mot · G3021760 · 1980-01-25 00:00:00 — Vi föreslår därför att ett tillägg görs till 13 § lydande: Den som handhar gift eller smittämne på sätt, som är ägnat att medföra risk för människors liv eller hälsa eller för djur eller växter, dömes till ansvar enligt vad som sägs i 13 kap. 79 §§ även om allmän fara inte visats i det enskilda fallet. Man bör vidare överväga ett sådant tillägg till att den som utan tillstånd grävt ner eller på annat sätt gjort sig av med gift skall kunna dömas till böter eller fängelse. Den nuvarande preskriptionstiden för brott mot gällande miljölagstiftning är för kort. Beroende på den långa tid som kan förflyta mellan skadans uppkomst och dess avslöjande är det nödvändigt att preskriptionstiden förlängs kraftigt. Vidare bör straffsatserna skärpas och en skyldighet för tillsynsmyndighet att polisanmäla miljöbrott införas. Enligt vår mening är de av miljöskyddsutredningen framlagda förslagen i detta avseende otillräckliga. En preskriptionstid om bör i stället övervägas. Socialdemokraterna i miljöskyddsutredningen har förordat en förbättrad tillsyn genom tillskapandet av ett organ benämnt AB Svensk Miljökontroll. Tanken är att tillsynsarbetet därigenom skall samordnas och göras mera enhetligt. Enligt vår mening bör den i reservationen skisserade lösningen prövas i det fortsatta utredningsarbetet och förslag i frågan utan ytterligare dröjsmål framläggas. Vi föreslår att hos regeringen begär att åtgärder vidtas i enlighet med i motionen framförda förslag för att förbättra kontroll, tillsyn och omhändertagande av miljöfarligt kemiskt avfall. D. Miljöpåverkan vid förbränning av olja och kol Olja och kol svarar för merparten av energitillförsel. var den totala energitillförseln . Olja och kol svarade för av denna. Oljan är den helt dominerande källan för svensk energiförsörjning. Såväl olja som kol innehåller en rad ämnen som vid förbränning frigörs och förorenar luften. Svavel är ett sådant ämne. Vid förbränningen av olja och kol bildas svaveldioxid som, när den släpps ut i luften, delvis omvandlas till andra svavelföreningar. uppgick de totala svaveldioxidutsläppen i till . Av dessa kom omkring från förbränning av olja och från industriutsläpp. Ett olje- eller koleldat kraftverk om 1 000 MW elektrisk effekt kan beräknas släppa ut mellan 10 000 och svaveldioxid . De totala svaveldioxidutsläppen i beräknades och i till . Enligt gjorda beräkningar kommer, om inga ytterligare motåtgärder sätts in, utsläppen av svaveldioxid att för som helhet uppgå till . Merparten av utsläppen är resultat av förbränning av framför allt kol och olja. Svaveldioxidutsläppen leder till omfattande miljöförstörelse. och vatten försuras mer än 10 000 svenska sjöar är döda och lika många håller på att dö på grund av försurningen byggnader och kulturföremål skadas, metaller rostar, risken för förstörelse av åkerjord och minskad återväxt i skogen är påtaglig, liksom de effekter på folkhälsan som utsläppen har. Många människor som bor i tätorter kan få hälsoproblem på grund av luftföroreningarna. I första hand påverkas personer som redan lider av sjukdomar i hjärta eller lungor eller som är allergiker. Det är en betydande del av befolkningen som av sådana orsaker är särskilt känslig. Luftföroreningarna kan också framkalla irritationer i andningsvägarna av inflammationstyp. För människor sorn redan har luftvägssjukdomar kan dessa förvärras. Vid de tillfällen då svåra luftföroreningar inträffat har detta lett till fler dödsfall än normalt. Det finns också skäl anta att irritationer och besvär som normalt är tillfälliga och övergående kan leda till långvariga (kroniska) sjukdomstillstånd, om människor utsätts för luftföroreningar . Det är dock framför allt samverkanseffekter mellan olika typer av luftföroreningar som har påverkan på hälsan. Men det är inte bara svavelutsläppen från förbränningen av fossila bränslen som påverkar hälsa och miljö. Från ett koleldat kraftverk på 1 000 MW släpps enorma föroreningsmängder ut. uppskattas