mot · G302718 · 1980-01-22 00:00:00 — av m. fl. om domänverkets framtida utveckling och förvaltningsuppgift Från många synpunkter är domänverket ett välskött verk, och det fullgör en viktig uppgift som förvaltningsföretag för den statsägda marken. I vårt biandekonomiska system bör mångfalden av företags- och ägarkategorier värderas högt. Detta är en viktig grundinställning då det gäller att värna om en framtida sund utveckling av vår samhällsekonomi. har domänverket haft sin verksamhet reglerad i enlighet med riksdagsbeslut och Kungl. Maj:ts instruktion, huvudsakligen innebärande att verkets uppgift är att förvalta den statsägda marken. Fr. o. m. har denna förvaltningsuppgift vidgats i syfte att, vid sidan av den rena förvaltningsuppgiften, också låta verket bedriva ökad affärsverksamhet. Enligt vårt synsätt avsåg dåvarande regeringen att låta domänverket ingå i den s. k. aktiva socialdemokratiska sociala näringspolitiken. Ett uttryck härför var bl. a. att domänverket och knöts närmare samman. Exempelvis tilläts kapitaltransfereringar mellan domänverket och . Vidare tilläts domänverket att bilda och driva aktiebolag, vilket numera har resulterat i det koncernliknande företaget med dotterbolag. Härvid har en rad nya verksamheter i anslutning till statens position som en stor markägare tillkommit. Andra verksamheter än den ursprungliga skogsförvaltningens m. m. andel i domänverkets omslutning har sålunda ökat från till . Det största och de nya verksamhetsområdena är virkesförädling i investmentbolaget regi. I vissa fall kan inriktningen mot en uppdelning i flera affärsdrivande företag vara en lämplig form av förvaltning för den statsägda marken och därmed sammanhängande verksamheter. Däremot är det tveksamt om staten är mest lämpad att köpa upp mera fast egendom eller förvärva hela aktiestockar eller delar av aktiestockar i små och medelstora företag för att driva exempelvis , att inom domänverkets ram driva investmentbolag som eller i övrigt slå in på vägar som ligger vid sidan av den ursprungliga uppgiften att förvalta skogsmark. Tvärtom bör det ifrågasättas om det inte snarare är angeläget att avhända sig verksamheter till enskild företagsamhet i syfte att stimulera enskilda orter och näringsliv. Principiellt finns inga särskilda fördelar att vinna av att driva verksamheter i statligt ägd företagsform. Oaktat detta har domänverket otvetydigt en viktig roll att spela i olika regionala sammanhang. Inte på det viset att domänverket skall vara särskild statlig hjälpgumma - inte heller på så vis att någon särskild avräkning skall göras i bokföringen för regionala kostnader. Vad det i sammanhanget är fråga om är att domänverket har ett med all företagsamhet lika ansvar för det samhälle det har att verka i. Detta är en viktig principiell grund för hur sambandet statlig verksamhet och regionalpolitik bör ses. Av detta skäl är det, likaledes från principiella synpunkter, tveksamt huruvida den verksamhet som bedrivs i exempelvis Såginvest AB:s regi är lämplig som företagsform inom domänverkskoncernen. Här fungerar ett av ägt dotterbolag som en form av statligt strukturbolag i sågverksbranschen. I vissa enskilda fall kan givetvis en kapitalstark delägare eller köpare av helt företag te sig välkommen i olika regioner. Detta får dock inte innebära att den statliga företagsamhetens positioner flyttas fram i sådan takt i en enskild bransch att ett dominerande ägarinflytande nås. Särskilt tveksamt är detta med hänsyn till att någon särskild prövning inte sker från sida. De många små och medelstora företagens mångfald i enskild ägo är en omistlig del av vårt näringsliv, och i många bygder är den själva ryggraden för sysselsättningen och bosättningen. Mot den bakgrunden är de av expansiva företagsförvärven ett latent hot mot fristående mindre företag. Än mer komplicerad blir bilden då man beaktar att moderbolaget - domänverket - disponerar en betydande del råvaror, vilka som en naturlig följd av företagsköpen kommer att förädlas i egen regi. Likartade synpunkter kan anföras mot dotterföretaget , som inte bara exploaterar befintliga materialtäkter på statens mark utan också aktivt expanderar genom att köpa grustäkter, betongindustrier m. fl. Staten etablerar sig sålunda inom branscher som man med fördel även fortsättningsvis kunde lämna åt enskild företagsamhet att sköta. Utvecklingen - en förvandling av domänverket till domänkoncernen - innebär att staten som företagare etablerat sig som konkurrent till enskild företagsamhet i en rad branscher. Det finns främst två skäl att granska denna verksamhet. Det ena skälet är från konkurrensneutralitetssynpunkt. Härvid bör formerna och villkoren för kapitaltillskott till moderbolaget liksom moderbolagets kapitalflöde till dotterbolagen och dotterbolagens egen kapitalanskaffning beaktas. Vidare är det angeläget från allmän synpunkt att granska principerna för konsolidering och kraven på inleverans till statskassan av eventuella vinstmedel. Det andra skälet är det ökande nettotillskott av mark som domänverket tillgodogjort sig dels genom förvärv av mark till moderbolaget, dels genom förvärv till dotterbolagen eller i vissa fall förvärv av nya dotterbolag. En annan anmärkningsvärd utveckling, som visserligen skett med stöd av riksdagsbeslut, är de former samarbetet mellan domänverket och fått . Av företrädare för statlig verksamhet har klart sagts att en strävan är att bilda en statlig skogsägar- och skogsindustrikoncern genom