ChangeIsKey/open-riksdag huggingface dataset:
mot · G3021945 · 1980-03-25 00:00:00 — av m. fl. med anledning av proposition 1979/80:109 om stöd till glesbygden för vissa energikostnader avlämnade regeringen propositionen 1979/80:30 som föreslog en höjning av bensinskatten med per liter. För att inte glesbygden skulle missgynnas av denna skattehöjning påpekade regeringen följande: Åtgärder för att inte de som bor i glesbygden skall få en i förhållande till andra försämrad situation genom de höjda energiskatterna kommer att föreslås i annat sammanhang . I glesbygden väntade man förgäves på en lindring av bensinskatten. Nästan senare presenterar nu regeringen förslag om en lindring av energiskatten för dem som bor i glesbygden. Detta förslag innebär en lindring av fordonsskatten på , vilket motsvarar litet drygt kostnaden för bensin eller mindre än en full tank bensin i en vanlig bruksbil. Denna fordonsskattesänkning skall gälla från . Vi menar att med hänsyn till de löften som regeringen utställde till dem som bor i glesbygden, så borde denna fordonsskattelindring gälla retroaktivt fr. o. m. . Med anledning av det anförda hemställs att beslutar att lindringen av fordonsskatten skall gälla fr. o. m. . () () () () AXEL () () ()
mot · G3021947 · 1980-03-26 00:00:00 — av m. fl. med anledning av proposition 1979/80:114 om verksamheten vid Att köpa hus till sig och sin familj är för många den största affären i livet. Då är det också av yttersta vikt att konsumenten har tillgång till riktig och riklig information i samband med köpet. Dessutom måste konsumenterna till rimliga kostnader kunna få tvister med säljaren prövade om problem uppstår. I viss utsträckning finns garanti och försäkringsavtal som avser att åstadkomma detta konsumentskydd för köpare av nyproducerade småhus. F. n. har ca 5 000 småhusköpare tecknat avtal som ger produktionsgaranti och ansvarsutfästelse enligt Småhus 76 och andra liknande system. har som ett led i strävandena att bygga ut detta konsumentskydd prövat förutsättningarna att införa sådant skydd som ett villkor för statligt bostadslån vid förvärv av nyproducerade småhus. Det är en rimlig bedömning att allt fler köpare av nyproducerade småhus kommer att omfattas av sådana avtal. Enligt vår mening borde ges möjligheter att behandla också frågor som avser köp av såväl nyproducerade som äldre småhus. Undantag kunde möjligen göras för tvister där parterna tecknat den nämnda typen av garanti- och försäkringsavtal. Vår uppfattning är att till nämndens verksamhetsområde borde höra tvister vid köp av fast egendom. Detta har också föreslagits av den statliga reklamationsutredningen. Utredningen redovisar erfarenheter från en försöksverksamhet som klart belägger detta konsumentbehov. Här såväl som på andra områden bör förebyggande åtgärder och möjligheter att få rättelse i efterhand utvecklas parallellt. Regeringen har valt att föreslå att skall kunna pröva tvister rörande visst arbete på men inte tvister rörande köp av fast egendom. Med hänvisning till vad som anförts hemställer vi att anhåller att regeringen fortsatt noggrant följer utvecklingen av handeln med såväl nyproducerade som äldre småhus och därvid särskilt beaktar husköparens-konsumentens möjligheter att få sin rätt tillgodosedd vid tvister. () ()
mot · G3021948 · 1980-03-26 00:00:00 — Motion 1979/80:1948 av i m. fl. med anledning av proposition 1979/80:114 om verksamheten vid ställning och förhållande till I propositionen 1979/80:114 föreslår regeringen att verksamhet blir permanent och att nämndens nuvarande organisatoriska anknytning till upphör. , vars betänkande ligger till grund för propositionen, föreslog att det rådande organisatoriska sambandet mellan och skulle behållas. Konsumentpolitiska argument och kostnadsfördelar var avgörande för utredningen. föreslog dock vissa ändringar i syfte att stärka nämndens självständiga