mot · G302849 · 1980-01-24 00:00:00 — om en kartläggning av barn- och ungdomsproblemen, m. m. I denna motion föreslås att en bred kartläggning skall göras rörande barnoch ungdomsproblem i samhället. Motionen tar upp ungdomsarbetslösheten, skolans roll för ungdomens inträde på arbetsmarknaden samt barn- och ungdomsomsorgsproblem i övrigt som en bakgrundsbeskrivning för de förslag som redovisas i motionen. Utvecklingen på arbetsmarknaden och de sociala effekterna av speciellt ungdomsarbetslösheten är ett centralt samhällsproblem. Ungdomens situation är allvarligare än tidigare, helt enkelt därför att ungdomarna blir fler. lämnade 100 000 ungdomar och handlar det om 120 000. Men paradoxalt nog kommer utvecklingen på ännu att leda till en situation med andra problem till följd av förändringarna i åldersstrukturen. kommer antalet barn i skolåldern att sjunka, medan antalet pensionärer oavbrutet fortsätter att öka. Även om inneburit en ekonomisk återhämtning inom näringslivet, har ungdomarna fortfarande betydande svårigheter att få arbete på öppna marknaden. Skall vi snabbt kunna förverkliga den s. k. ungdomsgarantin, måste alla tänkbara åtgärder och ansträngningar sättas in för att tillförsäkra samtliga ungdomar arbete, praktik eller utbildning. Arbetsmarknadsmyndigheterna fortsätter sina ansträngningar. Arbetsförmedlingen byggs ut och verksamheten intensifieras särskilt för ungdomsgrupperna. Beredskapsarbete tas fram på olika sätt, och man söker intressera ungdomarna för olika former av utbildning. Många är emellertid skoltrötta och har lämnat med i vissa fall svaga betyg. Detta förhållande kan för en del medföra ett nedsatt självförtroende, vilket inte bara minskar studiemotivationen utan ofta visar sig då de söker arbete. I andra fall kan riskerna för mera långtgående sociala störningar göra sig gällande. Sysslolöshet kan leda till psykiska problem, kanske begynnande kriminalitet, missbruk av alkohol eller narkotika etc. Vi vill dock varna för generaliseringar när det gäller dylika påståenden. Det är fråga om enskilda fall, men dessa blir ofta så uppmärksammade att de kan dra bort uppmärksamheten från de bakomliggande orsakssammanhangen. För att kunna föreslå och inte minst kunna vidta effektiva åtgärder erfordras en långtgående kännedom om ungdomsarbetslöshetens orsaker. Det är inte bara nivån på utbudet av lediga platser det handlar om. Det finns en rad faktorer av betydelse i sammanhanget: - betydelsen av att minderårigas löner och lönesatser ökats proportionellt mer än de äldres ; - samspelet mellan arbete och utbildning/praktik; - snedvridande effekter av parallella utbildningssystem och nivåerna för studiestöd i olika system jämfört med lönenivåerna; - arbetsgivarnas attityder, t. ex. kostnadsaspekter; - arbetssökandes attityder, t. ex. invändningar mot arbetsmiljön; - arbetsförmedlingens arbetssituation; - åldersgränser från arbetarskyddssynpunkt; - ekonomiska skyddsnät; - stödet till lärlingsutbildningen i relation till annan utbildning och beredskapsarbete för ungdom; - debatten om en betygsfri skola; - krav och ekonomiska bindningar som trygghetslagarna lägger på arbetsgivarna; - samhällets ungdomspolitik. Omsorgs- och uppfostringsproblem. Flera undersökningar visar att fler personer skulle ha varit anställda om inte Åmanlagarna hade fått nuvarande utformning. () redovisade ett resultat från en enkätundersökning som visar att 130 000 nya industrijobb hade kunnat erbjudas - t. ex. arbetslösa ungdomar - utan Åmanlagarnas regler. De höga minimilönerna för privatanställda är också ett problem: . för 18-åringar och . för 24-åringar (nivå). Spännvidden till yrkesarbetare är alltför liten. Allt detta gör att arbetsgivarna ställer sig tvekande till nyanställningar. Ungdomsarbetslöshet kan också orsakas av motsatta problem. som företag drar ner på takten, avskedar, inför anställningsstopp eller håller i gång med hjälp av statliga bidrag finns det faktiskt företag som gärna vill nyrekrytera. Men trots stora ansträngningar kan de inte få den personal som behövs. har dylika händelser också