mot · G302140 · 1980-01-10 00:00:00 — Motion 1979/80:140 om datorernas effekter på arbetsliv och samhällsservice En pensionerad tjänsteman fick ett brev från , där han titulerades som sitt eget dödsbo och uppmanades skicka in handlingar - bl. a. sitt eget testamente - så att vissa avgifter kunde återbetalas till honom. kunde han konstatera att hans maka, som avlidit tidigare, fortfarande i en mängd databanker var registrerad som verksam och levande. Det tog denne medborgare och mycket besvär innan han lyckades få båda dessa uppgifter dementerade och ändrade i alla de otaliga databanker dit de snabbt hunnit sprida sig. Svårast var att bevisa att han själv verkligen levde - han uppmanades således att komma och visa upp sig så att verket kunde kontrollera saken. Historien kunde givetvis ha hänt även i ett icke-datoriserat samhälle. Men medan datorerna hjälper till att med ljusets hastighet vidarebefordra och mångfaldiga felet, finns ingen motsvarande mekanism inbyggd vare sig i datorn eller i den kringliggande organisationen för att lika snabbt rätta till felet i fråga. Detta rön illustrerar därmed en erfarenhet som vid det här laget har gjorts i alla länder där allt fler mänskliga och personliga tjänster och möten förvandlas till processer i och mellan maskiner. Jag håller mig i detta sammanhang till de statliga, offentliga tjänsterna och konstaterar (ingalunda originellt) att dessa ofta försämras till kvaliteten, när de sätts på data. De kräver då alltmer av allmänheten i form av fler och krångligare formulär att fylla i. Byråkraterna tenderar att värdera ett friktionsfritt internt samarbete högre än verklig kvalitetshöjning på tjänsterna utåt, som borde vara byråkratins egentliga uppgift. Men när datastödda förvaltningssystem sätts upp, förblir sådana kvalitativa mål ofta helt okända och obeaktade. Datoriseringen ökar därmed också ojämlikheten mellan medborgarna, eftersom det blir svårare att få kontakt med tjänstemännen och överklaga besluten när de utförs via dator. Datorisering medför att informationshanteringen blir mer formaliserad. Data rycks ur sitt samband med de ändamål de från början insamlats till, och det lämnar inte dem och deras omgivning opåverkade. Med datorisering kan man emellertid åstadkomma motsatta resultat, om man inriktar organisationen på det: större genomskinlighet för den enskilde medborgaren, lägre trösklar för informationsflödet till medborgarna. Ingen teknikvärdering av datorerna är därför färdig om man inte tagit med de vidare samhälleliga effekterna. Samhällets behov av information fanns 1* 1979/80. inte före datorerna utan har utvecklats i samma takt som dessa. Redskapet finns först, sedan måste man skapa behovet av det. Alldeles som radion fanns där innan någon hade känt något behov av att säga allt åt alla. Datorer på arbetsplatsen med direktaccess och realtid-svar kan emellertid, om man lägger upp det så, förbättra både tjänstemannens och medborgarnas situation, men det går inte av sig självt. Man kan inte nöja sig med att plocka ut rutinuppgifterna och sätta dem på ordbehandlingsmaskiner e. d. utan man måste bearbeta och omforma hela arbetsbeskrivningen för tjänstemännen. Man kan kalla datorns prestation för besiutshjälp. Det kräver att tjänstemannen kan stå i samtidig och omedelbar kontakt med både datorn och kunden och ställa frågor även till centrala register. Datorn får inte binda tjänstemannen till preformulerade, stela beslutsnormer, utan han måste kunna tala med datorn på verkligt språk och skriva in egna formuleringar i beslutet utan besvär. Grundtanken bör vara att datorn skall underlätta tjänstemannens arbete lika enkelt och självklart som en räknemaskin. Många arbetsplatser har byggts upp kring datorns "krav, trots att datorn är en ytterst flexibel maskin och inte alls ställer sådana krav i verkligheten. Datorns historia är full av exempel på misslyckade försök att kortsiktigt tillfredsställa mycket vagt uppfattade behov genom en massiv insats av teknik. Vanlig ekonomisk analys av datorernas effektivitet uppmärksammar inte sådana här effekter. Datorer på arbetsplatsen måste accepteras därför att de höjer arbetets kvalitet - men då skall de också utformas och bedömas därefter. Kvalitetsmålet måste formuleras och göras kontrollerbart, och kvaliteten skall ses ur kundernas synpunkt, inte bara ur chefernas och de anställdas. Både anställda och allmänheten vägrar numera i allt högre grad att ta förvaltningens former för givna och acceptera dem. Datorisering medför visserligen bortfall av arbetsplatser, men gör det i mindre grad om dessa kvalitetskrav hålls höga. I varje fall kan man inte lösa arbetsmarknadsproblemen genom att avstå från att förbättra miljön för de arbetande och/eller prestationerna för allmänhetens bästa. Alla statliga myndigheter som använder datasystem bör alltså ha instruktioner att se till att dessa inrättas på sådant sätt att servicen till allmänheten ökar, inte minskar; att fel kan rättas fortare, inte långsammare; att systemen blir begripligare för allmänheten, inte mer ogenomskinliga. Både den nya datadelegationen och det nya datarådet bör få i uppdrag att övervaka detta. Med hänvisning till vad ovan anförts hemställs att begär att regeringen i det pågående utredningsarbetet på dataområdet särskilt uppmärksammar datorernas kvalitativa effekter på arbetsliv och samhällsservice.