mot · G3021922 · 1980-03-25 00:00:00 — av m. fl. med anledning av proposition 1979/80:90 om kommunalekonomiska frågor tog ställning till en rad viktiga frågor rörande den kommunala ekonomin (FiU 1978/79:35). Till grund för dessa ställningstaganden låg ett mångårigt utredningsarbete i bl. a. utredningen om kommunernas ekonomi (Fi 1971:08), skatteutjämningsutredning (Fi 1975:09) och i den kommunalekonomiska utredningen (Fi 1976:06). Redan under utredningsarbetets gång hade vissa frågor aktualiserats som föranlett speciella beslut av . Detta gällde exempelvis frågor rörande statsbidragen till kommunernas sociala hemhjälp och familjedaghemsverksamheten. Ställning till de övergripande problemen togs emellertid först i och med beslutet . I finansutskottets av godkända betänkande framhålls att den kommunala självstyrelsen utgör en av grundvalarna för det svenska styrelseskicket. Det är från demokratiska utgångspunkter väsentligt att den kommunala självstyrelsen ges ett betydande reellt innehåll. Kommuner och landstingskommuner bör således ha en betydande handlingsfrihet. I betänkandet framhålls vidare att staten i första hand bör påverka kommunerna och landstingskommunerna via allmänna riktlinjer och ramar för verksamheten. - Häri inryms även mera övergripande prioriteringar av det slag som har ingått i de senaste årens överenskommelser mellan regeringen och kommunförbunden om den kommunala ekonomin. I den mån statsmakterna vill påverka den kommunala verksamhetens omfattning och inriktning får detta således ske inom de ramar som sätts av en fortsatt självstyrelse och med avstående från detaljregleringar av olika slag. Detta synsätt låg även bakom den socialdemokratiska motionen (1977/78:739) om en förenkling av bidragssystemet och anvisningarna för kommunernas skolbyggande. Innebörden i det av fattade beslutet om kommunernas ekonomi är att frågor rörande den kommunala verksamhetens omfattning och även större förändringar i statsbidragsgivningen i förväg bör diskuteras vid de överläggningar som skett mellan regeringen och kommunförbunden och som den kommunalekonomiska utredningen förordade som en lämplig form för diskussioner rörande de ekonomiska förhållandena mellan dessa båda sektorer. I den nu av regeringen framlagda propositionen 1979/80:90 frånträder emellertid regeringen den förhandlingsordning som uttalade sig för genom att bl. a. ta ifrån kommunerna en rad statsbidrag med verkan Man fullföljer därigenom en linje som inleddes redan i och med årets finansplan och i budgetförslaget /81, där man dels riktade en rad härda angrepp mot kommuner och landsting, dels förutskickade att den beslutade skatteutjämningsreformen skulle komma att uppskjutas. De motiv som anförs för dessa avsteg från ett mindre än gammalt riksdagsbeslut är att kommunerna expanderat mer än vad som var målsätt vid de överläggningar mellan stat och kommun som skett . I stället för att förhandlingsvägen diskutera situationen med kommunerna och söka skapa ett mera underlag för framtida uppgörelser om den kommunala ekonomin bestraffar man nu kommunerna genom att hålla inne med tidigare lovade bidrag eller genom att ta ifrån dem bidrag som utgått och som ingått som ett väsentligt underlag i den kommunala planeringen. På liknande sätt har regeringen i proposition 1979/80:116 om åtgärder för att förbättra kontinuiteten i hälso- och sjukvården drastiskt skurit ner tidigare utlovat statligt stöd för att stimulera utbyggnaden av primärvården. Vi socialdemokrater tar bestämt avstånd från detta sätt att hantera kommunerna och deras ekonomi. förordade för mindre än att frågor av detta slag skulle handläggas genom förhandlingar, i vilka man väger in såväl statens åtaganden som kommunernas förpliktelser mot bakgrunden av en total och sammanhängande bild av de kommunala sektorernas