refererats i massmedia. Brister i utbildningen är den allvarligaste orsaken till den besvärliga situationen för många ungdomar. För att i görligaste mån undvika att ungdomar drabbas av sysselsättningsproblem skall insatserna sättas in . Väsentliga inslag härvidlag måste vara att öka praktikmöjligheterna samt att göra praktiken mer meningsfylld och av någorlunda varaktighet. Behovet av insatser för ungdom med sysselsättningsproblem kommer med stor sannolikhet att bestå, även om arbetsmarknads- och utbildningsinsatserna intensifieras. Behoven av beredskapsarbeten i regi kommer därför att finnas kvar. Det finns därför anledning överväga att tillskapa arbetstillfällen inom andra områden än den kommunala förvaltningen. Ett sådant område är det ideella föreningslivet. Därvid skall föreningar inom idrotts- och friluftslivet inte glömmas bort. Det bör vara möjligt att organisera beredskapsarbeten i betydande omfattning inom detta område, inte minst med tanke på det väl utvecklade och ideellt orienterade föreningslivet med sina många ledare som har stor erfarenhet av ungdomsarbete. För att detta skall bli möjligt måste statsbidragsbestämmelserna göras så klara att ingen tvekan föreligger om dessa möjligheter. Detta är inte fallet . Bestämmelserna tolkas så att statsbidrag endast utgår till rent kommunala organ. Dit räknas exempelvis inte ens kommunala bolag. Statsbidragsbestämmelserna bör därför få en sådan utformning att bidrag även kan utgå till beredskapsarbeten inom föreningslivet, kommunala bolag m. fl. Beredskapsarbeten för ungdomar bör också utformas så att dessa anställningar kan utgöra led i eller meritera till exempelvis ledarutbildning. Vi har noterat att AMS numera givit kommunerna tillstånd att under vissa villkor medverka till att ungdomar placeras i beredskapsarbete med 75 %-igt bidrag inom olika föreningar. Ett försöksprojekt bedrivs t. ex. inom . Det är emellertid viktigt att beredskapsarbetena inte förlorar sin karaktär av tillfälliga lösningar. Huvudmålet måste alltid vara att kunna erbjuda nyutbildade ungdomar - liksom andra arbetssökande - möjlighet till fast anställning på den öppna arbetsmarknaden. Den viktigaste åtgärden är därför att få fart på aktiviteten inom svensk ekonomi genom en allmän sysselsättningsskapande politik. Regeringsförklaringen visar att ambitionen är mycket hög i detta syfte. Devalveringarna och sänkningen av arbetsgivaravgifterna m. m. under den tidigare trepartiregeringen har lett till ett lägre kostnadsläge - - i förhållande till socialdemokraternas alternativ. Men mycket återstår att göra! Skolans roll är viktig Den strukturomvandling som pågår - och som måste fortsätta - kommer att ställa större krav på dem som är verksamma och som vill vara verksamma i arbetslivet. Vår nuvarande skola är alltför teoretiskt inriktad. Många naturvetenskapliga ämnen har också bantats på schemat. Skall vi kunna ta upp konkurrensen med de nya industriländerna i t. ex. - men också i nuvarande utvecklingsländer - måste vi ha en hög teknisk utbildningsnivå. Den grunden måste läggas redan i ! Särskilda åtgärder måste också vidtas för att underlätta ungdomens inträde på arbetsmarknaden. Ungdomar såväl på högstadium som inom gymnasieskolan måste få ökade möjligheter att vara verksamma ute i arbetslivet. Den nuvarande pryoverksamheten torde inte alls ge den inblick, erfarenhet och sociala träning som bör vara syftet med verksamheten. Vad som erfordras är att ungdomar med intresse för ett visst yrkesarbete bereds möjlighet att pröva på detta och i planerad form så att en värdering av erfarenheterna för varje elev blir möjlig. a. dylika åtgärder kan ett felaktigt val av studieinriktningen eller yrkesarbete undvikas och elevernas föreställningar om arbetslivet ges en mera verklighetstrogen prägel. Utbildning varvad med praktik är därför som regering och riksdag förordat efter förslag från sysselsättningsutredningen - ett bra alternativ. Beslutet härom under vårriksdagen 1978 är ett steg i rätt riktning! I allt fler familjer är båda föräldrarna yrkesarbetande. Barnomsorgen har därmed