mot · G3021443 · 1980-01-24 00:00:00 — Motion 1979/80:1443 av m. fl. Sysselsättningssituationen i är alltjämt ytterst allvarlig. Läget är väsentligt allvarligare än i någon annan del av landet. Läget kan illustreras med nedanstående uppgifter: ten tredje kvartalet 1979 litiska åtgärder i procent av arbetskraften nov. Under en följd av år har de arbetsmarknadspolitiska insatserna i legat på en mycket hög nivå. Detta till trots har för länet redovisats en öppen arbetslöshet som ligger långt utöver riksgenomsnittet. Trots växande AMS-insatser har arbetslöshetens utveckling inte kunnat brytas. Detta framgår av följande data. Sysselsatta i arbetsmarknadspolitiska åtgärder, november Arbetslösa kassamedlemmar, november 7 500 3 100 9 200 2 600 12 000 4 000 12 300 4 000 Arbetsmarknadsmyndigheterna i bedömer att arbetslösheten kommer att kvarstå på en hög nivå under årets första hälft. Utvecklingen därefter kan inte närmare överblickas. Särskilt svår väntas situationen bli inom byggnads- och anläggningssektorn samt skogsbruket. Avgörande för utvecklingen inom byggsektorn blir igångsättningen av de s. k. Norrbottens- och landstingspaket som beslutades av . Inom tillverkningsindustrin finns tecken på en tillfällig konsolidering, medan länets basindustrier ser fram mot en osäker utveckling . går en ny ungdomskull ut på arbetsmarknaden. Möjligheterna att ge dessa ungdomar arbete inom länet bedöms som begränsade. har länet träffats av en kraftig sysselsättningsminskning inom järnmalmsgruvorna, järn- och stålverken samt verkstadsindustrin. har sysselsättningen minskat med 1 200 personer. F. n. redovisar vissa företag ett förbättrat orderläge och ett förhöjt kapacitetsutnyttjande. Man känner dock betydande osäkerhet när det gäller den fortsatta utvecklingen . Inom gruvindustrin signaleras en sysselsättningsminskning, även om en viss nyrekrytering kan väntas vid i . Inom järn- och stålindustrin faller nu orderingången tillbaka. I bästa fall kan sysselsättningen upprätthållas på nuvarande nivå. Inom massa- och pappersindustrin är läget något ljusare för . görs en mera återhållsam bedömning. Sågverkens orderingång är god. Sysselsättningen förväntas bli oförändrad. För trähusfabrikerna är läget splittrat. Vissa anläggningar har god beläggning. Andra står inför permitteringshot. Verkstadsföretagens orderingång steg . Sysselsättningsnedgången, som fortgått , kunde brytas. För de första kvartalen 1980 förväntas ökad produktion och en viss sysselsättningsökning. 1979/80 förutses en viss uppgång i avverkningsvolymen. Detta kan trygga en oförändrad sysselsättning. Detta betyder oförändrat stor arbetslöshet för medlemmar. gick 461 personer arbetslösa. har arbetslösheten kunnat pressas tillbaka. Alltfort ligger dock arbetslösheten klart högre än för riket. väntas bostadsbyggandet minska avsevärt. a. därför en säsongmässig nedgång i byggsysselsättningen. Kan de av beslutade investeringarna inom ramen för de s. k. Norrbottens- och landstingspaketen komma till stånd skulle läget kunna förstärkas under årets andra hälft. kvarstod 2 600 ungdomar som öppet arbetslösa. sysselsattes 2 700 ungdomar i beredskapsarbete, och 1 800 var placerade i arbetsmarknadsutbildning. Någon förbättring kan inte skönjas . I den socialdemokratiska regeringens proposition 1975/76:211 om samordnad sysselsättnings- och regionalpolitik kunde man avläsa resultaten av de samlade lokaliseringspolitiska insatserna och 1970-talets första år. Politiken hade varit framgångsrik. Länets befolkningsminskning andra hälft hade kunnat brytas och hade för den första halvan av vänts till en befolkningsökning. I planeringen för utvecklingen kunde därmed målen för länets befolkningsutveckling flyttas fram. När vi nu ser tillbaka på den faktiska utvecklingen tvingas vi konstatera att den tidigare klart positiva utvecklingen brutits. De växande befolkningstalen har stagnerat. Uppgifter rörande flyttningen till och från ger en god bild av den allmänna utvecklingen i länet . 