utsläppen till mellan 10 000 och svaveldioxid, stoft, kväveoxider, 6 koldioxid samt metaller (arsenik, kadmium, krom, kvicksilver, bly, koppar, nickel, zink och vanadin). Metallutsläppen innebär problem för både hälsa och miljö. Kadmium, som lagrats i jordens ytskikt, blir kvar , tas upp av växter och djur och når sedan via livsmedlen människan. Kadmium lagras upp i njurarna, som skadas när kadmiumhalten blir för hög. Kadmium liksom övriga tungmetaller har också cancerogena effekter. kan man bli tvungen att reglera jordbrukets inriktning och omfattning kring kolkraftverk med höga kadmiumutsläpp. Kvicksilver, som släpps ut från kolkraftverk, anrikas i fisk som fångas och äts av människor. Även fiskätande djur som sjöfågel riskerar att förgiftas. Vanadin förekommer i både kol och olja. Det finns data som visar att vanadin från värmeanläggningar och andra anläggningsområden hämmar vissa omvandlingsprocesser i jorden som är viktiga för växternas näringstillgång. Vid all förbränning av fossila bränslen, bl. a. kol och olja, bildas koldioxid. Ett kraftverk om 1 000 MW släpper ut 6 koldioxid . Riskerna för långsiktiga klimatförändringar på grund av koldioxidutsläppen har påtalats av olika forskare. Vi vet att omsättningen av koldioxid i atmosfären sker mycket långsamt. Varje utsläpp av koldioxid höjer därför koldioxidhalten . Fortsätter dagens ökning av förbrukningen av kol och olja fördubblas halten av koldioxid i atmosfären . Många forskare anser att jorden i sin helhet då skulle få ett varmare klimat, vilket i sin tur skulle medföra att delar av polarisarna började smälta med följd att världshavens nivå höjs med flera meter. Utöver de här redovisade årliga utsläppen från ett koleldat kraftverk på 1 000 MW kommer avfallet. blir det följande avfallsmängder: slam från rökgasavsvavling, stoft från elektronfilter samt slagg och aska från pannorna. Den totala avfallsmängden överstiger alltså . För att förvara askan (ca ) från ett 1 000 MW kolkraftverk åtgår 35 ha mark , under förutsättning att askan lagras . Dessa avfallshögar innehåller en rad föroreningar, bl. a. tungmetaller. Dessa löses upp av regnvatten som tränger genom askan och kan förorena grundvattnet. För att lagra avsvavlingsslammet skulle för ett enda år krävas 10 ha mark om slammet lades . Också transporterna av olja till havs medför miljörisker. Beräkningar visar att av den mängd olja som transporteras till havs spills ut vid hanteringen på fartyg och oljeplattformar. Det innebär att sammanlagda oljeförbrukning, statistiskt sett, bidrar till ett spill på över olja i haven. Det är omkring dubbelt så mycket som det totala utsläppet 'Nid blow-out-olyckan vid Bravoplattformen . Även små oljeutsläpp kan få stora lokala verkningar på växt- och djurliv. Om de långsiktiga effekterna av de stora mängder olja som släpps ut i öppet hav vet man ännu mycket litet. Forskning pågår emellertid. Som framgår av ovanstående är det nödvändigt att kraftfulla åtgärder sätts in för att minska de föroreningar som är en följd av förbränningen av fossila bränslen. Självfallet kan ett omfattande energisparande eller utnyttjande av andra energislag medverka till att minska behovet av dessa bränslen. Det är emellertid också nödvändigt att genom olika åtgärder minska de föroreningar som blir en följd av den förbränning som likväl behövs. En av den socialdemokratiska regeringen tillsatt utredning föreslog 1976 (Ds Jo 1976: 2 Mindre svavel bättre miljö) en åtgärdsplan för nedtrappning av svavelutsläppen. Om de av kommittén föreslagna åtgärderna genomförs, kommer utsläppen av svaveldioxid i att ha minskat till den nivå som gällde . I propositionen 1976/77:3 anslöt sig den socialdemokratiska regeringen till utredningens bedömning och förslag. Målet borde vara att svaveldioxidutsläppen skulle ha minskat till den nivå som gällde . beslöt i enlighet med propositionen. Det innebär att fr. o. m. är högsta tillåtna svavelhalt i eldningsolja en procent i hela upp till och . Därigenom beräknas svaveldioxidutsläppen