sammanslagning av domänverket och . Långt gående praktiska samarbetsformer har också utvecklats i syfte att underlätta bildandet av en sådan koncern. Här kan nämnas personsamband i domänverkets och ASSI:s styrelser, verksinstruktionens bestämmelse att det är gemensamt med som domänverket har att söka det bästa ekonomiska utbytet. F. n. är av domänverkets virkesproduktion genom långsiktigt avtal uppbunden till en kund, nämligen . Genom detta förhållande kan med fog hävdas att den viktiga virkesförsörjningsroll som domänverket borde kunna fullgöra på en fri virkesmarknad kraftigt begränsas. Detta är långsiktigt ett hot mot de enskilda företag som ytterst är beroende av tillgång av leveransvirke för sin verksamhet. Detta innebär att utvecklingen inom domänverket och i viss mån , tvärtemot vad som sägs, är till men för de regionalpolitiska strävanden som bygger på en mångfasetterad mindre och medelstor industri som en viktig del i en sund regionalpolitik. Ett liknande synsätt kan anläggas på domänverkets expansiva markpolitik. En icke obetydlig nettoöverföring av mark från enskilt ägande och bolags ägo till statligt ägande har skett . De senare årens rådande svaga skogsindustrikonjunkturer har tagits som intäkt för att staten är den enda realistiska köparen av utbjudna stora skogsarealer. Detta synsätt bygger på en socialistisk samhällssyn och på en oförmåga att söka lösa de uppkomna problemen på annat sätt än det som blivit praxis socialdemokraterna innehade regeringsmakten. Betydande fördelar hade vunnits från regionalpolitisk synpunkt om den utbjudna bolagsmarken i större utsträckning kunde ha förvärvats av enskilda lantbrukare. Skälen härtill är att dessa då hade kunnat förstärka sina egna fastigheter med ytterligare skogsmark i syfte att vidmakthålla dessa som rationella och inom överskådlig tid bärkraftiga enheter. Härigenom hade två viktiga syften främjats, dels regionalpolitiska och jordbrukspolitiska syften, dels den principiella målsättning som är viktig att eftersträva, nämligen att mark i största möjliga utsträckning bör ägas av sina brukare som personligt ägd egendom. Här kan särskilt pekas på av statsmakterna fattade beslut rörande jordbrukspolitiken och jordförvärvspolitiken . Den utveckling som redovisas i vad avser domänverkets marktillskott netto, nämligen 89 500 ha, är oroande. Härtill skall läggas ytterligare tiotusentals ha vilka domänverket f. n. har träffat eller avser att träffa preliminära överenskommelser om att förvärva. Från såväl moderata samlingspartiets som sida framfördes kritiska synpunkter vid riksdagsbehandlingen då frågan om domänverkets köp av bolagsmark behandlades. Härvid krävdes att enskilda lantbrukares förvärv i första hand borde tillgodoses och att i de fall domänverket ändå tilläts förvärva mark verket i motsvarande mån skulle avstå mark. I stället för att nettoökning av statligt ägd mark tillåts ske vore en nettominskning att föredra inte minst av ovan angivna skäl. Det är lätt att genom exempel åskådliggöra en från allmän synpunkt positiv effekt. Således kan hävdas att ett domänrevir blir lika välskött som det omfattar 42 000 ha som om det omfattar 50 000 ha, men skillnaden 8 000 ha fördelade på olika ägarkategorier har en avgörande betydelse på en enskild orts struktur och utvecklingsmöjligheter. Eftersom staten är ensamägare till domänverket hävdas att några inkomster för staten inte går förlorade på grund av att domänverket inte betalar statsskatt. Vidare hävdas att inleveransen till staten av vinstmedel motsvarar, i jämförelse med andra företag, den statliga skatten och utdelning till ägaren. Till denna bild hör att den absoluta nivån för räntabiliteten i domänverket anses vara direkt kopplad till det historiska värdet på fastighetsinnehavet. Detta resonemang är inte helt invändningsfritt bl. a. beroende på vilka värden som skall anses vara fastigheternas ingångsvärde, kapitalmassan i domänfonden och tveksamhet huruvida ett s. k. historiskt värde bör utgöra grund för värdering av domänverkets samlade tillgångar. Vidare kvarstår onekligen faktorn att domänverket endast betalar kommunalskatt. En allsidig belysning av dessa förhållanden liksom prövning om det inte är välmotiverat att låta domänverket betala skatt efter samma regler som andra företag bör ske. rådande förhållanden innebär att domänverket tillämpar en princip i skattehänseende när det gäller själva verket och en annan då det gäller Domänföretagen med dotterbolag. Att så rida på olika principer i vad gäller förhållandet till staten bör belysas. Idégivarna bakom nu gällande domänverksinstruktion har uppenbarligen ansett att det i det statliga företagandet som sådant finns ett utpräglat egenvärde, en tankegång som den hittillsvarande utvecklingen för de statliga företagen inte ger belägg för är riktig. En återgång till den ursprungliga förvaltningsuppgiften för domänverket och ett särskiljande och en begränsning av vissa affärsdrivande verksamheter kan utifrån tidigare redovisade synpunkter vara riktiga. Med stöd av det anförda hemställs att 1. hos regeringen begär förslag till ny målsättning för domänverkets verksamhet i enlighet med vad i motionen framförts, 2. beslutar som sin mening ge regeringen till känna att Domänkoncernens flerårsplan 1980-1984, i avvaktan på att sådant förslag till ny målsättning för domänverkets verksamhet föreligger, inte skall utgöra beslutsunderlag vid regeringens fastställande av räntabilitetsmål för ifrågavarande period. L. () ()