1970 1971 1972 1973 1974 1975 1976 1977 1978 1979 till -2 619 -754 -210 + 479 + 1 086 + 1 640 + 964 -405 -898 + 64 a. systematiska regionalpolitiska insatser och investeringar i statliga företag kunde den tidigare kraftiga utflyttningen från länet hejdas. kunde betydande flyttningsöverskott noteras. Därefter vände utvecklingen. Än en gång blev ett utflyttningslän. Bakom brottet i befolknings- och flyttningsutveckling ligger flera faktorer. Avgörande är utvecklingen i länets basnäringar. Avsättningssvårigheterna har varit besvärande såväl i gruvhanteringen och stålsektorn som inom skogsindustrin. Effekterna av en konjunkturellt betingad nedgång i den internationella efterfrågan har förstärkts av strukturella omställningar betingade av att nya producentländer med framgång tagit upp konkurrensen med dessa traditionella svenska basindustrier. Den fortsatta utvecklingen inom basindustrin blir av avgörande betydelse för den långsiktiga sysselsättningsutvecklingen i . Med konkurrenskraftig produktion inom gruvhantering, metall- och skogsindustri kan grunden läggas för en ökad differentiering av näringsliv. En sådan utveckling bör stöttas med bl. a. kraftfulla forsknings- och utveck 1* 1979180. lingssatsningar och åtgärder för produkt- och företagsutveckling genom ökad försörjning med riskbärande kapital. Bara genom ett brett och väl sammanhållet program, inkluderande delprogram för skogsbruket och skogsindustrin, kan stagnationen brytas och vändas till ökad sysselsättning och förstärkt befolkningsutveckling. De borgerliga regeringarnas Norrbottenspolitik Vi har tidigare understrukit att närings- och sysselsättningsutvecklingen i inom överskådlig tid avgörs av utvecklingen inom basnäringarna gruvor, stål och skog. De borgerliga regeringarna har lämnat detta förhållande i allt väsentligt därhän. Genomarbetade program för dessa sektorer har saknats. Därmed har de åtgärder som trots allt föreslagits inte kunnat sättas in i ett genomarbetat program för näringsutvecklingen i länet. Detta är beklagligt. Först som integrerade delar i ett sådant program, inkluderande basindustrierna och den offentliga verksamheten, kan insatserna förväntas bidra till en definitiv förstärkning av näringsliv. Till detta kommer att två tredjedelar av de åtgärder som föreslogs eller aviserades i regeringens Norrbottensproposition avsåg en typ av insatser vilka varit nödvändiga för att med konventionella arbetsmarknadspolitiska medel motverka den öppna arbetslösheten i . Trots att så stor andel av det samlade programmet avsattes för denna typ av insatser visade en jämförelse att /77-1978/79 satsades lika stora eller större belopp inom ramen för tidigareläggningar och beredskapsarbeten. Endast den återstående tredjedelen av åtgärderna kunde förväntas få långsiktiga sysselsättningseffekter. skulle sysselsättningen hållas uppe med arbetsmarknadspolitiska åtgärder. Vi tvingades sålunda konstatera att de borgerliga regeringarna inte förmått samla sig till långsiktiga och planmässiga insatser i . I den mån regeringen engagerat sig i näringsliv har detta i alltför stora stycken fått formen av akuta insatser för finansiell rekonstruktion eller kortsiktig sysselsättning av övertaglig personal. Norrbottendelegationen, som tillkallades av den första borgerliga trepartiregeringen, lämnades att på egen hand försöka klara ut länets framtid. Krav som riktats mot regeringarna kom att länkas av genom allmänna hänvisingar till delegationens arbete. Denna politik står i bjärt kontrast till socialdemokratins aktivitet för att stärka utvecklingen i . lade den socialdemokratiska riksdagsgruppen fram förslag till skyndsamma åtgärder för att slå vakt om sysselsättningen i . Vi lade bl. a. fast det nödvändiga i att dels bygga ut valsverkskapaciteten vid NJA, dels fullfölja planerna att bygga ut råstålskapaciteten i . föreslog vi särskilda medel för kulsinterverk i . Under de år som sedan gått har den socialdemokratiska riksdagsgruppen vid upprepade tillfällen återkommit till kravet på planmässiga