blivit en avgörande samhällsfråga och lösningarna som presenterats uppvisar betydande skiftningar i attityderna till föräldrarnas ansvar och roll för barnomsorgen. Psykologisk expertis torde dock vara relativt samstämmig i sin uppfattning att de mycket små barnen inte bör tillbringa större i en institutionaliserad miljö. Ju äldre barnet blir är det dock viktigt att det ges tillfälle att komma i kontakt med andra barn och lära sig samarbeta och ta hänsyn till andras behov och önskemål. Barns särskilda behov av en fast och trygg miljö och deras utomordentligt viktiga behov av att ha en djup trygghet och närhetsrelation med föräldrarna utgör dock viktiga element i diskussionen om att skapa en harmonisk, tidig uppväxt. Ett särskilt problem utgör den allt oftare förekommande dåliga kontakten med far- och morföräldragenerationen. Det bör övervägas om inte i ökad utsträckning pensionärer som är roade av och lämpade för detta kan engageras i samhällets barnomsorg för att återknyta den naturliga kontakten mellan de tre generationerna. Intet fritt samhället har dock erfarenhet av de långsiktiga effekterna av omfattande institutionaliserad barnomsorg. Innan samhället mer definitivt väljer en sådan väg för att lösa barnomsorgsproblemen bör de långsiktiga effekterna härav såvitt möjligt analyseras och diskuteras. Flera olika utredningar sysslar och har sysslat med hithörande frågor, varför resultaten av dessa kan utnyttjas i den kartläggning som här eftersträvas. Moderna massmedias påverkan på barn och ungdom har gjorts till föremål för olika undersökningar. TV, film, tidningar, reklam etc. har snabbt förändrat förutsättningarna för föräldrarna att ge sina barn den uppfostran de önskar. Särskilt angeläget framstår det att söka förhindra skadliga effekter av de våldsinslag som förekommer i TV, film och vissa serietidningar och som sannolikt bidrar till vissa av de värdemönster inom ungdomsgenerationen som leder till problem. En särskild fråga är i detta sammanhang också vilken omfattning TV-tittandet har och i vilken utsträckning TV påverkar det sociala mönstret. Samhällets uppgift måste i första hand innebära att man angriper och löser de sociala problem som är orsak till olika former av missbruk etc. Detta är i ett längre perspektiv en mera konstruktiv ungdomspolitik än planlöst insatt förbudslagstiftning mot enskilda företeelser. Ett av dagens verkligt svåra samhällsproblem är brottslighetens snabba ökning. Brottsbekämpningen på lång sikt måste ske i stor utsträckning inom skola, hem och familj. Många undersökningar visar hur avgörande det är för att en ung människa inte skall komma in i brottslig verksamhet, att hon eller han som barn fått en god uppfostran, omvårdnad och tillsyn. Vi måste se till att skapa ett samlevnadsvänligt och barnvänligt klimat i vårt samhälle. Allt man kan göra för att förbättra föräldrarnas möjlighet att verkligen ägna sig åt att ta hand om och fostra sina barn är betydelsefullt för barnens framtid. Barn- och ungdomsgrupper, som lämnas utan vuxenledning, skapar enligt forskningen sina egna normer, och dessa kan ofta riktas mot samhället. har presenterat värdefullt material om olämpliga passiviserande och destruktiva ungdomsmiljöer i storstäderna. Detta material belyser med skrämmande klarhet hur många barn och ungdomar det är som tidigt dras in i en kriminaliserande miljö och betonar också hur viktigt det är att all samhällsplanering beaktar grundläggande krav på en barn- och ungdomsmiljö som förhindrar och förebygger brott. En samordnad satsning på brottsförebyggande åtgärder har avgörande betydelse. De ungdomar som börjar med snatteri eller mindre skadegörelse kan med tiden begå ännu större brott. Vårt samhälle kan hjälpa individerna genom att göra ingripanden på tidigast möjliga stadium! Det är viktigt att ange klara riktlinjer, gränser och handlingsmönster för barnen och därmed underlätta deras ställningstaganden . Såväl hemmen som skolan skall ge normer och värderingar som kan vägleda barns och ungdomars handlande. Att utveckla en normbildning som bygger på