mot · G3021818 · 1980-01-25 00:00:00 — Motion 1979/80:1818 av m. fl. om socialt stöd till invandrarungdomar Strukturomvandlingen på den svenska arbetsmarknaden har bl. a. inneburit en fortsatt tillbakagång för sysselsättningen inom tillverkningsindustrin. Stagnationen och tillbakagången i industrisysselsättningen är till stor del ett resultat av omfattande sammanslagningar av produktionsenheter och rationaliseringar av produktionen, vilket har möjliggjort ökad produktion utan ökat antal anställda. har vi också fått uppleva att hela branscher inom industrin, t. ex. tekoindustrin och varven, drabbats av förändrade marknadsförhållanden, som föranlett nedläggningar och andra former av personalinskränkningar. Bara i har man beräknat att över 7 000 arbetstillfällen vid varven och deras underleverantörer har försvunnit . Beskrivningen av strukturomvandlingen inom svensk industri kan dock inte begränsas till nedläggningar och sammanslagningar av företag. Strukturomvandlingen har också inneburit långtgående rationaliseringar för att göra produktionsenheterna så konkurrenskraftiga som möjligt på världsmarknaden. De nya produktionssystem som växer fram under dessa rationaliseringar kommer bl. a. att medföra en hårt styrd och kontrollerad produktion med extrem arbetsuppdelning i datorstyrda processer. Eftersom det är bland operatörerna i denna typ av serieproduktion som frånvaron och omsättningen är som störst, kan man driva rationaliseringen ännu längre och ersätta mänsklig arbetskraft med maskiner. Ökad automatisering med hjälp av seriekopplade, numeriskt styrda maskiner och robotar innebär t. ex. att den typ av arbeten försvinner som många invandrare är hänvisade till på grund av bristande språkkunskaper och utbildning. Detsamma gäller vid övergång till produktionssystem med självstyrande grupper eller liknande. Denna form av produktionssystem kan komma att öka kraven när det gäller att kunna läsa, skriva och räkna - krav som kan utestänga många invandrare från dessa jobb. Strukturomvandlingen på den svenska arbetsmarknaden har naturligtvis fått konsekvenser i form av arbetslöshet och ökad utslagning av arbetskraft. Speciellt drabbas den arbetskraft som har de svagaste resurserna, t. ex. de unga, de äldre och de lågutbildade. Det är därför inte förvånande att de utländska medborgarna enligt arbetskraftsundersökningarna har ungefär dubbelt så hög arbetslöshet som hela arbetskraften. Och de grupper bland invandrarna som är speciellt koncentrerade till tillverkningsindustrin, de finska, jugoslaviska och grekiska invandrarna, har följaktligen också den högsta arbetslösheten. För invandrarungdomen är arbetslösheten särskilt hög. De relativa arbetslöshetstalen låg för båda könen i . Det finns naturligtvis många orsaker till att arbetslösheten är speciellt hög bland de unga invandrarna. De har i regel generellt lägre utbildningsnivå och språksvårigheter. De är också i större utsträckning än andra ungdomar hänvisade till konjunkturkänsliga näringsgrenar och yrkesområden. Det är också uppenbart att yrkesvalet bland unga invandrare påverkas av det förhållandet att föräldrar, släkt och vänner ofta endast har erfarenhet av en mycket begränsad del av den svenska arbetsmarknaden. Segregationen på arbetsmarknaden av den äldre generationen invandrare blir ett socialt arv, som går vidare till nästa generation, genom att de äldre bara kan förmedla kontakter med och hjälpa de unga invandrarna till att få arbeten inom denna begränsade del av arbetsmarknaden. De flesta invandrarungdomar , både de som är födda här i landet och de som kommit hit som barn med sina föräldrar, har inte alls eller i mycket ringa utsträckning fått del av det stöd under uppväxten som håller på att växa fram i form av träning och undervisning i sitt modersmål eller andra stödinsatser i skolan. De befinner sig ofta i nästintill olösliga konflikter i förhållandet till föräldrarnas kultur- och moraluppfattning, den svenska kulturen och den svenska ungdomens uppfattning. De har hamnat i ett socio-kulturellt ingenmansland och känner sig