mot · G40213 · 1980-10-21 00:00:00 — med anledning av proposition 1980/81:10 om ändring i kreditupplysningslagen (1973:1173), m. m. I kreditupplysningslagen finns en bestämmelse (9 §) av innebörd att s. k. personupplysning av kreditupplysningsföretag inte skall utlämnas till annan än den som för kreditprövning eller liknande ändamål har behov av upplysningen. Datainspektionen, som är tillsynsmyndighet enligt kreditupplysningslagen, har 1979 meddelat vissa föreskrifter för tillämpning av lagen, innebärande bl. a. att då en gift person söker kredit anses detta inte innefatta behov för kreditgivaren att också ta personupplysning på den kreditsökandes make/maka. Föreskriften en förändring av tidigare vanligt bruk att ta upplysning på båda makarna och i förekommande fall reellt binda upp båda makarnas ekonomi genom en kredit som begärts blott av den ena maken, som givetvis formellt blir ensam ansvarig för krediten (från s. k. hushållsgäld bortses i detta sammanhang), ehuru krediten reellt belastar båda makarnas ekonomi. Datainspektionens föreskrift har således bl. a. haft den effekten att makarnas ekonomi inte fritt kan styras av den ene maken och är med andra ord befrämjande för jämställdheten mellan könen. Vardera maken skall själv bestämma huruvida och i vad mån hans/hennes kreditvärdighet och ekonomi skall tas i anspråk för en viss kredit. I förenämnda proposition föreslås vissa ändringar i kreditupplysningslagen, såvitt avser 9 § dock endast av redaktionell natur. Trots detta gör departementschefen i propositionen (s. 60) vissa uttalanden om hur han anser att 9 § bör tolkas såvitt rör äktamakeupplysningar. Dessa uttalanden är, såvitt vi kan se, vad som kallas lagstiftning genom motivuttalanden i efterhand. Det kan knappast betraktas som rättskälla, och det blir uttalanden av departementschefen som inte står bakom. har, såvitt vi förstår, egentligen inte anledning att befatta sig med dylika uttalanden, som således inte står i förbindelse med någon samtidig sakändring i den kommenterade lagbestämmelsen. För att undvika missförstånd bland dem som berörs av ifrågavarande lagbestämmelse och av i anslutning därtill av datainspektionen meddelade tillämpningsföreskrifter, bör dock själva sakinnehållet i departementschefens uttalanden inte få stå opåtalat, då det skulle motverka strävan efter ekonomisk jämställdhet mellan könen. Enligt den i propositionen framförda tankegången är det godtagbart att kreditupplysningsföretag utlämnar personupplysningar om bägge makarna i 1 1980/81. vissa fall, så att en gift kredittagare med utnyttjande av båda makarnas kreditvärdighet enligt inhämtade kreditupplysningar reellt tar båda makarnas ekonomi i anspråk utan den andre makens hörande och än mindre dennes underskrift. Vi anser icke att den ene maken ekonomiskt skall kunna binda den andre maken utom såvitt avser s. k. hushållsgäld och ogillar således vad departementschefen uttalat om äktamakeupplysningar i avsnitt 4.2.7 s. 60 i proposition 1980/81:10. En kreditansökan från ene maken skall alltså endast anses visa behov av personupplysning om den kreditsökande maken, inte om den andre maken/makan. Med hänvisning till vad som anförts hemställs att som sin mening ger regeringen till känna vad som i motionen anförts rörande motivuttalanden om s. k. äktamakeupplysningar i proposition 1980/81:10 om ändring i kreditupplysningslagen (1973:1173), m. m.