insatser för långsiktigt tryggad sysselsättning i . a. följande förslag kan nämnas: togs frågan om ett skogspolitiskt handlingsprogram upp. krävdes att utbyggnaden av i Luelå skulle fullföljas. lades ett omfattande program för försök med energisparande i fram. Denna verksamhet skulle ha gett sysselsättning för många byggnadsarbetare och skulle ha inneburit ett viktigt beslutsunderlag för de framtida ställningstagandena om energiplanering och energisparande. visades i sju punkter hur arbetet med att lösa problemen inom gruvindustrin bör läggas upp. Ett brett arbete krävdes, där man noga prövade alla tänkbara möjligheter att dels stärka och bredda verksamheten inom själva gruvindustrin, dels allmänt utveckla sysselsättningen i de delar av landet där gruvindustrin väger tungt. Det var nödvändigt att sätta i gång en planering för framtiden i syfte att ge människorna arbete och trygghet. Socialdemokraterna var medvetna om att detta skulle komma att kräva stora insatser och att det skulle krävas ett ökat statligt engagemang på en rad olika områden. underströks att detta arbete naturligtvis måste utföras under medverkan av dem som både har erfarenheterna och intresset, dvs. togs gruvindustrins problem och utvecklingen på mineralområdet åter upp. a. föreslogs särskilda arbeten inom . fördes fram förslag rörande det statliga engagemanget inom stålindustrin. Särskild uppmärksamhet ägnades kostnaderna för malmtransporter. uppmärksammade socialdemokraterna frågan om statliga garantier för lån till skogsindustrin. fastställde den socialdemokratiska partikongressen ett samlat program för skogsbruk och skogsindustri. lade socialdemokratin i fram en samordnad politik för skogsnäringen. redovisades vår politik för stålindustrin samt gruv-, järn- och stålgjuteriindustrierna. framlades förslag för finansiell rekonstruktion av , liksom särskilda projekt för att långsiktigt stärka gruvhanteringen i . Parallellt med detta arbete har de fackliga organisationerna engagerat sig hårt för framtid. utarbetade i ett samlat handlingsprogram för länets framtid. Även lade fram ett program. lade sex fram ett gemensamt program för utveckling. lade socialdemokraterna så fram det samlade programmet i för att främja sysselsättningen i . Riktlinjer och konkreta förslag för basindustriernas utveckling angavs. föreslogs att staten skulle engagera sig i en kraftig utbyggnad av den landstingskommunala verksamheten i länet. Våra förslag om tidigareläggningar av landstingsinvesteringar godkändes av . Det är dessa investeringar som kan ge byggsysselsättning. Emellertid avslogs våra långsiktiga näringspolitiska satsningar i långa stycken. Det allvarliga läget i , liksom regeringens passivitet som den bl. a. kommer till uttryck i årets budgetproposition, gör det nu nödvändigt att åter ta upp problem i en motion. En positiv närings- och sysselsättningsutveckling i förutsätter konkurrenskraftiga basindustrier. Produktinriktningen måste successivt utvecklas mot mer vidareförädlade produkter. Med en stark basindustri som grund blir det möjligt att mildra känsligheten för efterfrågesvängningar för varorna malm, stål, trä och massa genom uppbyggnad av ett kompletterande näringsliv. Genom långsiktiga forsknings- och utvecklingssatsningar läggs grunden för framtida konkurrenskraftig produktion inom nya näringsgrenar. Detta förutsätter dock att näringslivets behov av riskbärande kapital kan tillgodoses för att förverkliga den ofta finansiellt krävande och riskfyllda övergången från slutfasen i forsknings- och utvecklingskedjan till fullskalig produktion. De förslag som läggs fram för att långsiktigt och varaktigt stärka sysselsättningen i har formats med utgångspunkt i dessa Vi presenterar också förslag för att på kort sikt öka sysselsättningen. 