mot · G302566 · 1980-01-21 00:00:00 — av m. fl. om förstatliganden inom energisektorn Energiförsörjningen är av central betydelse för ett industrialiserat samhälle. Produktion, fastighetsuppvärmning, belysning, samfärdsel, stora delar av vår konsumtion, allt är beroende av tillförsel av olika former av energi. Detta gör kontrollen över energitillförseln så strategisk. är för sin energiförsörjning till beroende av olja. Vattenkraften som är vår största inhemska energikälla bidrar med , medan ved, bark och lutar bidrar . Enligt den officiella energistatistiken, som inte redovisar energiförlusterna från kärnkraftverken, svarar kärnkraften för av hela energitillförseln. Stenkolen, främst i form av koks, bidrar av energin. Energiförsörjningen är en nationell angelägenhet. I många länder finns det därför också ett starkt samhälleligt inflytande på området. I har staten och kommunerna ett relativt stort inflytande över el- och fjärrvärmeförsörjningen, medan samhällsinflytandet över bränsleförsörjningen är litet. Det betyder att stora delar av vattenkraften och kärnkraften är kontrollerade av stat eller kommun, medan oljetillförseln huvudsakligen sker utanför samhällelig kontroll. Vattenkraften ägs till av staten, av industrin och av kommunerna. Den största delen av vattenkraften är således i samhällelig ägo. Men den privatägda - eller av privata ägarintressen dominerade - delen är inte oväsentlig. Vinsterna med ett församhälleligande av privatintressena inom vattenkraften är flera. Dels gäller det elkraftens stora betydelse, som rent allmänt motiverar ett totalt samhälleligt ägande. Dels kan samordningsvinster erhållas. Dels kan prispolitiken lättare ändras. Dels handlar det om viktiga ekonomiska tillgångar med vilkas hjälp vissa storbolag genomför bokföringsmässiga manipulationer. Den nuvarande prissättningen på råkraft går efter marginalkostnaden. Detta innebär att den dyraste kraftkällans kostnader skall täckas med priset, vilket ger betydande övervinster för de billigare kraftkällorna. Eftersom vattenkraften är mycket billig, uppstår här således extravinster - helt jämförbara med differentialräntan eller jordräntan som så ivrigt diskuterades främst inom den klassiska politiska ekonomin. Det underlättar givetvis en övergång till en samhällsekonomiskt mer försvarbar genomsnittsprissätt ning om hela den kraftkälla som gör de största extravinsterna är samhällsägd. De stora tillgångar vissa privatbolag har i vattenkraft är till mycket stor del dolda. Tidningen har räknat fram att, i de börsnoterade kraftföretagens redovisning, vattenkraften är bokförd till . En försiktig marknadsvärdering av tillgångarna skulle emellertid ge ett totalt värde på . De 21 företag på börsen som äger vattenkraft av någon betydelse har alltså en dold reserv i vattenkraft på enorma , slutar tidningen. Åtta börsbolag: , , Kerna , , , , och har enligt tidningen större dolda reserver i vattenkraft än börsens värdering av hela bolagen. , och Kerna har en dold reserv i vattenkraften på . Dessa energislukande bolag är således inte alls så känsliga för stigande energipriser, t. ex. på olja, som inte minst anhängarna av kärnkraft har intresse av att påstå. Den privatägda vattenkraften är således en oerhört viktig ekonomisk tillgång för viktiga delar inom den svenska basindustrin. Den ger också bolagen möjligheter - inte bara till mycket stora vinster - utan också till rent bokföringsmässiga manipulationer. Samtliga dessa skäl motiverar att alla privata ägarintressen i vattenkraftverk av någon betydelse, där gränsen kan dras vid en kraftomsättning vid 1 200 GWh (gigawattimmar), bör överföras till staten. De nu färdigbyggda kärnkraftsaggregaten ägs till av staten, av kommunerna, av privata intressenter samt till av kooperativ. Ser man till de olika verken är de privata intressena i majoritet inom (), väsentliga inom (), mindre i Forsmark () och självfallet obefintliga i helstatliga . Förhoppningsvis kommer man vid folkomröstningen att uttala sig för en avveckling av kärnkraften. Därigenom avvecklas allt kärnkraftsägande. Men även innan avvecklingen är förverkligad, bör de privata intressena kopplas bort. De privata vinstintressena skall inte alls få spela in vid driften av denna oerhört farliga energikälla ens under dess avvecklingsperiod. Dessa skäl för ett förstatligande av de privata intressena inom kärnkraften får ytterligare ökad betydelse om något av de båda ja-alternativen eller dessa i förening skulle lyckas spela hem folkomröstningen. 