inte höra hemma någonstans. De känner inte sitt kulturella och historiska ursprung annat än som fragmentariska bitar. Språksvårigheterna, som lett till upprepade misslyckanden både i skolan och i det sociala umgänget liksom negativa och rasistiska bemötanden och tillmälen, har ofta blivit den dominerande grunden för deras identitet. För många av dem blir arbetslösheten den slutliga bekräftelsen på att de är utslagna, och de kan inte se några möjligheter att själva ta sig ur sin situation - utslagningen bekräftas steg för steg. finns det stora grupper av invandrarbarn som fortfarande går i skolan och för vilka samma problemkomplex i högsta grad är verklighet. Stödåtgärderna är fortfarande alltför litet utbyggda både kvantitativt och kvalitativt och är dessutom frivilliga, vilket kan göra att de som är i störst behov av dem ställs utanför. Dessa problem har vpk tagit upp i andra motioner och ställt krav om betydande förbättringar. De problem vi här har pekat på är extraordinära till sin karaktär, och därför fordras det extraordinära åtgärder för att göra något åt dem. Det går inte att blunda för den utslagning som drabbar invandrarungdomen, som en frukt av underlåtenhet att ge dem ett adekvat stöd från början. Det svenska samhället och i synnerhet den svenska industrin har gjort oerhörda vinster på den invandrade arbetskraften, som t. o m. har utgjort förutsättningen för expansionen under guldåren. Det kan inte vara värdigt ett modernt samhälle, som dessutom vill kalla sig välfärdssamhälle, att utlämna de invandrade arbetarnas barn till social nöd, drogmissbruk och kriminalitet när kristendenserna börjar hopa sig. Det fordras ett socialt hjälpprogram för att stötta de arbetslösa invandrarungdomar som är eller håller på att bli utslagna. Till en del kan detta bestå av förstärkningar på arbetsförmedlingarna liksom i skolans vägledande och rådgivande verksamhet, men detta är inte nog. Det fordras framför allt ett intensivt arbete för att över huvud taget få kontakt med dessa ungdomar. Vpk föreslår att resurser skall ställas till kommunernas förfogande för ett socialt stödprojekt för invandrarungdom. Detta bör organiseras så att invandrare anställs för att arbeta inom sin egen nationsgrupp, dvs. finländare för att arbeta bland finska ungdomar, greker för att arbeta bland grekiska ungdomar osv. Vi tror att detta är en förutsättning för att komma förbi barriärer av främlingskap och språksvårigheter, och det kan dessutom vara en utgångspunkt för att skapa förutsättningar att bygga upp en nationell identitet hos invandrarungdomarna. Arbetet måste självfallet bygga på uppsökande verksamhet men bör ges en fast bas i form av lokalutrymmen i invandrartäta bostadsområden. Stor frihet måste lämnas när det gäller verksamhetens konkreta utformning för att den skall kunna anpassas till skilda förhållanden. De invandrare som skall arbeta med verksamheten måste ges en grundlig utbildning för att finna sig väl till rätta bland svenska institutioner inom social- och annan vård, inom utbildningssystemet och inom arbetsmarknadsväsendet. Detta är nödvändigt för att invandrarungdomarna skall få det konkreta stöd de behöver i olika situationer. Det är viktigt att de personer som skall arbeta med verksamheten åtnjuter ett stort förtroende inom den egna nationsgruppen. Därför måste lokala invandrarorganisationer ges ett avgörande inflytande över anställningsfrågan. Kostnaderna för den föreslagna verksamheten bör helt täckas genom statsbidrag och finansieras med en arbetsgivaravgift - en ringa återbetalning av de vinster som invandrade arbetare gett det svenska kapitalet. Under hänvisning till det anförda föreslås 1. att hemställer hos regeringen om åtgärder för att starta ett socialt stödprojekt bland invandrarungdom i enlighet med vad som anförts i motionen, 2. att uttalar att detta stödprojekt bör organiseras och administreras av kommunerna med full kostnadstäckning genom statsbidrag, 3. att uttalar att detta statsbidrag bör finansieras genom en särskild arbetsgivaravgift. (vpk) (vpk) (vpk) (vpk) (vpk) (vpk)