minska med ca . Svavelhalten i den tunna eldningsoljan, den s. k. villaoljan, kommer fr. o. m. att sänkas från till . fick i uppdrag att med stöd av miljöskyddslagens bestämmelser verka för att industriutsläppen kan halveras. Den tidigare nämnda utredningen föreslog vidare att fr. o. m. 1981 skulle högsta tillåtna svavelhalt i eldningsoljan vara en procent också i län, , och . Fr. o. m. skulle bestämmelserna utvidgas till att omfatta hela landet. Denna nedtrappningsplan antogs av i samband med energibeslut. För att komma till rätta med de problem som svaveldioxidutsläppen utgör räcker det emellertid inte med inhemska åtgärder. måste också i internationella sammanhang ta initiativ för att förmå andra länder att begränsa utsläppen. har drivit dessa frågor i olika internationella organisationer, främst , FN:s () och FN:s miljöprogram (). socialdemokratiska regeringen upp bilaterala kontakter. Ett avtal slöts sålunda med om begränsning av svavelutsläppen. har genomfört en studie om långväga transport av luftföroreningar. Den studien tillkom på svenskt initiativ. Samarbete inleddes också under den socialdemokratiska regeringens ledning med för att bägge länderna tillsammans i olika internationella sammanhang skulle ta upp frågan om begränsning av svavelutsläppen. Framställning om detta gjordes också av den socialdemokratiska regeringen till EG. undertecknades en konvention om begränsningar av bl. a. svavelutsläppen av medlemsländerna i ECE (FN:s ekonomiska kommission för ). Konventionen beräknas inte ge någon väsentlig minskning av svavlutsläppen . Det är därför viktigt att fortsätter med kraftfulla åtgärder, också internationellt, för en begränsning av svavelutsläppen. Ungefär hälften av svavelnedfallet över kommer utifrån. Därför måste man också få till stånd långtgående begränsningar av utsläppen i andra länder om inte skadeverkningarna i vårt land skall fortsätta. Vår miljömotion 1978/79 I vår partimotion om miljövården (mot. 1978/79: 1990) till 1978/krävde vi att regeringen skulle fortsätta det arbete som socialdemokratin i regeringsställning påbörjade för att söka uppnå bilaterala avtal om begränsning av svavelutsläppen. Som svar på ett krav i vår miljömotion (mot. 1976/77: 521) till 1976/gav regeringen till känna det angelägna i att regeringen med kraft fullföljde de inledda strävandena att i sådana sammanhang, med tyngdpunkten på fortsatta bilaterala kontakter, uppnå överenskommelser om begränsning av svavelutsläppen och att komma till rätta med de negativa effekterna av dessa. Trots detta uttalande från sida har de borgerliga regeringarna inte tagit något initiativ till bilaterala överenskommelser. Vi beklagar detta. Svavelföroreningarna är ett av våra mest besvärande miljöproblem. Den som undertecknades 1979 hälsar vi med tillfredsställelse. Men som ovan nämnts beräknas den inte få några effekter . Det är därför nödvändigt att regeringen söker andra vägar för att påskynda begränsningen av svavelutsläppen. Vi upprepar därför vårt krav att regeringen söker uppnå bilaterala överenskommelser för att minska svavelutsläppen. Våra förslag till åtgärder Som framgått av ovanstående är den miljöförstörelse, som är en följd av de stora svavelutsläppen, oroande. riksdag antog en plan 3 1979/80. för en minskning av svavelutsläppen till den nivå som gällde . Planen skulle vara genomförd 1985. a. skulle svavelhalten i oljan minskas. Detta har fattat beslut om. Vidare skulle industrins utsläpp av svavel halveras. Någon samlad redovisning av hur det arbetet fortgått har inte lämnats. bör därför begära att regeringen lämnar en redovisning över industrins svavelutsläpp för perioden 19761979 och presenterar en plan för hur det fortsatta arbetet med halveringen av industrins svavelutsläpp skall bedrivas. Vi vill också än en gång upprepa vårt krav om snabba internationella initiativ för en minskning av svavelutsläppen. Det är i hög grad anmärkningsvärt att regeringen trotsar beslut om fortsatta bilaterala kontakter. bör nu begära