ställning inom . Även om en majoritet av remissinstanserna uttalat sig för att nämnden ges en helt självständig ställning, noterar vi att remissinstanser som mera uttalat företräder konsumentintressen är av en annan mening och tillstyrker att reklamationsnämnden även knyts till . roll i konsumentpolitiken anges av dessa instanser vara ett tungt vägande skäl för att inordna nämnden i verket. Som fördelar anges bl. a. att får en kanal att fånga upp problem och att det underlättar uppföljning och kontroll av att nämndens rekommendationer efterlevs. Vi anser för vår del att argumenten för att bibehålla anknytningen till väger tyngre än de som anförts för en helt självständig ställning. Vi föreslår sålunda att beslutar att reklamationsnämndens ställning utformas i enlighet med reklamationsutredningens förslag. Vid sådant förhållande bör nuvarande anslagsbenämning bibehållas. Trots besparingen beträffande administrationen i vårt alternativ bör det av regeringen föreslagna anslagsbeloppet anvisas. Avgiftsbeläggning av reklamationsnämndens verksamhet I propositionen förordas att reklamationsnämnden bör ta ut en avgift av konsumenten för att täcka besiktningskostnader. Vissa riktlinjer anges också för avgiftssättningen. Vi kan godta detta förslag men anser att bör uttala att avgiften skall maximeras till . Utöver denna avgiftsbeläggning av besiktningskostnader aktualiseras i propositionen frågan om en generell avgiftsbeläggning av nämndens verksamhet. Inga riktlinjer anges. Det sägs endast att frågan skall övervägas ytterligare och att det får ankomma på regeringen att pröva i vilken omfattning avgifter bör utgå i ärenden som nämnden tar upp. Även om det skulle vara så att regeringen formellt har befogenheten att införa avgiftsbeläggning, anser vi det med hänsyn till arten av nämndens verksamhet viktigt att får ta ställning till principerna för en eventuell avgiftsbeläggning. Enligt vår mening är det starka skäl som talar mot en ordning med avgifter. Om en sådan trots allt skulle övervägas, är det viktigt att den utformas så att inte syftet med förfarandet går förlorat. Regeringen bör därför efter sin aviserade utredning underställa frågan. Detta bör ges regeringen till känna. Med hänvisning till det anförda hemställs att 1. beslutar att anknyts till i enlighet med reklamationsutredningens förslag, 2. som sin mening ger regeringen till känna vad som i motionen anförts om avgiftsbeläggning av reklamationsnämndens verksamhet. HANS () i () ()
mot · G3021955 · 1980-03-28 00:00:00 — Motion 1979/80:1955 av m. fl. med anledning av proposition 1979/80:105 om ny instansordning i kommunalbesvärsmål I propositionen föreslås ny instansordning för kommunalbesvärsmål. Enligt gällande ordning anförs besvär mot landstings- eller landstingsnämnds beslut hos regeringsrätten, medan besvär mot kommunfullmäktiges, kommunala nämnders och kyrkofullmäktiges beslut skall anföras hos . I propositionen föreslås att samtliga kommunalbesvär skall anföras hos kammarrätten, som blir enda instans med undantag för sådana ärenden som är av principiell eller prejudicerande art. Sådana ärenden kan överklagas till regeringsrätten. Som framgår av propositionens bilagor är meningarna om de föreslagna åtgärderna delade. Det finns fördelar med både den nu gällande ordningen och den föreslagna. Från vpk:s sida kan vi dock inte godta att besvär över kammarrättens beslut endast skall kunna anföras om regeringsrätten meddelar prövningstillstånd. Vi anser att när man enligt propositionens förslag fjärmar den kommunala besvärsinstansen från medborgarna genom att kammarrätterna blir besvärsinstans, så är det viktigt att behålla möjligheten att besvära sig över kammarrättens beslut. En ordning där fyra kammarrätter ersätter den mera nära och vanliga kontakten, , kombinerad med minskade möjligheter att få besvärsinstansens beslut prövade skulle av många människor upplevas som inskränkning av besvärsmöjligheterna. Vi förutsätter att vederbörande utskott utformar erforderlig lagtext. Mot bakgrund av ovanstående föreslås att beslutar att möjligheter skall finnas att få kammarrättens beslut i kommunala besvärsärenden prövade. (vpk) C.-H. (vpk) (vpk)
