mot · G302576 · 1980-01-22 00:00:00 — av m. fl. om en utvecklingsplan för Kampen för att åstadkomma varaktigt och meningsfullt arbete åt människorna i har förts . Konkreta krav och förslag till åtgärder har ställts ute på arbetsplatser och i fackliga organisationer, av kommuner och av politiska partier. Ett lovvärt arbete för att ta fram beslutsunderlag och visa på utvecklingsmöjligheter har utförts av . Den aktiviteten har lönats med få segrar men mött så många fler nederlag. 80-katastrofen slog hårt mot länet som helhet och åstadkom stora bekymmer för kommun. De planer för NJA:s utveckling som 80 innebar kunde, om de genomförts, i stället ha vänt utveckling i den riktning som är nödvändig. Vad är då orsaken till svårigheterna att förverkliga utveckling och industrialisering? Förutsättningarna finns obestridligen - länet äger enorma naturrikedomar av mineraler och skog, där finns ett överflöd av elektrisk energi, utbildningsmöjligheterna är goda och tillgången till väl kvalificerade arbetare och tjänstemän är bra. Förklaringen går att hitta på det politiska planet. Oavsett politisk färg har de regeringar som suttit i kanslihuset sedan begreppet Norrbottensproblem myntades tagit mer hänsyn till de privata storbolagens behov av råvaror, elenergi och skyddade marknadsandelar än till människors rätt att arbeta och leva i sin egen bygd. Ständiga utredningar och kompromisser har tagits till för att man skulle slippa göra något effektivt, och allt detta har lett fram till dagens situation. De generella regionalpolitiska stödåtgärder som socialdemokrater och företrädare för de borgerliga partierna varit överens om har inte gett de resultat som förespeglats. De statliga företagen i har aldrig fått direktiv om att bedriva långt gången förädling och produktutveckling. Byråkrati och slentriantänkande har i stället tillåtits breda ut sig, och man har sett genom fingrarna med odugliga företagsledningar som drivit sitt eget spel i nära kontakt med den privata storföretagsamheten. Frågan om styrning av de statliga företagen har aldrig tagits upp på allvar. kommunisterna har genom politisk aktivitet i och utanför de parlamentariska församlingarna initierat och gett stöd åt förslag till verksamhet för bästa. Vi har därvid påvisat att det krävs en ny kurs i politiken. Det krävs en politik som verkligen attackerar storfinansens makt, som innebär ett slut på rovdriften av råvaror, som gör slut på byråkrati och slentrian och som får till stånd en ökad förädling vid länets En sådan politik skulle också innebära att länets befolkning får ett verkligt inflytande över hur länets resurser skall användas och vilken regional utveckling som skall genomföras. Vpk har i ställt förslag i linje med en sådan ny politik. Senast vid fjolårets riksdag begärde vi att en utvecklingsplan skulle upprättas som skulle tillföra ett väsentligt antal nya arbetstillfällen och lägga grunden för en framtida utveckling av länets industriella verksamhet. I motionen angavs konkreta exempel på vad som borde ingå i en utvecklingsplan. Åtgärder för att säkra framtiden i malmfälten och Tornedalskommunerna. o Uppförande av en konstgödselfabrik i länet. Satsningar för att göra till ett centrum i en järn- och stålregion. Förädling av skogens produkter. Åtgärder för att utveckla jordbruket. Insatser på kommunikationsområdet. Tillvaratagande av torv och skogsspill för energiändamål och som råvara för kemisk industri. Vpk:s krav har mestadels bemötts med hänvisningar till pågående utredningar eller med ordrika s. k. Norrbottenspaket. Behovet av ett samlat grepp om vilka åtgärder som är nödvändiga blir dock alltmer påtagligt. Även om det pågående arbetet med Länsplanering 80 kan väntas ge underlag för en samlad bedömning av insatserna , så är det dock nödvändigt att redan nu har inriktningen att en utvecklingsplan skall utarbetas. Detta är nödvändigt inte minst med tanke på den aktuella situationen i länet. För många kommuner är ordet katastrofalt utnött som beskrivning av hur man verkligen har det. Många av dem skulle uppleva det som ett framsteg om man kom upp ens till genomsnittet för länet när det gäller arbetslöshet och utslagning. I beslutet om en utvecklingsplan måste därför finnas en inriktning, inte bara att ge en befogad särställning i det regionalpolitiska arbetet utan att därvid också arbeta fram särskilda insatser för Tornedalskommunerna och övriga inlandskommuner. Det har inte saknats välformulerade program eller tidsödande utredningar som gått sedan 1964 års riksdag i beslutet om en aktiv lokaliseringspolitik uttryckte inriktningen att främja en sådan lokalisering av näringslivet att landets tillgångar av kapital och arbetskraft blir fullt utnyttjade. formulerade målsättningen att ge alla tillgång till arbete, service och en god miljö oavsett var de bor i landet. Om människorna i skall kunna uppleva allt som sagts och sägs som någonting annat än tomma ord, måste se till att kortsiktiga lösningar inte längre tillgrips i fåfänga försök att avhjälpa långsiktiga problem. Räddhågan för störningar i marknadsekonomin måste avlösas av politisk vilja att på allvar ta itu med speciella situation genom styrning av de statliga företagen och de statliga insatserna. Vpk-gruppen tar upp konkreta förslag till åtgärder i andra motioner till årets riksdag. Med hänvisning till det anförda föreslås att uttalar att den i motionen föreslagna utvecklingspla nen för bör genomföras och hos regeringen hemställer om att de åtgärder som fordras för detta vidtas. (vpk) (vpk) (vpk) (vpk) (vpk)