mot · G302323 · 1980-01-16 00:00:00 — om åtgärder för en ökad förädlingsgrad inom livsmedelsindustrin, m. m. Från samhällsekonomiska utgångspunkter är inriktningen mot avsättning på export av överskottet på spannmål ingen bra lösning i ett långsiktigt tidsperspektiv. Prisutvecklingen på världsmarknaden liksom höga hanterings- och transportkostnader innebär med denna inriktning inga lysande affärer för samhället som helhet. Förutom låga exportinkomster innebär en export av råvaror en väsentligt lägre sysselsättningsgrad än export av förädlade varor. Det kan i längden inte vara samhällsekonomiskt försvarbart - särskilt med hänsyn till vår sysselsättningssituation - att behålla denna inriktning av överskottsproduktionen. För sedan förutsade en utredning inom industriverket en sysselsättningsminskning inom livmedelsindustrin med 6 000 personer . är ett av landets främsta jordbrukslän. Man skulle kunna utbilda och engagera fler människor inom detta läns jordbruk och livsmedelsproduktion. Det behövs fler människor för att förädla livsmedel än för att enbart producera råvaror, och då är det naturligtvis riktigare att man förädlar länets råvaror i ökad utsträckning och marknadsför hel- och halvfabrikat till landets övriga delar och på export. I finns goda förutsättningar. Man har fina traditioner, skickliga yrkesmän, en högt utvecklad teknik samt en långt driven hygienisk standard. I länet finns flera produktionsenheter med så hög standard att de mer än väl uppfyller de krav som bl. a. och ställer som villkor för vår handel med dem. Många företag har leveranser av charkuteriprodukter och färdigmat till andra länder. Man har uppenbarligen skött dessa leveranser bra, och produkterna har tagits väl emot. Man borde kunna gå vidare och därigenom skapa många fler arbetstillfällen - inte minst med tanke på de förutsättningar som t. ex. har! Efter hand som utvecklingsländerna får råd att i högre utsträckning konsumera livsmedel kommer bristen att öka - inte tvärtom! Östern, där industrialiseringen alltmer sätter sin prägel på samhället, kan man successivt höja levnadsstandarden. Därav följer ett ökat importbehov. exporterar stora mängder råvara och subventionerar den exporten för att bli av med överskottet. Nuvarande uppläggning främjas bl. a. genom exportbidragsbestämmelsernas utformning. Bidragen anknyts t. ex. till helt fläsk och nötkött i stället för till förädlade varor. Staten borde agera så att exporten i stället kunde ske i form av förädlade varor, vilket skulle få positiva effekter på exportinkomsterna samt för sysselsättningen inom jordbruket och dess förädlingsindustri. Inte minst med tanke på de allt högre oljepriserna är varje förstärkning av exportinkomsterna av stort värde. Livsmedelsindustrins fortsatta expansion är beroende av möjligheterna att rekrytera och vidareutbilda personal på alla nivåer. Skolstyrelsen i har i en utredning konstaterat bl. a. följande: Intresset för och behovet av livsmedelsteknisk utbildning på högskolenivå i är så starkt, att det är nödvändigt att inrätta en utbildningslinje med inriktning mot livsmedelsindustrin. Yrkesutbildningen på gymnasienivå måste också breddas. Antalet platser vid exempelvis charkuteriskolan i bör ökas. Staten måste också öka satsningen på lärlingsutbildningen. De initiativ som tagits i till en tvåårig hantverks- och industriutbildning för lärlingar bör stödjas, och verksamheten bör inriktas på att förbättra förutsättningarna för länets ungdom att utbilda sig inom livsmedelsbranschens olika yrken. Det är angeläget - med tanke på samhällets beredskaps- och försvarspolitiska målsättningar - att upprätthålla en hög självförsörjning och därmed en långtgående förädlingsgrad. En ökad tillgång på nära håll till högförädlade livsmedel är mycket betydelsefull för de försvarskrafter som vid ett eventuellt krigstillstånd kommer att grupperas inom och i synnerhet inom . Åtgärder av det slag som förordas i denna motion ställer ökade krav på kapitalförsörjningen. Det gäller att ställa kapital till förfogande där det finns idéer och initiativkraft. Stödet till näringslivet skall dessutom så långt möjligt ha karaktären av generella åtgärder. Jordbruket är mycket beroende av en god tillgång på lån med statliga garantier, vilket ställer krav på en rätt anpassad garantilåneram. Andra delar av landet har redan fått regionala investmentbolag, och det kan anföras skäl för att ett sådant även lokaliseras till