utveckling. Det förhållandet att den kommunala expansionen legat över de tal som målsatts vid de tidigare överläggningarna mellan stat och kommunsektorn får inte föranleda att man nu frånträder en av rekommenderad förhandlingsordning. Det bör i stället tas till intäkt för att dessa överläggningar måste ske med utgångspunkt i ett bättre planeringsunderlag än vad som tydligen varit fallet. Denna mening bör ge regeringen till känna. Även om den kommunala expansion som skett varit hög vill vi dock framhålla att den i allt väsentligt skett inom områden som statsmakterna prioriterat. Detta gäller exempelvis både utbyggnaden av barnomsorgen och äldrevården. I det ekonomiska läge som kan förväntas vara rådande finns det anledning framhålla att utrymmet för konsumtionsökningar såväl privata som offentliga - kommer att vara mycket begränsat. Arbetet med att återställa balansen i den svenska ekonomin innebär att medborgarna under framåt måste acceptera vissa uppoffringar. Skall vi kunna exportera mera för att minska bytesbalansunderskottet och investera mera för att klara tillväxt och sysselsättning , måste vi avsätta resurser härför. Likaså måste utvecklingen mot ständigt växande underskott i statens budget brytas - eljest kommer dessa att äventyra stabiliteten i hela vår ekonomi och leda till en fördelningspolitiskt oacceptabel omfördelning av sparande och förmögenheter. Detta förutsätter att såväl den statliga utgiftspolitiken som skattepolitiken inriktas på att ta ner underskottet till en nivå som är förenlig med en långsiktig samhällsekonomisk balans. Ett förverkligande av dessa övergripande mål för den ekonomiska utvecklingen i vårt land måste få återverkningar även på den kommunala sektorns utveckling. Expansionen inom denna sektor måste bli lägre än vad som har varit fallet . vill vi framhålla att den kommunala verksamheten har en grundläggande betydelse för medborgarnas sociala välfärd. På kommuner och landsting ligger ett stort ansvar för verksamheter som har en väsentlig betydelse för de svaga grupperna i samhället och för en fortsatt social utjämning. Även i ett mycket ansträngt ekonomiskt läge måste vi slå vakt om den sociala välfärden och rättvisan. Detta förutsätter en noggrann prioritering av utgiftsökningarna, där en central fråga måste vara att kartlägga vilka behov som även i nuvarande ekonomiska läge måste tillgodoses genom verksamhet resp. sådana resursanspråk som kan tillgodoses i andra former eller skjutas . Enligt vår mening måste emellertid dessa prioriteringar av den kommunala verksamhetens omfattning och inriktning bygga på överläggningar mellan kommunerna och statsmakterna i de former som förordats i riksdagsbeslutet . Mot denna bakgrund finner vi att regeringens förslag om ett uppskjutande av skatteutjämningsreformen och indragningen av statsbidraget till skolbyggnader bör avslås. Det står självfallet regeringen fritt att i de kommande förhandlingarna om kommunernas ekonomi och följande år aktualisera frågan om transfereringarna till kommunerna. Vi har emellertid icke funnit skäl att nu ta någon annan ställning, innan man gjort en samlad bedömning av kommunernas ekonomi och deras framtida expansionsutrymme. Det bör ankomma på vederbörande utskott att utarbeta erforderlig lagtext. Med hänvisning till vad som ovan anförts hemställs 1. beslutar som sin mening ge regeringen till känna vad som anförts om behovet av ett bättre planeringsunderlag vid överläggningarna mellan staten och kommunerna, 2. beslutar godkänna vad som anförts i motionen om den kommunala ekonomin, 3. avslår propositionens förslag till lag om ändring i lagen (1979:362) om skatteutjämningsbidrag. 4. beslutar avslå regeringens förslag om avveckling av statsbidraget till investeringar i skolbyggnader och till förhyrande av skollokaler. () () () () () () ()