mot · G302840 · 1980-01-23 00:00:00 — Motion ^ 1979/80:840 av tredje vice talmannen och om de samhällsekonomiska konsekvenserna av alkoholbruket har det odlats en myt att det skulle vara god förtjänst för samhället att tillhandahålla alkohol. har det blivit alltmer uppenbart att förhållandet är det motsatta. Det har vid olika tillfällen och av olika forskare gjorts undersökningar för att kunna skapa en bild av de kostnader som alkoholkonsumtionen åsamkar ett samhälle. Att denna forskning inneburit vissa svårigheter är lätt att inse, då mycket av alkoholens direkta och/eller indirekta effekter inte ger ett utslag. Detta föranleder i sin tur en viss tveksamhet om hur beräkningar skall Att kostnaderna för alkoholkonsumtionen vida överstiger samhällets skatteintäkter är oomtvistligt. Dessa uppgår till ca . Det stora ekonomiska bortfallet ligger i produktionsminskningen, men även genom sjukhusvård, ökade försäkringspremier, ökad brottslighet, kriminalvård, trafikolyckor m. m. tillkommer stora kostnader. Till detta kommer allt det mänskliga lidande i form av en svår social situation, trasiga samlevnadsförhållanden, otrygg uppväxttid för barnen, vilket inte kan mätas i ekonomiska termer. I den av framtagna Alkoholpolitisk rapport har man specialstuderat två områden och gjort ekonomiska beräkningar dels av sjukvården, dels av socialvården. I rapporten framhålls att det är ett obestridligt faktum att en hög alkoholkonsumtion vållar kostnader för vårdsektorn. har således i sin senaste hälso- och sjukvårdsplan uppskattat att alkoholen kostat länets sjukvård 650 milj. kr. Utredningen gör sedan en jämförelse och konstaterar att de årliga kostnaderna för att driva är 265 milj. kr./år, för 189 milj. kr./år och för 173 milj. kr./år. Detta innebär att alkoholen kostar mer än vad det kostar att driva dessa tre sjukhus. I anslutning härtill bör noteras den överbelastning som svensk sjukvård f. n. är utsatt för då den på grund av personal-, lokal- och övrig resursbrist inom vissa avdelningar inte kan klara alla uppgifter, vilket lett till långa väntetider. Utredningen har också gjort vissa studier av kostnaderna för socialvården i kommunen men framhåller att det är svårt att uppnå en korrekt siffra. En försiktig beräkning ger dock vid handen att av nettoutgifterna för socialförvaltningens gemensamma administration för individ- och familjeservice, för fritidsverksamhet för barn och ungdom samt större delen av nettokostnaderna för vård och rehabilitering, liksom av utgifterna för hemservice, förmodas vara relaterade till alkohol, vilket ger en årlig totalkostnad för socialvården om 300 milj. kr. I motsvarar det kostnaderna för 10 000 daghemsplatser, vilket bör jämföras med dagens knappa 18 000 platser. Redan de ovan relaterade kostnaderna för borde vara skäl för rader av kraftfulla åtgärder, men det är angeläget att dessa så långt möjligt har en fast förankring hos breda medborgargrupper. Opinionsmässigt är det sannolikt så att en presentation av de verkliga kostnaderna, som alla medborgare är med att bära via skattsedeln, skulle kunna innebära en ökad förståelse för en restriktiv och framsynt alkoholpolitik. För att de samhällsekonomiska konsekvenserna på ett framgångsrikt sätt skall kunna användas som argument för att upnå målsättningen att minska den totala alltför höga alkoholkonsumtionen" behövs en bredare kartläggning än den som skett i . Med hänvisning till vad som ovan anförts hemställs att hos regeringen anhåller om en kartläggning och presentation av de samhällsekonomiska konsekvenserna av alkoholbruket i .