mot · G302727 · 1980-01-22 00:00:00 — 1979/80 727-732 av m. fl. Problemen för stål-, gruv- och skogsnäringarna har liksom det allmänna konjunkturläget fått allvarliga följder för sysselsättningen i och då främst i Västerbergslagen, ökade industrisysselsättningen i . 1977-1979 beräknas däremot en betydande minskning ha skett av industriarbetstillfällena. Minskningen har i huvudsak skett inom den tunga basindustrin, där vart tredje arbetstillfälle återfinns. I länet har ungefär 7 500 industriarbetstillfällena försvunnit. Minskningen väntas fortsätta, om inte kraftfulla åtgärder vidtas dels för att rädda sysselsättningen i gruvbranschen, dels för att förbättra betingelserna för verkstadsindustrin. Befolkningen har i och kommuner minskat med tillsammans 1 200 personer, också det en utveckling som redan fått allvarliga följder för kommunerna och för . Följande tabell visar utvecklingen av arbetslösheten i länet . Av siffrorna framgår dels de kvarstående arbetslösa, dels en fördelning av de beredskapsarbetande på resp. huvudgrupp. Antalet kvarstående arbetssökande och beredskapsarb. *=ungefärliga beräkningar. Utsikterna för de dominerande industrisektorerna i är ovissa, varför någon förbättring av sysselsättningsläget ej kan förväntas. Skogsindustrins problem med virkesförsörjningen, planer på snabbare neddragningar i och de fortsatta problemen på teko-området, inte minst vad gäller skinnindustrin i , gör knappast arbetsmarknadsutsikterna ljusare. Det måste vara närings- och arbetsmarknadspolitikens främsta mål att skapa arbete åt alla och trygga inkomster för folk lika väl som för landets befolkning i övrigt. Trots att inte är ensamt om de stora arbetsmarknadsproblemen måste stora insatser göras för att skapa ett allsidigt, bärkraftigt och effektivt näringsliv också i vårt län. Den tunga industrin med järnhanteringen 1 1979/80. och skogsindustrin i centrum måste även vara kärnan i vårt näringsliv. Detta är naturligt inte minst på grund av de egna tillgångarna på råvaror och elektrisk energi och den på basindustrier helt uppbyggda och inriktade verkstadsindustrin. För framtiden måste den industriella basen vidgas och förnyas. Mer måste satsas på forskning och teknisk utveckling i länets företag. Ofrånkomliga förändringar måste mötas med insatser för nya verksamheter, som höjer den teknologiska nivån och utnyttjar länets resurser. För att klara dessa målsättningar krävs speciella insatser för att 1. förstärka näringsslivets utvecklingsmöjligheter i länet. 2. trygga arbetstillfällen i speciellt utsatta regioner i länet, 3. stödja och utveckla de dominerande industrisektorerna, nämligen gruv-, stål-, skogs- och teko-branscherna. Det är som vi ser det - i den svåra situation som länets näringsliv befinner sig i - naturligt att stora insatser görs för att stimulera de produktiva investeringarna i näringslivet. Detta ter sig än mer angeläget sedan en utredning från visar att. som av landets industrikapital är , av industrikapitalet i är . För att stimulera de produktiva investeringarna i länet bör staten satsa dels på ett utökat aktivt stöd till industrin, dels i övrigt stödja den tekniska utvecklingen och marknadsföringen i företagen. Detta kan ske efter i huvudsak fyra huvudlinjer: o direkta anslag till ökad forskning och teknisk utveckling, o stöd och stimulans till högskoleanknuten forskning och teknisk utveckling exempelvis inom teknik i och högskolan i , o stöd till regionala investmentbolag som Dala-Invest, o ökat stöd till den regionala utvecklingsfonden. Ett gemensamt drag hos dessa huvudlinjer är att forskningen, den tekniska utvecklingen, marknadsstödet och hjälpen till exempelvis exportsatsningar kan utformas i nära samarbete mellan nuvarande näringsliv, forskare, tekniker och administratörer. Anknytningen till de nuvarande näringsstrukturerna blir naturlig. Det är i detta sammanhang viktigt att understryka behovet av att forskningsmiljöer byggs upp även vid de lokala högskolorna. Högskolefrågor behandlas i särskild motion. I den föregående arbetsmarknadsstatistiken visades att ungdomen och kvinnorna drabbats extra hårt av den rådande arbetsmarknadssituationen i . Denna utveckling måste brytas om tillgången på arbetskraft skall kunna tillgodoses . Förutom i allmänt sysselsättningsskapande syfte måste särskilda åtgärder vidtas för att bekämpa den stora ungdomsarbetslösheten. Enligt vår mening måste alla arbetsgivare bidra med att tillhandahålla särskilda praktikarbetsplatser så att ungdomen kan få den arbetslivserfarenhet den så ofta saknar. Gymnasieskolans roll som förberedare för arbetslivet måste ytterligare markeras. 