mot · G302270 · 1980-01-17 00:00:00 — av förste vice talmannen m. fl. om särbeskattning av makars B-inkomster i vissa fall Den sambeskattning som gällde t. o. m. innebar att makars inkomster visserligen lades samman vid skatteberäkningen men att de sedan beskattades efter en gynnsammare skatteskala än den som gällde för ensamstående och vid s. k. frivillig särbeskattning. skatteomläggning medförde individuell beskattning av makars inkomster med undantag av B-inkomster och s. k. faktiskt sambeskattade makar som arbetar i egen rörelse. (Med B-inkomst menas inkomst av kapital, annan fastighet och tillfällig förvärvsverksamhet liksom inkomst av jordbruksfastighet och rörelse, om den skattskyldige varit verksam i dessa förvärvskällor i blott ringa omfattning.) Den faktiska sambeskattningen har numera upphävts i de fall den medhjälpande maken arbetar minst i rörelsen. När det gäller sambeskattningen av B-inkomster kvarstår den oförändrad, trots att skatteberäkningen - i motsats till den gamla sambeskattningen - inte sker efter någon gynnsammare skatteskala. Sambeskattningen innebär att makarnas B-inkomster läggs samman och skatten beräknas ovanpå högsta A-inkomsten. Skatten fördelas därefter på makarna i förhållande till deras B-inkomster. Särbeskattning sker endast i de fall då B-inkomsterna tillsammans understiger . Denna sambeskattning innebär i många fall ett markant missgynnande av makar resp. av sammanboende icke gifta par som har eller har haft gemensamma barn. Enligt vår mening bör strävan vara att övergå till en så långt möjligt individuell beskattning av även B-inkomst och förmögenhet. Under en följd av år har vi därför begärt att regeringen får i uppdrag att låta utreda möjligheterna att åstadkomma en sådan mer individuell beskattning av makars och jämställdas förmögenhet. En sådan skulle också möjliggöra en mer individuell beskattning av deras B-inkomster. I avvaktan härpå har från vårt håll förslag till rättvisare beskattning av förmögenheter och deras avkastning framförts. I propositionen 1978/79:160 uttalade föredragande statsrådet att principiella skäl talade för en avveckling av denna sambeskattning. Gällande civilrättsliga regler sades dock lägga hinder i vägen för en övergång. En utredning aviserades om möjligheterna att ge de civilrättsliga reglerna en sådan form att en övergång till helt individuell beskattning underlättades. Avsikten är uppenbarligen att avvakta de överväganden angående äktenskapets ekonomiska och civilrättsliga verkningar som familjelagssakkunni gas utredningsarbete kan väntas leda till. I avvaktan på sådant långsiktigt utredningsarbete är det angeläget och möjligt att gå längre i individualiserande syfte än som gäller. Vi anser därför - i likhet med reservanter i skatteutredningen - att frigränsen . som varit oförändrad sedan den beslöts skall höjas. Det skulle inte bara medföra ökad rättvisa utan också ytterligare lättnader i det skatteadministrativa arbetet. Vid en sådan höjning skärps emellertid den besvärliga tröskeleffekt som föreligger . Medan en B-inkomst . särbeskattas, sambeskattas en inkomst strax . i sin helhet. Detta leder ofta till direkt orimliga Pomperipossaeffekter. Följande exempel belyser detta. Av två makar har mannen genomsnittlig förvärvsinkomst (.) och hustrun en inkomst av deltidsarbete på . Hustrun har dessutom en B-inkomst på . Denna skall då särbeskattas och belastas därvid med en skatt på . enligt den skatteskala som gäller innevarande år. Skulle denna inkomst stiga med . ökar skatten med . därför att den skall sambeskattas från första kronan. Resultatet blir en marginalskatt på . Först när B-inkomsten i detta fall överstiger . - alltså nära fördubblats - får hustrun behålla lika mycket av den som när den uppgick till . Hade mannen i stället haft en inkomst på . skulle marginalskatten i stället bli hela . vara tio gånger högre än ökningen av B-inkomsten. Det är naturligt att de allt fler makar som drabbas av dessa tröskeleffekter finner förhållandena orimliga. Moderata samlingspartiet har därför under en rad år föreslagit att den nuvarande konstruktionen med en frigräns ersätts av ett fribelopp. Detta skulle innebära att B-inkomster till den del de understiger fribeloppet alltid skulle särbeskattas. Motsvarande bestämmelser gäller i , som vid övergången till individuell beskattning drog lärdom av de svenska erfarenheterna och misstagen i detta avseende. Vi har ovan föreslagit att beloppet . som varit oförändrat sedan det beslutades skall höjas. Vi föreslår att det höjs till . Dessutom föreslår vi att det skall utgöra fribelopp i stället för frigräns. Vi anser således att för maken med den lägsta inkomsten skall alltid B-inkomst på . undantas från sambeskattning. De nya reglerna bör gälla års taxering. Detta vårt förslag skulle också medföra att den särskilda spärregel (11 § 1 mom. lagen om statlig inkomstskatt) som gäller års taxering och som innebär att vid skatteberäkningen . av vardera makens inkomst skall behandlas som A-inkomst kunde slopas. Regeln, sorn tillkom för att förhindra skärpt beskattning till följd av borttagandet av det statliga grundavdraget, skulle givetvis medföra ökat arbete vid skatteberäkningen för såväl den enskilde som myndigheterna. Också ur krångel- och byråkratisynpunkt skulle därför vårt förslag innebära förbättringar och dessutom bidra till att göra skattereglerna mindre svåröverskådliga för den enskilde. Det bör ankomma på vederbörande utskott att utforma erforderlig lagtext. Med hänvisning till det anförda hemställs 1. att - i avvaktan på utredning om en mer individuell beskattning av makars förmögenhet och B-inkomster - beslutar om en sådan ändring av lagen om statlig inkomstskatt att makes B-inkomst till den del den understiger . 2. att som en följd härav beslutar att stadgandet i 11 § 1 mom. SI om att av vardera makens beskattningsbara inkomst anses som beskattningsbar Ainkomst upphör att gälla. () BO () () ()