1977 fanns mottryckskraft utbyggd som skulle ha kunnat bidra med . På grund av det låga kapacitetsutnyttjandet inom industrin gav denna källa emellertid bara ett tillskott om . Denna energikälla är av stor vikt för energihushållningen inom några av de mest energikrävande industribranscherna. Regeringen bör ges uppdraget att utarbeta ett program för högsta möjliga utbyggnadsgrad av det industriella mottrycket. Allt annat är direkt energislöseri. Målsättningen bör vara . Emellertid är mottryckskraften mycket intimt förknippad med den industriella processen. Den kan därför icke utan komplikationer förstatligas med mindre än att berörda företag i sin helhet förstatligas. I en del fall reser vpk sådana krav i andra motioner till innevarande . Emellertid bör regeringen ges i uppdrag att utarbeta normer och former för en strikt samhällskontroll över den industriella mottryckskraftens utveckling och användning. Mottryckskraft kan man också få från kraftvärmeverken. Dessa har en årlig elproduktion på ca . Endast tolv kommuner har kraftvärmeverk. Detta är en mycket låg siffra, då kraftvärmeverken ger såväl värme som el. Statsmakterna måste se till att kommunerna kraftigt bygger ut kraftvärmen. Mindre tätorter, där solenergin kan ge ett väsentligt bidrag, liksom orter som försörjs med spillvärme från industrin, kan avstå från kraftvärmeverk. Men en stark ökning kan ske. Regeringen bör styra utvecklingen så att kraftvärmeverken bidrar med el. Den stora energikällan för - liksom för samtliga industrisamhällen - är oljan. Dess betydelse för elförsörjningen är här marginell. De oljekondenskraftverk som finns räknas som lågproducerande, dvs. de står för det mesta stilla och tjänstgör som reservkraft. Den svenska bränslemarknaden domineras helt av handeln med olja. Handeln med kol, koks och ved är i jämförelse härmed mycket ringa. Det kol och koks som importeras används mest inom järn- och stålindustrin och direktimporteras vanligen av förbrukarna. Det är tio rikstäckande företag som dominerar oljeförsörjning. Av dessa är åtta dotterföretag till internationella storbolag. NynäsPetroleum, som tillhör , och OK är de stora svenska oljeföretagen. 1977 hade Nynäs och OK en marknadsandel om . Fem av de stora utländska koncernernas dotterföretag , , , , hade sammantaget . ARA-boIagen, Fina och Mobil oil svarade tillsammans med de mindre svenska företagen för resterande dryga . har det skett en förskjutning genom att flera av de internationella bolagen drog ned leveranserna till sina svenska dotterbolag. det statliga bolaget uppenbart på att växa tämligen snabbt. Men är det en mycket stor dominans för multijättarna över oljedistributionen till och i . Och det är dessa internationella storföretag - bland dem är representerade de flesta av de s. k. sju systrarna: - som intar en dominerande ställning över hela den kapitalistiska världens och många oljetillförsel och försörjning. De kontrollerar till helt övervägande delar frakterna, raffinaderierna och detaljledet. De internationella oljebolagen bär ansvaret för den internationella oljekrisen. De oljeprishöjningar som de oljeproducerande länderna genomfört har inte givit dem de storvinster som västvärldens nyhetsbyråer stundom försöker förespegla oss. Snarare är det så att de oljeproducerande länderna förlorat gentemot västvärlden, att de i väst nu inte kan köpa mera, utan färre varor än efter den förra oljekrisen för sina oljeinkomster. OPEC-ländernas prisjusteringar kan inte betecknas som uppskörtningar. Det kan man däremot säga om de stora oljebolagens monopolpriser. Och de stora oljebolagen har också med sina manipulationer, genom bl. a. en överdriven lageruppbyggnad, trissat upp priserna på den s. k. spotmarknaden - den marknad varifrån av den svenska oljan köps. Den s. k. spotmarknaden utgör en liten del av världens totala marknad, där prissättningen sker som på en auktion. De stora oljebolagen har härigenom redovisat rekordvinster . Vinsten för de amerikanska oljebolagen steg under de tre första kvartalen 1979 , vilket även sett mot bakgrunden av svaga vinster är mycket kraftiga stegringar. De stora oljebolagen hade dock en räntabilitet på . Så kraftiga har oljekoncernernas vinster varit att en särskild skatt på deras s. k. övervinster håller på att införas i . Denna skatt har beräknats komma att inbringa ca . Övervinsterna beräknades i uppgå till , dvs. De stigande oljepriserna i västvärlden har också en delförklaring i att regeringarna beskattar oljan. Detta kan i och för sig ha riktiga motiv: styrning av energianvändning, begränsning av oljekonsumtionen, minskat bilåkande osv. Men