mot · G3021956 · 1980-04-08 00:00:00 — 1979/80 1956-1960 Motion 1979/80:1956 av m. fl. med anledning av proposition 1979/80:120 om ändring i lagen (1976:633) om kungörande av lagar och andra författningar Omfattningen av lagar och författningar tenderar att öka. Det är då viktigt att dessa kungörs på ett överskådligt sätt. Föredraganden pekar på vissa problem som följer av att omfattande material i vissa fall måste tas in i en författningssamling. Mot den bakgrunden föreslås att även under normala förhållanden regeringsförfattningar undantagsvis får kungöras i andra publikationer än författningssamlingar. Nuvarande bestämmelser anses begränsa denna möjlighet. Av redogörelsen i propositionen framgår dock att undantag redan skett för vissa myndigheter. Nuvarande lydelse av 4 § i lagen om kungörande av lagar och andra författningar anger att regeringen får bestämma att viss av regeringen beslutad författning skall kungöras i annan angiven författningssamling om möjligheten att överblicka författningsmaterialet underlättas därav eller andra särskilda skäl föreligger. Detta bör enligt vår mening vara till fyllest. Den i propositionen föreslagna vidgningen av undantagsmöjligheten till annan angiven publikation kan befaras leda till just vad föredraganden varnar för, nämligen att systemet med författningssamlingar luckras upp. Även om förslaget förutsätter att en notis införes i SFS vid publicering i annan publikation blir följden mindre överskådlighet. Redan nu gällande dispensmöjlighet har ansetts böra tillämpas med stor varsamhet för att det enhetliga systemet för författningskungörandet inte skall brytas sönder. Med den föreslagna utvidgningen ökar denna risk. Vi yrkar därför avslag på förslaget. Med hänvisning till det anförda föreslås att beslutar att avslå regeringens proposition 1979/ 80:120 om ändring i lagen (1976:633) om kungörande av lagar och andra författningar. (vpk) C.-H. (vpk) (vpk) 1 1979/80.
mot · G3021960 · 1980-04-01 00:00:00 — Motion 1979/80:1960 av m. fl. med anledning av proposition 1979/80:155 om lag om förbud mot spridning av bekämpningsmedel över skogsmark kommunisterna har ställt kravet om förbud mot användning av kemiska bekämpningsmedel i skogsbruket. Tyvärr har detta krav icke vunnit bifall vid behandlingen i . Även vid årets allmänna motionstid har detta krav ställts genom motionen 1979/80:215. Vi påtalar där att grundad misstanke om fenoxisyrornas skadlighet har funnits under en rad av år och har framförts av såväl forskare som en mycket stark opinion. har en rad larmrapporter lagts fram där det framgår att det föreligger en klart ökad risk för mjukdelstumörer associerad med hantering av fenoxisyror eller klorfenoler. Vi konstaterar också att trots dessa larmrapporter har icke produktkontrollnämnden förbjudit fortsatt användning av dessa bekämpningsmedel. Vi vill erinra 1973 tillkom lagen om hälso- och miljöfarliga varor. Den lagen hälsades med tillfredsställelse. Det ansågs ha stort värde att lagen föreskrev den omvända bevisbörda, som innebär att grundad misstanke om ett preparats skadlighet skall utgöra tillräckligt skäl för ett förbud och att det åligger tillverkaren att motbevisa misstanken. kan konstateras att uttalade intentioner och riktlinjer när lagen antogs icke har fullföljts. Regeringen föreslår nu ett förbud mot flygbesprutning över skogsmark av bekämpningsmedel. Förbud skall gälla , till dess pågående utredningsarbete hunnit resultera i beslut av statsmakterna. Vi måste konstatera en allvarlig brist i den föreslagna lagtexten. Det föreslagna förbudet avser, som nämnts, endast