4.2.1 G r u v h a n t e r i n g e n Järnmalmsbrytningen vid gruvor i malmfälten har en utomordentligt stor betydelse för sysselsättningen i . Mest påfallande är naturligtvis gruvindustrins betydelse för sysselsättningen i de båda malmfältskommunerna . Vid sidan av dessa orter finns andra där gruvindustrin i en relativt nära förestående framtid kan få en stor betydelse om möjligheterna tas till vara. Samhällets gruvpolitik blir mot denna bakgrund av största betydelse för den långsiktiga sysselsättningsutvecklingen i . I särskild motion till årets tar socialdemokraterna upp frågor rörande den framtida verksamheten vid . Dessa förslag syftar till - att säkerställa en konkurrenskraftig järnmalmsbrytning och -förädling i de nuvarande gruvorterna, - at ta till vara brytvärda malm- och mineraltillgångar genom att utveckla ny gruvindustri i länet. Kraftfulla statliga insatser i gruvindustrin måse alltså vara en av grundstenarna i en politik för sysselsättning och industriell utveckling i . Enligt socialdemokratisk uppfattning finns också goda förutsättningar för att en sådan politik skall bli framgångsrik. Det finns konkreta projekt med klara utvecklingsmöjligheter. Järnmalmen och dess vidareförädling Den utbyggnad av kulsinterkapaciteten i som pågår skapar förutsättningar för apatitproduktion. F. n. pågår byggandet aven anläggning för apatitutvinning i . Det torde finnas goda förutsättningar för att investera i en liknande anläggning i . Vid en fortsatt utbyggnad av kulsinterkapaciteten inom kan det bli aktuellt med en vidareförädling av apatiten, vilket skulle kräva ytterligare investeringar. Det finns också anledning att peka på de möjligheter, som i ett längre perspektiv kan komma att växa fram som ett resultat av tänkbara norska gasfynd i . Om gasfyndigheter påträffas i , kan detta skapa förutsättningar för direktreduktionsverk på . Det är uppenbart att en sådan utveckling är av stort intresse för malmfälten. Över huvud taget framstår det som angeläget att alla möjligheter tas till vara för att genom ett ökat nordiskt samarbete skapa bättre förutsättningar för den industriella utvecklingen i de nordligaste delarna av . kan i det sammanhanget spela en betydelsefull roll. Det finns anledning att se över möjligheterna att på regeringsnivå, och tillsammans med befintliga företag, bygga upp ett mer systematiskt samarbete för att aktivt driva på utvecklingen. En avgörande förutsättning för att skall kunna bestå som ett framgångsrikt exportföretag är att man kan konkurrera prismässigt med andra gruvföretag. Kostnaderna för sjöfrakter till den västeuropeiska marknaden är för del lägre än konkurrenternas som följd av närheten till marknaden. Vad som däremot framstår som i hög grad ofördelaktigt för vid en internationell jämförelse är kostnaderna för landtransporter. Vi har från socialdemokratisk sida tidigare tagit upp frågan om LKAB.s kostnader för järnvägstransport av malmen. Vi har understrukit att det är nödvändigt att dels vidta åtgärder för att effektivisera och modernisera transportapparaten, dels uppnå en rimligare fördelning av resultatet mellan SJ och . Ett bibehållande av nu gällande transportavgifter under hela avtalsperioden t. o. m. 1985 skulle medföra avsevärda problem för konkurrensförmåga. Frågan om kostnader för järnvägstransporter måste ses som en industripolitisk fråga. bör därför enligt socialdemokraterna ge regeringen i uppdrag att, tillsammans med SJ och , utreda frågan om avgiftsnivån i syfte att åstadkomma ett nytt transportavtal. Avgiften bör sättas så att det industripolitiska intresset tillgodoses, som utskeppningen av malm över tryggas. Detta avtal bör därefter underställas regeringen för godkännande. Transportkapaciteten på den svenska är låg i jämförelse med internationella motsvarigheter. För att uppnå en ökad effektivitet i detta avseende är det nödvändigt med omfattande ombyggnader och moderniseringar av . Det finns i det sammanhanget anledning att peka på den regionalpolitiska betydelsen av att även fortsättningsvis utnyttjar som utskeppningshamn. Moderniseringen och förbättringen av måste därför innefatta också det s. k. södra omloppet. Socialdemokraterna föreslår att regeringen utarbetar ett program för modernisering