en redovisning av hur regeringen tänker genomföra detta riksdagsbeslut. När det gäller de övriga miljöproblem som här redovisats, främst som en följd av förbränning av kol, är det också nödvändigt med snara insatser. På olika håll tas nu initiativ för att anlägga koleldade kraftverk. Det är mot bakgrund av de stora miljöproblem som blir följden om kolet börjar användas som energikälla av större omfattning i vårt land nödvändigt att omgärda användning av kol med hårda regler. uttalade sig i anslutning till behandlingen av energifrågan 1979 för stränga krav i fråga om både reningen av utsläppen och hanteringen av avfallet. Runt om i världen pågår forskning och utvecklingsarbete för att få fram den teknik som behövs för att klara kolets miljöproblem. Ingen kan dock nu säga när detta arbete ger resultat. bör därför hos regeringen begära förslag om en särskild tillståndslag för utbyggnaden av kolkraftverk. En ytterst noggrann prövning och en tillfredsställande reningsteknik måste krävas innan tillstånd lämnas för koleldade kraftverk. Ozongasen, som finns på en höjd av , fungerar som ett skydd mot den ultravioletta strålningen från solen. Utan det skyddande ozonskiktet är inget biologiskt liv på jorden möjligt. En minskning av ozonskiktet kan också orsaka klimatförändringar på jorden. Ozonhalten bestäms av en balans mellan ozonbildande och ozonförstörande kemiska processer i luften. Kväveoxider och freoner är ämnen som påskyndar de ozonförstörande reaktionerna och bidrar därmed till att minska ozonhaiten. Kväveoxider kommer ut i luften, bl. a. från överljudsplanens avgaser, från atombombsexplosioner, från förbränningen av olja och kol och i samband med användningen av handelsgödsel. Fluorkolväten (freon) används som drivgas i sprayflaskor och som kylmedel. Föroreningarna uppehåller sig länge i atmosfären. De hinner därför spridas över stora delar av jorden. Det innebär att deras påverkan på ozonskiktet inte är begränsad till de områden på jorden där utsläppen äger rum utan berör hela jordklotet. Det är således fråga om ett i verklig mening globalt miljöproblem. I en amerikansk forskningsrapport (), som publicerades , konstateras bl. a. att de fluorkolväten som släppts ut i luften har medfört en minskning av ozonhalten med omkring en procent och att även om inga fler utsläpp äger rum kommer ozonhalten att sjunka . Om utsläppen tillåts fortsätta på dagens nivå, kommer ozonhalten efter några årtionden att minska med . I rapporten sägs vidare att det är troligt att den ökade mängd ultraviolett strålning som genom de minskade ozonhalterna når jorden leder till en ökning av hudcancerfrekvensen. Även klimatet kan påverkas. publicerades en ny och ännu mer omfattande rapport (). Den bekräftade de resultat som redovisades i . har också framhållit allvaret i de problem som utsläppen av fluorkolväten medfört. Speciellt har understrukit den klimatpåverkan som uppkommer. Fluorkolväten påverkar liksom koldioxiden luftlagren så att utstrålningen från jordytan minskar, vilket kan leda till att medeltemperaturen stiger. Vid förbränning av olja och kol förorenas också luften med koldioxid och olika kväveföreningar utöver de betydande utsläppen av svaveldioxid. Med en övergång till högre förbränningstemperaturer ökar utsläppen av kväveoxider. Valet av energikälla är därför av stor betydelse också när det gäller påverkan av ozonskiktet. Förbränningen av olja och kol bör också av detta skäl minska. Dikväveoxid i atmosfären är den faktor som framför allt påverkar ozonhalten. Dikväveoxid uppkommer i samband med den s. k. denitrifikationsprocessen. Denna process är en följd av bl. a. användningen av handelsgödsel. Tillgängliga beräkningar visar att om inga begränsningar införs kommer användningen av handelsgödsel inom jord- och skogsbruket att öka kraftigt. F. n. produceras i världen ca kväve för gödsling. Enligt vissa prognoser kommer den årliga tillförseln att vara kväve omkring . Detta skulle minska ozonmängden med några procent omkring och i