spridningen från luften av dessa bekämpningsmedel. Det är således regeringens mening att dessa bekämpningsmedel skall tillåtas spridas manuellt eller från traktorburna spridningsredskap. Det är en utmaning mot en hel yrkeskår, när regeringen förutsätter att skogsarbetarna skall ställa upp och sprida dessa hälsofarliga bekämpningsmedel manuellt. Medlens farlighet för människor och miljö gäller oavsett spridningssätt. I konsekvensens namn måste således förbudet gälla all spridning såväl från marken som från luften. Med hänvisning till det anförda föreslås att beslutar att anta följande såsom Motionärernas förslag betecknade förslag till Lag om förbud mot spridning av bekämpningsmedel över skogsmark. Spridning från luften över skogsmark av bekämpningsmedel, avsedda för bekämpning av lövsly, är förbjuden intill utgången av juni månad 1981 eller den senare tidpunkt som regeringen föreskriver, även om det inte finns något hinder mot detta enligt annan lagstiftning. All spridning såväl från luften som frän marken över skogsmark av bekämpningsmedel, avsedda för bekämpning av lövsly. är förbjuden intill utgången av juni månad 1981 eller den senare tidpunkt som regeringen föreskriver, även om det inte finns något hinder mot detta enligt annan lagstiftning. Denna lag träder i kraft efter den dag, dä lagen enligt uppgift på den har utkommit från trycket i . (vpk) C.-H. (vpk) (vpk) GOTAB 64882 Slockholm 1980
mot · G3021961 · 1980-04-09 00:00:00 — Motion 1979/80:1961 med anledning av proposition 1979/80:136 om vissa professurer vid Vid behandlingen av frågorna om nedläggning vid /79 motionerade jag om att den ledigförklarade professuren i medicin skulle benämnas "professur i medicin, särskilt cardiologi (= hjärtsjukdomar) och den därtill hörande överläkarbefattningen vara placerad vid . Skälet härför var att eljest, efter , ingen garanti funnes att någon av landets professorer i invärtesmedicin längre företrädde det stora ämnesområdet hjärt- och kärlsjukdomar. Som framgår av departementschefens redogörelse i proposition 1979/ 80:136 har denna synpunkt beaktats såväl av fakultetsnämnd som av UHÄ och honom själv. Genom till att vid 19:22-prövningen av den ledigblivande professorstjänsten i medicin vid knyta den därmed förenade överläkarbefattningen till har emellertid berörda myndigheter ansett sig nödsakade att föreslå en profilering av tjänsten till njursjukdomar, som - i motsats till hjärtsjukdomar - är en sjukvårdsmässig Huddingespecialitet. Om följer propositionen begåvas vårt land med en tredje professur i medicinska njursjukdomar (övriga två finns i och ), medan ingen professur har speciell inriktning på hjärtsjukdomar. Denna situation är absurd. Det bör framhållas att de enda två vetenskapligt sakkunniga i planeringsberedningen för vårdyrken (PbV), professorerna , i särskilda yttranden framhållit att en professur i medicin med cardiologisk inriktning är betydligt mer angelägen än en professur i njursjukdomar. konsistorium har i sina petita för /82 anhållit att en professur i medicin, särskilt cardiologi, inrättas fr. o. m. /83 med placering av överläkarbefattningen vid . Med hänsyn till det statsfinansiella läget anser jag att inrättandet av den föreslagna professuren i medicinska njursjukdomar med placering rv överläkartjänsten vid tills vidare bör uppskjutas och vid nästkommande beredas tillfälle att - på grundval av den utredning av frågan om den cardiologiska forskningen som föredraganden förutsätter att UHÄ skall göra - taga ställning till inrättandet av endera eller bådadera professurerna fr. o. m. /83. 1 1979/80. Under åberopande av det anförda hemställs att med avslag på förslaget om inrättandet av en professur i medicinska njursjukdomar vid fr. o. m. /81 hos regeringen anhåller om förslag till nästa om inrättandet fr. o. m. /83 av en professur i medicin, särskilt cardiologi förenad med överläkartjänst vid .
