gälla även allmänna kommunikationsmedel inom landet och lokaler som står till förfogande för resande med sådana kommunikationsmedel. 2 § Bestämmelserna i lagen tillämpas ej på restauranglokaler eller lokaler i vilka anordnas danstillställning. 3 § De bestämmelser som gäller för tobaksrökning skall tydligt anslås i de lokaler och allmänna kommunikationsmedel som omfattas av lagen. 4 § Regeringen eller, efter regeringens bestämmande, meddelar efter samråd med statens planverk föreskrifter om hur sådant utrymme för tobaksrökning som avses i 1 § skall vara beskaffat. 5 § utövar den centrala tillsynen över efterlevnaden av denna lag. 6 § Det åligger hälsovårdsnämnden att övervaka efterlevnaden av bestämmelserna i denna lag. får meddela den som ansvarar för en lokal eller ett allmänt kommunikationsmedel föreläggande eller förbud som behövs för efterlevnaden av denna lag eller av föreskrifter som har meddelats med stöd av lagen. I beslut om föreläggande eller förbud kan hälsovårdsnämnden utsätta vite. Vite får dock inte föreläggas stat eller kommun. 7 § För att fullgöra åliggandena enligt denna lag har tillsynsmyndigheten rätt att få tillträde till lokaler och allmänna kommunikationsmedel som avses i lagen. 8 § beslut enligt denna lag överklagas hos genom besvär. beslut överklagas hos kammarrätten genom besvär. Denna lag träder i kraft