slutet av nästa århundrade, vilket i sin tur skulle medföra en 30-procentig ökning av den ultravioletta strålningsintensiteten. Till detta kommer utsläppen från flyget, och då speciellt överljudsflyget. Utsläppen från flyget är speciellt allvarliga därför att de sker på hög höjd och därmed i tämligen outspädd form påverkar ozonskiktet. Vår miljömotion 1978/79 Dessa förhållanden påtalades i den socialdemokratiska miljömotionen till 1978/(mot. 1978/79: 1990). Den borgerliga riksdagsmajoriteten var inte beredd att tillstyrka motionskravet om en samlad redovisning av de utsläpp som påverkar ozonskiktet. Efter förslag av produktkontrollnämnden beslöt regeringen förbjuda import och tillverkning av sprayförpackningar med freoner som drivmedel fr. o. m. . På det internationella planet har frågan om skydd av ozonskiktet aktualiserats bl. a. i och i (). deltar i det internationella arbetet. Vi beklagar den borgerliga riksdagsmajoritetens bristande vilja att anlägga en helhetssyn på denna viktiga miljöfråga. Vi upprepar därför våra tidigare framförda krav på åtgärder. Vårt förslag till åtgärder Någon total bild av de utsläpp som påverkar ozonskikt och klimat finns inte. Allt talar dock för att denna påverkan är så stor att den kan bli ett hot mot mänskligheten. Den socialdemokratiska regeringen tog upp hotet mot ozonskiktet i . Det är viktigt att man från svensk sida fortsätter strävan att få till stånd internationella åtgärder för att motverka ozonförstörande föroreningsutsläpp. Som ett led i detta arbete bör en samlad redovisning av utsläppen göras. En särskild utredning bör tillsättas med uppgift att redovisa de utsläpp som sker i vårt land och som kan påverka ozonskiktet och klimatet. Utredningen bör också redovisa om och i så fall vilka åtgärder som vidtagits samt föreslå de ytterligare åtgärder som krävs för att begränsa dessa utsläpp. Med ett sådant material som grund bör aktualisera frågan om en internationell konvention till skydd av ozonskiktet. Vi hemställer att hos regeringen begär en utredning i enlighet med i motionen framförda förslag. beslöt 1975 (prop. 1975: 32) med anledning av förslag från den dåvarande socialdemokratiska regeringen att obligatorisk insamling av tidningspapper från hushållen skulle vara genomförd i hela landet senast . Riksdagsbeslutet grundades på de slutsatser arbetsgruppen för avfallsfrågor (Ds Jo 1974: 10 och 11) presenterat. Enligt utredningen har den största förbrukningen av papper och papp per capita i Den totala förbrukningen var 1973, då utredningen gjordes, ca . Av denna förbrukning återinsamlades av återanvändbart papper eller . Den insamlade mängden avfallspapper motsvarar en råvaruförbrukning av eller motsvarande 45 miljoner normalstora träd . Utredningen uppskattade att denna återinsamlade volym skulle kunna öka påtagligt. Framför allt menade man att hushållen borde kunna bidra med betydligt större mängder än dittills. Utredningen beräknade att hushållen skulle kunna bidra med ytterligare papper, medan industrier, kontor och affärer skulle kunna bidra med ungefär . Sedan riksdagsbeslutet fattades har pappersbruken investerat i anläggningar för att kunna ta hand om returpapper. För att klara råvaruförsörjningen till de bruk som byggt sin produktion på returpapper måste insamlingen öka väsentligt. har insamlingen av returpapper ökat med ca som brukens behov ökat med . Därmed uppstod ett ökat importbehov på ca . väntas behovet av returpapper hos pappersbruken öka med ytterligare ca 30 . Om inte insamlingen i ökar, innebär det en motsvarande ökning av importbehovet. Pappersbruken har också investerat i avsvärtningsanläggningar för att klara omhändertagandet av tidningspapper. Dessa investeringar har byggts på riksdagsbeslutet om den ökade insamlingen av tidningspapper från hushållen. Våra förslag till åtgärder Som framgår av riksdagsbeslutet förutsatte att den obligatoriska insamlingen av tidningspapper från hushållen skulle vara genomförd i landets samtliga kommuner senast . När kommunerna