mot · G3021817 · 1980-01-25 00:00:00 — av m. fl. om åtgärder för arbetshandikappade Arbete åt alla! proklamerade sysselsättningsutredningen som 1970talets paroll. Den togs också mycket snabbt upp av samtliga partier. För kommunisterna innebar det inget problem, eftersom parollen helt överensstämde med grundsatserna i vår politiska ideologi och med de krav vi alltid ställt. Men övriga partier hamnade snabbt i en definitionsdiskussion. Det har då gällt att klargöra vilka alla är. Det har då visat sig att med "alla menar man inte alla, utan många undantas, exempelvis majoriteten av handikappade. konstaterar man att det är förhållandena på den reguljära arbetsmarknaden som skall vara avgörande för vilka som skall få del av arbetsrehabiliterande åtgärder. De skall nämligen vara möjliga att placera på denna arbetsmarknad. Partierna till höger om vpk vill således lämna över åt det näringsliv som slår ut människor i tusental att bestämma i praktiken vilka som skall ha arbete och vilka som inte skall ha det. Vpk protesterar mot detta och kräver av ett kompromisslöst uttalande att rätten till arbete skall gälla alla oavsett handikapp. T. o. m. regeringen har uppmärksammat att läget på arbetsmarknaden för de arbetshandikappade har blivit allt värre. I budgetpropositionen uppges att inte av dem som registreras som arbetshandikappade vid arbetsförmedlingarna kan placeras på öppna marknaden. Det är också uppenbart att köer och väntetider för arbetsvårdande utredning och åtgärder är mycket långa. I ansträngningarna från arbetsförmedlingarnas sida att nedbringa dessa köer får fall med svårare och mer tidskrävande problematik stå åt sidan, om de över huvud taget kan behandlas. I sysselsättningsutredningens delbetänkande Arbete åt handikappade föreslogs att 1 500 nya tjänster borde inrättas inom arbetsmarknadsverket för att klara inplaceringen av handikappade i företagen. har beslutat om 350 nya tjänster. I budgetpropositionen föreslås ytterligare 100 tjänster för platsförmedling. Detta skall ställas mot de 1 350 tjänster som AMS anser nödvändiga för att klara individuell platsförmedling. bör hemställa hos regeringen om förslag som innebär att sysselsättningsutredningens förslag till nya tjänster uppfylls. Många handikappade upplever också att arbetsförmedlingarnas tjänstemän har bristfälliga kunskaper om deras förutsättningar och förmåga att utföra ett arbete. De uppfattar därför att deras arbetsförmåga underskattas. De tvingas att först övertyga tjänstemännen om att de kan arbeta och utföra ett visst arbete. Om detta inte lyckas är deras strävanden att komma ut på arbetsmarknaden från början misslyckade. För att bryta förekommande negativa attityder hos tjänstemännen måste dessa få återkommande utbildning i handikappfrågor. De bör också återkommande beredas möjlighet att följa handikapporganisationernas arbete. Utslagningen av handikappade från arbetslivet avspeglar sig direkt i siffrorna över antalet förtidspensionerade. I en motion till förra skrev vpk att antalet förtidspensionerade snabbt närmade sig 300 000. Vi är ännu inte riktigt där. Men tillkommer ca 2 500 nya förtidspensionärer och mellan 1 000 och 1 500 sjukbidrag, som vanligen övergår i förtidspension. Nettoökningen av förtidspensionärer är mellan 1 000 och 1 500 . Ca 2 000 unga handikappade förtidspensioneras . Förtidspension har blivit ett sätt att lösa arbetsmarknadspolitiska problem. Rätten till arbete förnekas, och samhället köper sig fritt från sina sysselsättningspolitiska skyldigheter. Vpk avvisar detta system. Det måste ersättas med en offensiv satsning på rehabilitering och sysselsättningsskapande åtgärder. bör avkräva regeringen en konkret planering för hur man tänker lösa sysselsättningsproblemen för handikappade. Vpk har under en rad år lagt fram ett konkret förslag till en statlig företagsverksamhet för att lösa problemet. Detta har avvisats av . Vi avstår nu från att på nytt upprepa vårt förslag men vill ändå ge en möjlighet att i handling visa om den sluter upp bakom kravet om arbete åt alla och föreslår därför att det uppdras åt regeringen att utforma ett sysselsättningsprogram för handikappade som konkret visar på problemets omfattning och hur det skall lösas. bör enligt vår mening också ta ställning till frågan om att använda förtidspensioneringen som ett arbetsmarknadspolitiskt instrument. Vpk anser att man i stället bör utveckla den allmänna arbetslöshetsförsäkringen så att de som vill ha ett arbete, bland dem som är förtidspensionerade, skall få sin ekonomiska trygghet genom arbetslöshetsersättning. Därmed står de kvar i arbetsmarknaden och är aktuella för rehabiliterande och sysselsättningsskapande åtgärder. Med hänvisning till det anförda föreslås 1. att uttalar att rätten till arbete skall gälla alla oavsett handikapp, 2. att hos regeringen hemställer om åtgärder att öka antalet förmedlande tjänstemän inom arbetsmarknadsverket i enlighet med sysselsättningsutredningens förslag, 3. att hos regeringen hemställer om åtgärder för att tillgodose behovet av återkommande utbildning i handikappfrågor hos arbetsmarknadsverkets personal, 4. att hos regeringen hemställer om en konkret plan i syfte att trygga handikappades rätt till arbete i enlighet med vad som anförs i motionen, 5. att uttalar att förtidspensionering ej får användas som arbetsmarknadspolitisk instrument och hemställer hos regeringen om förslag till utveckling av allmän arbetslöshetsförsäkring i enlighet med vad som anförs i motionen. (vpk) C.-H. (vpk) (vpk)