och förbättring av . har varit föremål för undersökningar från sida. Från socialdemokratisk sida vill vi understryka det angelägna i att projektet kommer till stånd. Sysselsättningsläget i är sådant att det vore uppenbart orimligt om beslutet beträffande projektets eventuella genomförande grundades på en rent företagsekonomisk kalkyl. En vidare - samhällsekonomisk - bedömning måste ligga till grund för beslutet, och man måste i det sammanhanget från statlig sida vara beredd att tillföra företaget kapital. Även utanför de nuvarande gruvorterna finns projekt som har stora utsikter att bli framgångsrika och därmed bidra till industriell utveckling och sysselsättning i . Det gäller bl. a. exploatering av industrimineral inom och kommuner. Härutöver pågår projekteringsverksamhet som på något öppnar nya möjligheter. Uppenbarligen är det också i dessa fall så, att en samhällsekonomisk bedömning, av regional- och sysselsättningspolitiska skäl, måste ligga till grund för ställningstagandet till om projekten skall genomföras. I den socialdemokratiska partimotionen pekas på en rad investeringar inom som kräver snara beslut. a. nämns investeringar i nya huvudnivåer både i och i . Dessa projekt uppgår till mycket betydande belopp, och det gäller dessutom, i vart fall då det gäller , en mycket brådskande investering. I detta sammanhang vill vi peka på att erhöll möjlighet att via AMS-medel påbörja tillredningen av ny huvudnivå i (M:85). Tyvärr drev man detta arbete i så låg takt att endast en ringa del av det man avsåg att utföra nu kommit till stånd. Detta oroar i hög grad de anställda och deras fackliga organisationer. Den snabba avsänkningen av gruvan och den redan starkt försenade tillredningen av M 85 skapar stora svårigheter att upprätthålla en tillräcklig brytningsvolym. Detta innebär i sin tur ett direkt hot mot anställningstryggheten vid företaget. Ytterligare en starkt bidragande orsak till svårigheterna att hålla avsedd brytningsvolym är att redan tillredda områden i det s. k. Västra fältet nu inte kan brytas. Orsaken till detta är förekomsten av den blodstensmalm (hematit) som företaget nu av lönsamhetsskäl lämnar obruten. Den hematitmalm som förekommer måste förr eller senare tas till vara, och vi ser det som angeläget att företaget skyndsamt, eventuellt med temporärt stöd från samhället, ges möjlighet att bryta denna malm och finna lämpliga former för dess användning. Vi anser det vara orimligt och samhällsekonomiskt äventyrligt om inte dessa projekt kommer till stånd därför att de av företaget beräknas ge en för låg avkastning i förhållande till den internränta som företaget i normala fall tillämpar. I en särskild partimotion lägger socialdemokraterna fram sin politik för främjande äv skogsnäringen. Detta åtgärdsprogram blir av stor vikt för denna i så viktiga basnäring. I motionen pekar socialdemokraterna på konsekvenserna av de borgerliga regeringarnas hittillsvarande passivitet när det gäller att trygga en sund utveckling av den svenska skogsnäringen. Att ytterligare förhala de för branschen livsviktiga frågorna är inte försvarbart. Det är främst två områden som kräver omedelbara insatser. För det första måste vi komma till rätta med den akuta råvarubristen. För det andra måste vi starta en samordnad planering av näringens utveckling. Råvarusituationen är alarmerande. Bristen på råvara medför att företagen inte fullt ut kan utnyttja den goda efterfrågan på skogsindustrins produkter som vi f. n. har. Detta är synnerligen allvarligt, då det för företag i en så konjunkturkänslig bransch som skogsindustrin är absolut nödvändigt att man kan ta vara på de goda konjunkturåren. De företag som inte kan göra detta står mycket dåligt rustade när priser och leveransvolymer sjunker igen. Den virkesbristsituation man hamnat i är naturligtvis helt oacceptabel, och det är minst sagt klandervärt att regeringen är helt overksam. Det står ju helt klart att de åtgärder som beslutade om under vårriksdagen 1979 är otillräckliga för att