västra . Det gäller att hjälpa befintliga kreditinstitut med återlån och säkerheter, så att riskvilligt kapital kan ställas till förfogande. I en skrivelse till anförde i beträffande garantilåneramen för länet följande: Jordbruket i har präglats av en ständigt ökande investeringsvilja och ett stigande rationaliseringsintresse. Under närmast föregående tioårsperiod var jordbrukets situation annorlunda och investeringsbenägenheten relativt låg. Det finns därför ett uppdämt investeringsbehov, framför allt i vad avser djurstallar m. m. för mjölkproduktion, men även i fråga om markanläggningar. Antalet förprövningsärenden enligt djurstallkungörelsen är större än med förprövning (1973-74). Det är både från samhälls- och företagsekonomisk synpunkt synnerligen angeläget att takten i upprustningen inte avtar. För finansieringen är lantbrukarna i hög grad beroende av lån med statliga garantier. Endast om den för lantbruksnämnden tillgängliga låneramen är tillräcklig kan rationaliseringen utvecklas i önskvärd takt. För innevarande budgetår har nämnden bedömt rambehovet till inemot 40 milj. kr. tilldelad ram uppgår till endast 22 milj. kr., men ett tillskott om 2-3 milj. kr. kan förväntas efter riksdagsbeslutet om viss utökning av ramen. Tilldelad ram är således uppenbart otillräcklig. Detta blir ännu mera påtagligt under /80, då anspråken och behovet sannolikt kommer att växa ytterligare, medan ramtilldelningen utan tilläggstat blir mindre än under innevarande budgetår. Genom lantbruksstyrelsens cirkulärskrivelse har nämnden underrättats om de begränsade utsikterna till ökning av ramen. Lantbruksstyrelsen har angivit två vägar för nämnderna att anpassa sig efter: Att utnyttja alla medel att spara på ramarna. Att prioritera mellan ändamålen och förbehålla stödet för de mest angelägna behoven. har i anslutning härtill inbjudit kreditinrättningarna till överläggning om den uppkomna situationen. Nämnden hoppas på ökade åtaganden från bankernas sida med lån utan statlig garanti, främst genom höjda bottenlån. Effekterna härav torde dock bli begränsade, eftersom en betydande del av lånebehoven gäller arrendatorer utan möjligheter till bottenlån. Det är också ytterligt viktigt att arrendeställena inte blir utsatta för en eftersläpning i jordbrukets utveckling utan tillförs erforderliga lånemedel för angelägna investeringar. En försvårande omständighet är vidare den långa väntetiden - - för att få lån i hypoteksinrättning. Prioritering efter angelägenhetsgrad innebär med nuvarande ramtilldelning, att ungefär var 3:e ansökan om lånegaranti inte kan bifallas även om åtgärden, företaget och företagaren uppfyller rationaliseringsförordningens krav och därmed vore berättigad till stöd. Det innebär att åtgärder, vilka ofta planerats av företagare efter rådgivning från lantbruksnämnden, måste ställas med ökande kostnader, osäkerhet och eftersläpning i rationaliseringsutvecklingen som följd. Nämnden finner det vara högst otillfredsställande att nödgas avslå ansökningen med hänvisning till otillräcklig garantiram. Man skulle tvingas införa avslagsskäl som varit främmande för när det jordbrukspolitiska beslutet togs. Rådgivningen, som är ett naturligt försteg till investeringsbesluten, skulle komma i en ohållbar och svåröverskådlig situation. Nämndens trovärdighet som rådgivnings- och rationaliseringsorgan skulle kunna ifrågasättas av näringsutövarna till skada för den långsiktiga utvecklingen. Med hänvisning till det anförda vill lantbruksnämnden ge uttryck för sin stora oro för rationaliseringsutvecklingen på grund av de knappa lånegarantimedlen. De mindre och medelstora företagen erhåller inom ramen för den statliga näringspolitiken stöd bl. a. genom de regionala utvecklingsfonderna. Småföretagaren kan härigenom tillförsäkra sig hjälp inom ett brett spektrum av organisatoriska och administrativa problemområden, alltifrån produktutveckling till exportförsäljning. De statliga insatserna har emellertid framför allt focuserats på småföretagens kreditförsörjning. En rad speciella kreditinstitut har inrättats för att kanalisera kapital till de mindre och medelstora industriföretagen. konstaterade i en utredning att dessa företags behov av långfristiga krediter på det hela taget är tämligen väl tillgodosett. I innebär försäljningarna av familjeföretag mycket ofta att tidigare självständiga företag omvandlas till filialer, fjärrstyrda från de köpande bolagens huvudkontor