1 detta sammanhang är det angeläget att understryka vikten av att kommunerna får större möjligheter att styra linjeindelningen vid de yrkesförberedande linjerna i gymnasieskolan. Såsom visats i motionens inledning har och Västerbergslagen drabbats särskilt hårt av rationaliseringar, bristande företagsplanering och nedläggningar inom gruv- och verkstadsnäringarna samt serviceföretag till dessa. Bristen på en genomtänkt energipolitik har också medverkat till att ASEA-Ludvikaverken haft betydande problem. Då är en av de kommuner i landet som tappat flest arbetstillfällen i förhållande till befolkningen måste Västerbergslagen erhålla särskilt lokaliseringsstöd för nyetablering och vidareutveckling av företag. Det är av särskild vikt att speciella åtgärder vidtas för att bekämpa den höga ungdomsarbetslösheten i Västerbergslagen. Det kan här konstateras att ungdomsarbetslösheten i är högst i landet näst efter kommun. Att omstruktureringar i vissa fall måste genomföras inom industrin står helt klart. Dessa omstruktureringar får emellertid inte ske på bekostnad av sysselsättningen inom berörda regioner, såsom skedde i exempelvis . Därför framstår skapandet av en strukturfond som angeläget, så att eventuella omställningar kan ske med bevarad sysselsättning och under socialt acceptabla former. Järnbruken och gruvorna har stått i centrum för länets näringsliv. Tekniskt avancerade och kvalitativt högtstående produkter har varit deras kännemärke. Bruks- och gruvarbetarna i har en lång yrkestradition och ett gediget kunnande, som måste tillvaratas även i fortsättningen. Den tekniska vidareutvecklingen i Domnarvets måste säkras, bl. a. för att därigenom skapa förutsättningar för en fortsatt tillverkning av kvalitativt högtstående s. k. platta produkter. För att få en naturligare övergång i omstruktureringarna inom är det av stor vikt att bolagets nuvarande strukturplan genomförs enligt tidigare fastlagda beslut. Den omstrukturering och produktuppdelning som sker inom måste göras så att även resurserna vid de mindre handelsstålverken av typen tillvaratas. Också de mindre stålverken måste få stöd till forskning, produktutveckling och marknadsföring. Den tekniskt avancerade verkstadsindustrin i länet har dokumenterat sig som framgångsrika konstruktörer och leverantörer av nya produktionsanläggningar. är ett sådant företag. De kunskaper som finns i denna industri kan komma att försvinna om upphandlingen av nya anläggningar sker utomlands. Det borde vara naturligt för staten att hos de egna företagen och hos företag som erhåller statligt stöd för nya produktionsanläggningar inskärpa vikten av att dessa anläggningar upphandlas inom landet. har länets vattenkraftstillgångar byggts ut med motiveringen att de skulle försörja den energiintensiva stålindustrin med elektrisk energi. Det vore därför naturligt att till eller till samhället kommunerna - överlåta den kraftproduktion som behövs för ståltillverkningen. Specialstålindustrin, som sysselsätter ett betydande antal personer i , har också strukturella problem. Det finns anledning att vidhålla att specialstålindustrins problem bör lösas i en samordnad plan under samhällets ledning för att trygga sysselsättningen. Vid förhandlingar om långtgående förändringar av företagsproduktion och sysselsättning har ofta kommuner och löntagare kommit på mellanhand. Detta förhållande är djupt otillfredsställande. Löntagarna och kommunerna måste tillförsäkras ett betydande inflytande över kommande förändringar. Byggnadsindustrin är traditionellt en betydande sektor i näringsliv. Andelen av såväl byggnadsarbetare som anställda i byggämnesindustrin är i hög. F. n. går mellan 150 och 200 byggnadsarbetare arbetslösa. Denna siffra kan i förstone förefalla liten, men tar man i beaktande den stora andelen snart avslutad offentlig byggnation som f. n. pågår i blir situationen genast allvarligare. Kommunernas bostadsbyggnadsprogram visar planer på ett minskat bostadsbyggande . Det minskade bostadsbyggandet och det minskade offentliga byggandet kan komma att få förödande konsekvenser för såväl byggnadsarbetarna som byggämnesindustrin. har i sitt slutbetänkande visat hur en jämn takt kan hållas på det offentliga byggandet. Ett sådant planeringssystem skulle tillsammans med ett högt och jämnt bostadsbyggande kunna skapa trygga arbetstillfällen i byggbranschen. Detta skulle innebära högre avsättning på de produkter som är ett resultat av vidareförädling av exempelvis tunnplåten; här avses bl. a. vitvaror. För att långsiktigt lösa de arbetsmarknadsproblem som finns, inte bara i utan också i hela landet, krävs en planmässig hushållning av landets resurser samt att samhället och löntagarna får det avgörande inflytandet över kapitalbildningen. Med stöd av det anförda hemställer vi att hos regeringen begär att frågan om särskilda åtgärder för näringslivet och sysselsättningen i upptas till skyndsam prövning i enlighet med de riktlinjer som framförs i motionen. () () () ()