mot · G3021964 · 1980-04-14 00:00:00 — av m. fl. med anledning av proposition 1979/80:127 om vissa pensionsfrågor, m. m. I proposition 1979/80:127 läggs bl. a. förslag till ändringar i pensionsbestämmelserna för statsråd. Man har upptäckt att det förmodligen tar att bilda en koalitionsregering än en enpartiregering. Det kan inträffa att statsråd som sitter under två valperioder går miste om sin pension eftersom de inte uppnår sex som statsråd. Nästkommande regering tar kanske mindre tid på sig för att bildas än vad den första regeringen gjorde. Dessa brister i den ekonomiska tryggheten för f. d. statsråd avser propositionsförslaget att undanröja. När det gäller f. d. statsråd, som har sin ekonomiska trygghet säkrad genom fortsatt uppdrag som riksdagsledamot, kan det vara stötande i väljarnas ögon att dessa uppbär både pension och arvode från . Möjlighet att reglera dessa frågor - om det f. d. statsrådet så själv önskar ges också i propositionen. De ekonomiska villkor som är förknippade med politiska uppdrag på hög nivå är utomordentligt gynnsamma, ja, för den vanliga medborgaren rent av moraliskt stötande. kommunisterna anser det därför positivt att regeringen beslutat att tillsätta en utredning för att se över dessa frågor. Det är därför märkligt att man nu gör detaljändringar i reglerna som ytterligare förbättrar statsrådens pensionsbestämmelser. Enligt vår mening måste denna utredning ha som utgångspunkt att ett politiskt heltidsuppdrags arvode skall bestämmas utifrån den allmänna lönenivån på arbetsmarknaden. Avgångsvederlag, pensioner m. m. måste också i största möjliga utsträckning följa gängse praxis på arbetsmarknaden i övrigt. På grund av uppdragens speciella karaktär kan dock inte anställningsskyddslagar tillämpas, som på övrig arbetsmarknad. Det kan därför vara rimligt att pension i vissa fall utgår, trots att ordinarie pensionsålder inte uppnåtts. Möjligheterna att uppbära pension och lön måste däremot undanröjas. En samordning måste också komma till stånd mellan stat, kommuner och landsting när det gäller pensionsbestämmelser m. m. för politiker. Att , som föreslås i propositionen, ytterligare förbättra villkoren för pension, anser vi är felaktigt. Däremot är det riktigt att redan nu ge de politiker, som så önskar, möjligheter att avstå från pension. Med hänvisning till det anförda föreslås 1. att beslutar att avslå den del av punkten 1 i proposition 1979/80:127, som avser förändringar av statsrådstidens längd för rätt till förordnandepension, 2. att som sin mening ger regeringen till känna vad som anförts i motionen om utgångspunkter för utredningen som skall se över de politiskt förtroendevaldas ekonomiska villkor m. m. (vpk) (vpk)
mot · G3021965 · 1980-04-14 00:00:00 — av m. fl. med anledning av proposition 1979/80:129 om ändring i lagen (1979:1118) om jämställdhet mellan kvinnor och män i arbetslivet, m. m. I föreliggande proposition läggs bl. a. förslag om förfarandet inför jämställdhetsnämnden. I kommentarerna till lagtexten anför föredraganden att det inte finns skäl att jämställa muntliga förhandlingar inför nämnden med rättegång inför domstol när det gäller frågan om förhandlingen skall vara offentlig. Föredraganden anser att det får ankomma på nämnden att i samråd med jämställdhetsombudsmannen och arbetsgivaren bestämma hur det skall förfaras på den punkten. Mot arbetsgivarens bestridande bör förhandlingen inte kunna göras offentlig. kommunisterna kan inte acceptera att arbetsgivaren ensam skall kunna avgöra om en förhandling inför jämställdhetsnämnden skall vara offentlig. En arbetsgivare, som underlåter att följa föreskrifterna i lagen om jämställdhet mellan kvinnor och män, kan vid vite föreläggas att fullgöra sina skyldigheter. Vitesföreläggande meddelas av jämställdhetsnämnden efter framställning av jämställdhetsombudsmannen. Det är alltså underlåtelser från arbetsgivarens sida som kommer att behandlas vid jämställdhetsnämndens förhandlingar. Det kan då inte vara rimligt att arbetsgivaren skall avgöra om dessa förhandlingar skall vara offentliga. Det troliga resultatet av detta blir att inga förhandlingar inför jämställdhetsnämnden kommer att vara offentliga. kommunisterna kan inte anse att en sådan ordning kan främja arbetet för jämställdhet mellan kvinnor och män. Vi anser att det är viktigt att de diskussioner, som kommer att föras i jämställdhetsnämnden, också får möjlighet att kommenteras av massmedia och nå ut och