mot · G3021882 · 1980-01-25 00:00:00 — Motion 1979/80:1882 av m. fl. I det beslut om trafikpolitiken som fattade låg också vissa åtgärder för handikappanpassning av färdmedel och yttre trafikmiljöer. Beslutet var ytterligt vagt utformat, och det är omöjligt att överblicka om det gett några som helst resultat eller ens kommer att göra det. För den handikappade har det emellertid ännu ej märkts någon skillnad. Det är lika svårt att ta sig fram och utnyttja kollektiva transportmedel som . Det borde ligga i intresse att följa upp hur de intentioner som låg bakom beslut förverkligas. Vpk anser därför att en parlamentariskt sammansatt delegation, med medverkan av handikapporganisationerna, bör tillsättas och ges i uppdrag att följa arbetet med handikappanpassning av kollektivtrafik och yttre trafikmiljöer. Utbyggnaden av färdtjänsten har inneburit att många handikappade har fått möjlighet att delta i samhällslivet på ett helt annat sätt . Det innebär emellertid inte att man kan vara nöjd med färdtjänsten så som den ser ut . Den är kringgärdad med byråkratiskt krångel, begränsningar i antal resor och resors längd och innehåller på många håll förnedrande bestämmelser, som är stötande för rättskänslan. Vpk anser att för de handikappade som är nödsakade att använda sig av färdtjänsten bör denna fylla samma funktion i samma utsträckning som den kollektiva trafiken gör för den som inte är handikappad. Vi avvisar således de begränsningar som är vanliga, nämligen att man bara får resa ett visst antal mil eller att man bara får resa ett visst antal gånger . Vi avvisar också de särskilda bestämmelser som finns för färdtjänsten på många håll och som gör det möjligt att bestraffa vad man kallar för missbruk; på administrativ väg kan man exempelvis avstänga någon från rätten att utnyttja färdtjänsten. Det finns också andra uppenbara brister i färdtjänstsystemet. är inte frågan om riksfärdtjänst löst annat än på försöksstadiet, och ett 80-tal kommuner i landet saknar alltjämt specialfordon, vilket utestänger de svårast handikappade från att använda sig av färdtjänsten. Vi har från vpk:s sida tidigare hävdat att de statsbidrag som utgår till färdtjänsten bör förknippas med vissa kvalitetskrav. Den uppfattningen har vi fortfarande och 1 1979/80. föreslår att regeringen i samarbete med handikapporganisationerna utarbetar sådana kvalitetskrav. Bil som tekniskt hjälpmedel Även om färdtjänsten ges en avsevärt högre standard än den har , kan den knappast uppnå en sådan standard att den helt kan ersätta den egna bilen för handikappade. Alltför många handikappade dras med stora problem, därför att de inte har råd att skaffa sig egen bil och därför att väntetider inom färdtjänsten och köbildningar gör det svårt och ofta omöjligt för dem att t. ex. hålla arbetstider, vilket kan innebära en hård press för dem i en redan utsatt situation. Andra tvingas köra omkring i gamla bilar med dålig driftsäkerhet och riskerar ständigt att bli stående någonstans utan att kunna ta sig från platsen eller skaffa hjälp. De flesta tvingas av kostnadsskäl avstå från sådan säkerhetsutrustning som biltelefon. Kostnadsutvecklingen på bilmarknaden och de alltför låga statsbidragen gör det omöjligt för många handikappade att skaffa sig bil. Det har också visat sig att anslagen för ändamålet inte har utnyttjats på grund av att inkomstgränserna är alltför lågt satta. I budgetpropositionen föreslås nu en viss höjning av inkomstgränserna, däremot vägrar regeringen att gå med på någon höjning av bidragsbeloppens storlek. De släpar långt efter kostnadsutvecklingen. Vpk har under en följd av år ställt kravet att bilen skall betraktas som tekniskt hjälpmedel för rörelsehindrade. Det är inte rimligt att människor som saknar reella transportalternativ skall få hela sin ekonomi dominerad av kostnaderna för att förflytta sig och delta i samhällslivet. Likaså bör biltelefon betraktas som tekniskt hjälpmedel för dem som behöver sådan som säkerhetsutrustning och för att kontakta hjälp för att komma ur sin bil. Under hänvisning till det anförda föreslås* 1. att hos regeringen hemställer om förslag som syftar till att i statsbidragsvillkoren för färdtjänsten införa regler som förhindrar färdtjänsthuvudmännen att tillämpa diskriminerande bestämmelser, 2. att hos regeringen hemställer att förslag utarbetas i samarbete med handikapporganisationerna om minimistan *Se även motionerna 1979/80:1883-1884. dard för färdtjänsten anknuten till statsbidraget, varvid även en förstärkning av statsbidraget till färdtjänst bör övervägas. (vpk) C.-H. (vpk) (vpk)