säkra virkesförsörjningen till industrin. I motionen slås därför fast att den beredskapslag som socialdemokraterna begärt måste utarbetas. bör därför begära att regeringen skyndsamt förelägger ett förslag om en sådan lag. Lagen måste kunna få påtaglig inverkan på avverkningarna . Regeringen bör kunna sätta lagen i kraft för enstaka virkesförsörjningsområden eller för hela landet, om industrins virkesförsörjning eller sysselsättningen hotas allvarligt. Lagen bör utformas så, att den kan användas av skogsvårdsstyrelserna i sådana enskilda fall där uppenbara försummelser och eftersläpningar i skogsskötseln föreligger. Lagen skall sålunda inte verka automatiskt, och den skall över huvud taget aldrig beröra den skogsägare som sköter sin skog och tar sitt ansvar för virkesförsörjningen. Det är också helt nödvändigt att vidta åtgärder för att förhindra att vi åter kommer i en bristsituation sådan som dagens. I socialdemokratiska motioner till vårriksdagen 1979 lades fram förslag i detta syfte. Man begärde att regeringen skulle ta initiativ till överläggningar mellan de berörda parterna om långsiktiga virkesavtal. Vidare krävdes att skulle besluta att skogsbruksplaner skulle upprättas för alla skogsfastigheter. Slutligen föreslogs att regeringen skulle ta initiativ till en snabbutredning av hur samhället skall få tillgång till effektiva styrinstrument för att påverka avverkningen. Alla dessa förslag avvisades av de borgerliga. Dessa förslag återupprepas . Den långsiktiga utvecklingen inom svensk skogsindustri har debatterats livligt . Att branschen står inför krav på en fortsatt strukturell omvandling synes alla parter vara eniga om. Dessa krav återfinns inom samtliga delbranscher: massa- och pappersindustrin, sågverksindustrin samt skivindustrin. Det finns också en stor samstämmighet i bedömningen av de grundläggande dragen i den önskade utvecklingen. Det gäller kraven på en långsiktig balans mellan råvarutillgång och industrikapacitet, bättre råvaruutnyttjande samt en höjning av den internationellt sett låga förädlingsgraden i vår skogsindustri. Det råder också en bred enighet om att vidareutvecklingen och strukturomvandlingen inom skogsindustrin kommer att bli påfrestande. För socialdemokratin och för de anställda och deras organisationer har det stått klart att denna omvandlingsprocess inte kan tillåtas ske helt på de enskilda företagens villkor. De stora förändringar som det är fråga om berör hela samhället och kan därför inte få avgöras av en mycket begränsad ägarkrets. Liksom i andra tunga industribranscher måste samhället, de anställda och företagen gemensamt planera för den framtida utvecklingen. Detta bör ske genom en ökad samordning och samverkan rörande de stora, övergripande besluten, t. ex. i vad avser nedläggningar/kapacitetsinskränkningar, kapacitetshöjande investeringar och förändringar i produktionsinriktningen. Härigenom ges också möjligheter till en nödvändig planering av sysselsättningsutvecklingen och virkesförsörjningen. I motionen kräver nu socialdemokraterna att ett sådant struktur- och handlingsprogram utarbetas. Branschens problem är sådana att detta program måste tas fram . Därvid är det nödvändigt att statsmakternas roll i branschutvecklingen preciseras vad beträffar såväl planeringsarbetet som genomförandefasen. Socialdemokraterna pekar i detta sammanhang på den mycket betydelsefulla roll som den föreslagna struktur- och utvecklingsfonden bör kunna spela. Denna fond skall ju kunna dels delta i riktade nyemissioner från företagen, dels lämna lån till angelägna projekt. Programmet bör också ge klara besked om de krav som måste ställas på företagen. De borgerliga regeringarnas politik har inom skogsindustrin liksom inom andra branscher inneburit en helt okontrollerad förmögenhetsöverföring från skattebetalarna till företagens ägare. Detta får inte upprepas. I motionen slås fast att finansiella insatser från samhällets sida torde krävas även för att trygga en positiv utveckling inom skogsindustrin.