diskuteras också på andra arbetsplatser. Det är ju orimligt att tro, att jämställdhetsombudsmannen aktivt skall kunna följa jämställdhetsarbetet på landets samtliga arbetsplatser och vid behov förelägga arbetsgivaren att fullgöra sina skyldigheter. Det kommer därför att vara de fackliga organisationerna och de anställda vid resp. arbetsplats som i första hand får kontrollera att arbetsgivare fullföljer sina skyldigheter, och som i förekommande fall får slå larm till jämställdhetsombudsmannen. Det är därför viktigt att de resonemang som kommer att föras och den praxis som kommer att växa fram i jämställdhetsnämndens förhandlingar, kommer ut och blir kända och kan diskuteras av de fackliga organisationerna och anställda på arbetsplatserna. Vpk anser därför inte att det finns någon anledning att skilja på förhandlingar inför jämställdhetsnämnden och rättegång inför domstol, när det gäller offentlighetsfrågan. Det måste vara jämställdhetsnämnden som avgör denna fråga enligt samma principer som gäller vid rättegång och som regleras i 11 § jämställdhetslagen. Med hänvisning till det anförda hemställs att med avslag på propositionen i denna del som sin mening uttalar vad som i motionen anförts vad gäller offentlighetsprincipen vid förhandlingar inför jämställdhetsnämnden och begär nytt förslag i enlighet härmed. (vpk) (vpk)
mot · G3021966 · 1980-04-14 00:00:00 — Motion 1979/80:1966 med anledning av proposition 1979/80:155 om lag om förbud mot spridning av bekämpningsmedel över skogsmark I propositionen föreslås att spridning från luften över skogsmark av bekämpningsmedel, avsedda för bekämpning av lövsly, skall förbjudas intill utgången av juni månad 1981. Inom betydande delar av finns områden där man av biologiska skäl saknar alternativ till kemisk bekämpning av icke önskvärt löv. Mest uttalat är detta inom landskapet . För att efter föryngringshuggning skapa nya produktiva bestånd bör man där påverka den biologiska konkurrensen mellan olika växter för att barrskog snabbt skall kunna växa. Markerna är här övervägande av mager karaktär där utbudet på näring är starkt begränsat. Då stubbskott eller fröplantor av björk finns på ett hygge förhindrar deras näringskonkurrens att barrplantorna utvecklas. Det hjälper heller inte att med mekaniska metoder hugga ner lövet. Lövets rotsystem är fortfarande levande, nya skott slår upp. Därigenom fortsätter konkurrensen med barrplantorna om det begränsade näringsutbudet. Utan att lövets näringskonkurrens bryts för kommer inte barrträden att få tillgång till den näring som de behöver. Det innebär att lövet tar överhanden. Någon ny barrskog kommer således inte att växa på sådana områden. Ett förbud mot kemisk bekämpning av lövsly inom dessa områden innebär således att man i avvaktan på nya metoder för bekämpning av löv som även dödar rötterna måste avstå från föryngringshuggningar på betydande arealer. Det får inom svåra negativa konsekvenser för sysselsättningen såväl i skogen som inom skogsindustrin. Eftersom tillgången på arbetstillfällen inom redan tidigare är otillräcklig är det onödigt att ytterligare förvärra situationen genom att införa ett generellt förbud mot flygbesprutning av lövsly. Naturligt är att de relativt begränsade områden där människor erfarenhetsmässigt vistas för t. ex. bärplockning och rekreation undantas från flygbesprutning. Med ledning av uppgifter från noggranna beräkningar på domänverkets skogar kan man för uppskatta att man på ca 4 000 ha skogsmark måste avstå från avverkning. Det betyder ett årligt avverkningsbortfall på mer än 250 000 m3sk. Härigenom försvinner uppskattningsvis 200 000 dagsverken i skogsbruket och i av virkesråvara beroende näringar. Här nämnda bortfall är således betingat av biologiska skäl och kan inte ersättas genom ekonomiska subventioner. Enligt min mening bör generella dispensregler utformas i anslutning till nu föreslagen lag så att de skogsområden, exempelvis i , som ovan beskrivits kan bli föremål för kemisk lövslybekämpning även som lagen om flygbesprutning över skogsmark avses gälla. Härvid bör samråd mellan skogsägare^och länsmyndigheter innebära goda möjligheter att avskilja de avsedda områdena från skogsmark i gängse mening. Med stöd av vad ovan anförts hemställs att beslutar att som sin mening ge regeringen till känna vad i motionen anförts rörande generella dispensmöjligheter från förbud mot spridning av bekämpningsmedel över sådan skogsmark som i motionen angivits.