hänsyn, omdöme, omsorg och ansvar är en process som inte låter sig kommenderas fram. I familjen, i skolan, i föreningslivet och i kamratkretsen byggs dock ursprungligen sådana attityder in som befrämjar en sådan normbildning. Många barns och ungdomars splittrade och osäkra uppväxtmiljö skapar stora svårigheter för ett sådant arbete. Utan tvekan har dock det officiella samhällets och massmedias ansvar för hithörande frågor varit svagt utvecklat. Ungdomens fritidssysselsättning måste i detta sammanhang vad gäller olika samhälleliga stödformer utformas med större inriktning mot vad ungdomarna själva vill göra antingen de framträder inom ramen för en etablerad organisation eller inte. Generella åtgärder för en helhetslösning Det räcker alltså inte med att enbart höja efterfrågan på arbetsmarknaden för att lösa ungdomsarbetslöshetens problem i det längre tidsperspektivet. Ungdomsarbetslösheten har sin grund i många skilda problem som är svåra att på en gång överblicka. Det handlar om arbetsmiljöproblem, bristande utbildning, omsorgs- och uppfostringsproblem, attitydpåverkan etc. Samhällets ungdomspolitik, sedd i ett brett perspektiv, är splittrad. Vi måste åstadkomma en bred kartläggning av ungdomsproblemen i sin helhet. Vi menar att man bör genomlysa all denna problematik på samma sätt som skett med energifrågorna eller som sker med sysselsättningsfrågorna. Ett annat exempel är den s. k. pensionärsundersökningen. Vår uppfattning är att en bred kartläggning av ungdomsproblemen i sin helhet skall göras. För att kunna vidta åtgärder, bl. a. beträffande ungdomens sociala problem, erfordras en långtgående kännedom om orsakssammanhangen. I motionen har därvid pekats på en rad faktorer av betydelse. Vi kan i likhet med socialutskottet (SoU 1978/79:31) konstatera att olika satsningar har skett punktvis, men att ett samlat grepp inte har kommit till stånd. Det är angeläget att betydande hänsyn tas till hur det moderna samhället och dess olika miljöfaktorer etc. i vid mening påverkar barns och ungdoms uppväxt, utbildning, fritid, fysik och hälsa samt inträde på arbetsmarknaden. Då kan man säkert spåra många av de bakomliggande orsakerna till ungdomsarbetslösheten och de sociala följdverkningar dessa medför. Självfallet bör detta underlätta samhällets ansträngningar att finna de verkliga orsakerna till sådana ungdomsproblem som vi pekar på. Enligt vår mening borde samhället kunna förfoga över ett bättre beslutsunderlag, om den av oss föreslagna kartläggningen kommer till stånd. Vi noterar emellertid, att det numera finns framtaget ett värdefullt utredningsmaterial om barns omsorg och uppfostran. Däremot saknas motsvarande analys beträffande ungdomsproblemen. Detta förhållande är enligt vår mening en allvarlig brist. En följd härav är den uteblivna samordningen av de åtgärder som erfordras för att långsiktigt kunna lösa samhällets barn- och ungdomsproblem. Vi vill därjämte understryka värdet av fostran i hem och skola. De initiativ som den tidigare trepartiregeringen har tagit för att utveckla normer och värderingar för den fostran av ungdomar som bl. a. ankommer på skolan måste fullföljas. Ytterligare initiativ har tagits vad gäller våldet i Vi vill här understryka betydelsen av att ungdomarna måste få bättre förutsättningar att handla under eget ansvar och efter normer som har sin grund i en livssyn. Vi kan inte finna annat än att den föreslagna kartläggningen av ungdomsproblemen är välmotiverad. I motionen har endast en ringa del av hela ungdomsproblemet kunnat beröras. Motionen har endast pekat på några av de vägar man måste gå för att kunna lösa problemen. Barn och ungdom är samhällets stora tillgång för framtiden. Det svenska samhället bör ha både råd och kraft att ta itu med våra ungdomsproblem på bred front och framför allt i samarbete med ungdomarna själva. Med hänvisning till vad som anförts hemställs att beslutar att hos regeringen anhålla om att en bred kartläggning görs av barn- och ungdomsproblemen i samhället och att förslag framläggs om ett samlat program för samhällets barn- och ungdomspolitik.