hade byggt upp den erforderliga organisationen och var beredda för insamling av tidningspapper, skulle kommunen anmäla detta till . Kommunen skulle därefter förtecknas i renhållningskungörelsens bilaga. F. n. är endast tio av landets kommuner upptagna i denna bilaga. Det är nu nödvändigt att regeringen vidtar omedelbara åtgärder för att se till att riksdagsbeslut genomförs. bör ge regeringen i uppdrag att uppta omedelbara överläggningar med kommunerna, insamlingsföretagen och pappersbruken, så att den obligatoriska insamlingen av tidningspapper från hushållen kommer att omfatta landets samtliga kommuner. Det är så mycket mer nödvändigt som industrin nu gjort erforderliga investeringar och därmed har ett stort behov av returpapper. Det är också oförsvarligt från råvarusynpunkt att 4 1979/80. den råvara tidningspapper representerar inte tas till vara. Regeringen bör vid dessa överläggningar också verka för att kommunerna får skälig ersättning för insamlingen av papperet. var returflaskan den dominerande förpackningsformen för öl och läskedrycker. är inom detaljhandeln när det gäller öl och när det gäller läsk förpackade i burkar. Den utvecklingen väntas fortsätta. 1966 tillverkades 80 miljoner returflaskor och 18 miljoner burkar. 1979 var antalet nytillverkade returflaskor 150 miljoner, medan burkantalet närmade sig 500 miljoner. Returflaskan har ökat i antal s. k. tripper, dvs. 1973 var antalet tripper ca 10, medan antalet 1979 stigit till ca 20. Styrelsen för teknisk utveckling (STU) har i en rapport redovisat beräkningar av energiåtgången och förpackningskostnaderna för returflaskan och burken den senare i två utföranden, plåt och aluminium. Energiåtgången för returflaskan vid 30 tripper är per . Plåtburkens energiåtgång vid 96 procents återtagning är per . Aluminiumburkens energiåtgång vid 96 procents återtagning är per . Eftersom plåtburken inte återvinns i någon nämnvärd omfattning, är den verkliga energiåtgången för denna förpackningsform betydligt större. Detsamma gäller aluminiumburken, där en återtagning på är helt orealistisk. STU har beräknat förpackningskostnaderna för de olika alternativen penningvärde vid 15 returer för flaskan och 70 procents återvinning av burkarna. Resultatet blev /st. för returglas, för plåtburk och för aluminiumburk. Om returflaskan returneras 20 gånger, är förpackningskostnaden för flaskan ännu lägre än som redovisas ovan. har redovisat sammansättningen av skräpet efter vissa vägar. Mätningarna gjordes 1972 och 1975. Dryckesförpackningarna svarade för av den totala skräpmängden vid vägarna. utgjorde returglasen av skräpmängden och ölburkarna . 1975 svarade burken för och returflaskan för . Nedskräpningen i miljön ger skador på djur, människor och maskiner. Kostnaderna för den städning som görs beräknas till totalt 30 milj. kr. Man kan med fog anta att städkostnaden okar i samma takt som engångsemballagen okar, framför allt dryckesförpackningar. Energiåtgången i förpackningsindustrin är av hela energiförbrukningen i landet. Olika åtgärder beräknas kunna sänka energiförbrukningen med . Den stora besparingsmöjligheten är en ökad övergång till returflaskor eller annat returemballage. Utöver energivinster bör övergång till returförpackningar för öl och läsk också ge ekonomiska och miljömässiga vinster. kom aluminiumburken i blickpunkten genom PLM:s och beslut om tillverkning av aluminiumburkar för öl och läsk. Vid en ny fabrik i kommer PLM att tillverka 900 miljoner burkar av aluminium . Fabriken kommer att ha en kapacitet på 1 200 miljoner burkar. Framställningen av aluminiumburkar är mycket energikrävande. Till detta kommer att aluminiumburken är oförstörbar i naturen. Våra förslag till åtgärder En övergång till returflaskor eller annan returförpackning för öl och läsk skulle innebära energivinster, minskad råvaruåtgång och minskad nedskräpning. Man kan dock inte helt övergå till att använda enbart returflaskor eller annan returförpackning, beroende på strukturen inom bl. a. handeln.