skatterna beror på regeringarna i väst och inte på OPEC. oljesituation i vad gäller såväl tillgång som priser är som nämnts huvudsakligen kontrollerad av de internationella storbolagen. Dessa har pungslagit den svenska nationen under många årtionden. Länge redovisade de helt bort sina vinster, redovisade ständiga förluster i och lyckades så i det närmaste helt komma undan att betala skatt. Detta har ännu inte helt upphört. Och deras prispolitik är gentemot , liksom gentemot många andra stater, ren uppskörtning. Oljekonsumenterna (OK), men även det statliga , har visat att det går att kringgå multijättarna. Genom direkt kontrakt t. ex. med har de kunnat öka sina marknadsandelar och importera olja till hyfsade priser. har i stort kunnat ersätta de internationella oljebolagens minskade råoljeimport till . Detta visar framåt mot den väg som är nödvändig att gå. Den privata oljehanteringen bör förstatligas. Detta krav som en gång ställdes i arbetarrörelsens efterkrigsprogram och av oljeutredning har aldrig haft så stora skäl för sig som . Alla de skäl som då anfördes har förstärkt giltighet. Svenska folket skall inte behöva bidra till att bygga upp oljekoncernernas miljardvinster, som grundas på monopolens prisbildning, utsugning och skatteflykt. Vi skulle kunna få en samhällelig planering av oljepolitiken. är det de internationella koncernerna som styr. bör således hos regeringen hemställa om förslag till en plan för skyndsam nationalisering av den privata oljebranschen. bör staten överta de privata intressena i raffinaderier och regeringen utarbeta ett program för att starta nya raffinaderier. Slutligen bör regeringen ges uppdrag att inleda förhandlingar med oljeproducerande länder för att uppnå långtidskontrakt för statlig råoljeimport. Den energipolitiska målsättningen måste vara ett minskat oljeberoende. Oljan kommer dock att utgöra den största energikällan. Med en nationalisering minimeras beroendet av de internationella storkoncernerna inom branschen. Samhälleligt ägande måste - redan under kapitalismens förhållande - vara huvudprincipen för all energitillförsel av någon samhällelig betydelse. Endast i fall där mindre företag eller fastigheter har egen energiförsörjning som är knuten exklusivt till företaget eller fastigheten kan privat ägande komma i fråga. Samordning, prissättningen på råkraft och energitillförselns strategiska betydelse är också här de avgörande skälen för samhällsägandet. Dessutom krävs en stor satsning på utveckling av förnyelsebara inhemska energikällor. Detta sker bäst i samhällelig regi. En central aspekt är att det ofta uppstår en motsättning mellan privata vinstintressen och samhälleliga miljö- och ekonomiska intressen. Enligt uttalanden och dokument från skilda politiska håll borde det föreligga en klar majoritet för förslagen i denna motion, åtminstone såvitt avser elenergin. De utfästelser som vissa partier gjort i frågan skall de inte kunna komma undan genom att hänvisa till att motionen ställer - enligt deras utgångspunkter - ohemula krav på formerna för nationaliseringen. naliseringen måste således ske med vederbörlig hänsyn tagen till regeringsformens 2 kap. 18 §. Regeringen bör utarbeta de närmare formerna härför. Dock måste vid beräkning av statens köpeskilling hänsyn tas till de stora vinster som vissa företag inom olika energibranscher kunnat göra. Inte minst gäller detta att den skatteflykt och de övriga ekonomiska manipulationer de internationella oljebolagen utsatt också för bör medräknas då deras tillgångar i landet nationaliseras. Med hänvisning till ovanstående föreslås 1. att hos regeringen hemställa om förslag till förstatligande av de privata ägarintressena i vattenkraftverk med en kraftomsättning på mer än 1 200 GWh, 2. att hos regeringen hemställa om förslag att privata ägarandelar av kärnkraftverk överförs i statens ägo, 3. att hos regeringen hemställa om förslag dels till åtgärder för utbyggnad av den industriella mottryckskraften med målsättningen att denna skall tillföra 1990, dels till former för samhällelig kontroll över denna kraft, 4. att hemställa hos regeringen om att denna vidtar åtgärder för en kraftig ökning av antalet kraftvärmeverk, så att målet el från kraftvärmeverk nås 1990, 5. att hos regeringen hemställa om förslag om förstatligande av den privata oljehandeln, 6. att uttala att all energitillförsel av samhällelig betydelse skall vara samhälleligt ägd och hos regeringen hemställa om nödvändiga åtgärder för detta uttalandes uppfyllande. (vpk) (vpk) (vpk) PER (vpk) (vpk) (vpk) (vpk) (vpk)