som i regel är belägna utanför länet. Konsekvenserna för bl. a. sysselsättningen av kvalificerad personal blir allvarliga. Utvecklingen har inte sällan en kreditmässig anknytning - det är med gällande lagstiftning om inkomst-, arvs- och gåvobeskattning svårt att klara ett generationsskifte i synnerhet inom jordbruket - eller för en privatperson att finansiera ett företagsköp. Med en aviserad uppräkning av taxeringsvärdena kommer dessa problem att vålla ännu större svårigheter. Mot den ovan skisserade bakgrunden föreslår vi att det bildas ett nytt regionalt investmentbolag under SVETAB. aktiekapital bör i likhet med motsvarande projekt i och Bergslagen täckas genom statsmedel. Bolaget bör från säte i verka inom västra (dvs. främst R-, O- och P-län), en region som torde erbjuda tillräcklig bas för verksamheten. - genom krediter stödja expansiva och lönsamma företag som ej omfattas av Utvecklingsfondernas långivning, - genom förvärv av aktieposter i mindre och medelstora företag underlätta försäljningar exempelvis i samband med generationsskiften, i syfte att stärka företagens fortsatta utveckling. Mot bakgrund av de föreslagna åtgärderna är det angeläget att verksamheten inledningsvis prioriterar insatser för jordbruket och dess förädlingsindustri med avsikt att åstadkomma ökad förädlingsverksamhet och därmed ökad sysselsättning i . Genom ett omfattande samarbete med utvecklingsfonderna och med existerande kreditinstitut kan bolagets verksamhet, i varje fall under ett initialskede, bedrivas utan egen fast anställd personal. Det finns en god kapacitet för ökad förädling och för betydande export inom livsmedelsindustrin i . Förutsättningarna är också goda för en utbyggd kapacitet. Länet har goda betingelser för den odling som utgör basen för animalieproduktionen. Betydande kvantiteter råvara överförs dock till andra delar av landet eller exporteras i stället för att förädlas inom länet. Förhållandet återspeglas även i följande sammanställning av produktionen inom : % av landets kapacitet 1978 Maskindelar (ej special) Hamnar (=lastningskapacitet) 40 (ca) Kemikalier, gödselmedel, plaster Nötkreatur, svin, höns Säd, potatis, oljeväxter Källa: , . En ökad förädlingsverksamhet skulle - förutom sina sysselsättningsfördelar - också innebära bättre kapacitetsutnyttjande och därmed ökad förräntning på jordbrukets och livsmedelsindustrins investeringar. En breddad förädlingsverksamhet innebär således mycket positivt. Även förutsättningarna för nyetablering och nylokalisering till länet ökar. Den medför ett större behov av andra råvaror: ingredienser till färdig mat, charkuterivaror och andra hel- och halvfabrikat. I sin tur innebär detta större förutsättningar för en omfattande odling av specialgrödor, grönsaker och andra produkter från länets trädgårdsnäring. En förädlingsverksamhet närmare lokaliserad till råvaruproduktionen innebär besparingar i fråga om råvarutransporter, vilket frigör resurser för den ökade distributionsverksamhet som den intensivare förädlingsverksamheten skapar. Vår slutsats är att vi i länet på alla sätt måste initiera åtgärder som förbättrar betingelserna för en ökad förädlingsverksamhet av produkter från det skaraborgska jordbruket och för export av förädlade livsmedel. Särskilda åtgärder för : Åtgärder vidtas för att öka förädlingsgraden inom länets livsmedelsindustri, för en ökad export av förädlade varor, för att underlätta utbyggnaden av befintlig verksamhet och för att främja nylokalisering. Ett regionalt investmentbolag bildas med som bas. Bolaget lokaliseras till . Investmentbolaget startar med att prioritera insatser för att stärka jordbruket och livsmedelsindustrin. Utbildningen på gymnasie- och högskolenivån i länet byggs ut. En YTH-linje med inriktning mot livsmedelsindustrin lokaliseras till länet. Utbildningsutbudet vid fältstation breddas. Ökad satsning på lärlingsutbildning! En breddad forsknings- och utvecklingsverksamhet vid länets institutioner genomförs. Med hänvisning till vad som anförts hemställer vi 1. att som sin mening ger regeringen till känna vad som anförts beträffande angelägenheten av att åtgärder vidtas för att öka förädlingsgraden inom livsmedelsindustrin samt för en ökad export av förädlade varor, 2. att hos regeringen hemställer om förslag till särskilda åtgärder i i det syfte som angivits i motionen, med hänvisning till de behov som finns inom länet av ytterligare sysselsättningstillfällen.