mot · G3021889 · 1980-01-25 00:00:00 — Motion 1979/80:1889 av m. fl. om statligt stöd åt fonogrambolag » Fonogramverksamheten i styrs i stor utsträckning av beslut fattade utanför gränser inom multinationella bolag. Dessa bolag har stora opinionsbildande marknadsföringsresurser. De kan utnyttja modeföreteelser som de själva eller andra grenar av kulturindustrin skapar genom TV-serier, filmer, schlagerfestivaler och annat. Även om vissa delar av dessa bolags verksamhet på fonogramområdet i är förenliga med svenska kulturpolitiska mål, står helhetseffekten av bolagens verksamhet i motsättning till dessa mål. De fem största multinationella koncernerna svarade 1977 för av försäljningen av LP-skivor i . På den kommersiella marknaden finns numera endast två svenskägda fonogrambolag, Sonet och Polar. De flesta svenska fonogrambolagen har förblivit mycket små. Men trots detta spelar de en viktig roll i det svenska musiklivet. Deras verksamhet är en betydelsefull länk mellan stora grupper av svenska artister och deras publik. Flera av de små svenska fonogrambolagen har haft ekonomiska svårigheter , och några har tvingats gå i konkurs. Samhället bör ta sitt ansvar på detta område. De icke-kommersiella bolagen måste få samhällsstöd. Därför bör i enlighet med fonogramutredningens förslag 3,1 milj. kr. anslås till stöd för icke-kommersiella fonogrambolag. Stödet bör handhas av . För att finansiera ökat stöd till musiken, fonogramverksamheten och annan kultur är en bra väg att införa en upphovsrättsligt motiverad avgift på tomkassetter. Den tilltagande hemkopieringen av musikaliska och andra fonogramverk gör detta motiverat. Flemkopieringen minskar ju inkomsterna för såväl musikanter som bl. a. den icke-kommersiella fonogramindustrin. Uppenbart spelar den ökade hemkopieringen en stor roll för att behovet av statligt fonogramstöd uppkommit. En avgift på tomkassetter kommer indirekt såväl svenska upphovsmän som musikanter till godo. Avgifter till statskassan av denna typ finns redan. Ett exempel är den s. k. förpackningsavgiften som läggs på engångsförpackningar. Det är naturligtvis praktiskt omöjligt att lägga en avgift på varje enskilt fall av privat kopiering. Därför är det nödvändigt med en generell avgift. En avgiftsbeläggning av tomkassetter är en lämplig metod. Det finns ett relativt litet antal grossister som handlar med tomma kassetter. Detta innebär att avgiften med minimal administration kan tas ut i grossistledet på de kassetter som levereras till detaljhandeln. levereras till t, ex. skolor, AV-centraler, fonogrambolag, taltidningar eller tillfälliga fonogramproducenter för att användas vid utgivning av färdiginspelade kassetter bör givetvis inte beläggas med avgift. Kassetter för dessa ändamål köps i allmänhet direkt från grossist och inte i detaljhandeln, varför avgiften bör vara så utformad att den enbart läggs på kassetter som levereras till detaljhandeln. Denna konstruktion förutsätter dock ett skydd mot försäljning av kassetter i små poster från grossist till enskilda individer, som sedan kan sälja dem vidare avgiftsfritt. S.k. minikassetter, som främst används vid diktafoner och liknande, bör inte beläggas med avgift. Avgiften bör utgå beräknad på kassetten, eftersom denna står i proportion till möjligheterna att kopiera utgivna fonogram. har i fonogramutredningen föreslagit en avgift på för oinspelade standardkassetter i den s. k. C-serien (C-30, C-60, C-90 och C-120) från . En sådan avgift kan beräknas inbringa ca 30 milj. kr. som prishöjningen blir relativt liten - . på C-60, den vanligaste typen. Musikälskare är sannolikt helt beredda att med detta ställa upp för förbättrat musikutbud och bättre villkor för bl. a. skapande musikkonstnärer. Med hänvisning till det anförda föreslås* att beslutar att under B 18 (prop. 1979/80:100 bil. 12) anvisa . till Stöd till icke-kommersiella fonogrambolag, att handhas av . HANS (vpk) i (vpk) INGA (vpk) * Se även motion 1979/80:1890 1* 1979180.