mot · G402131 · 1980-11-18 00:00:00 — Denna besparing, trots att den inkluderar en ekonomisk belastning på kommunerna på 140 milj. kr., är dock fortfarande ca 150 milj. kr. lägre än den besparing som regeringen givit sken av att den skulle uppnå i sin s. k. besparingsproposition. Räntesubventionerna vid småhus med äganderätt skall, enligt det presenterade förslaget, successivt avvecklas genom engångsupptrappningar och ersättas med subventionering genom underskottsavdrag. Denna för den framtida bostadspolitiken principellt viktiga och för många kommuners och enskilda småhusboendes ekonomi avgörande reform presenteras på drygt två sidor i propositionen. Några bakgrundsanalyser av konsekvenserna av förslaget redovisas inte. Detta gäller inte minst det från fördelningspolitisk synpunkt oacceptabla förhållandet att småhusägare med de högsta inkomsterna kommer att endast obetydligt beröras av avvecklingen av räntebidragen, eftersom de kompenseras genom underskottssubventioneringen, medan boende med de lägsta inkomsterna drabbas hårdast. Ej heller finns någon diskussion re dovisad om hur avvecklingen av räntebidragen ställer sig till dels de ändrade skattereglerna, föranledda av bl. a. justeringen av taxeringsvärdena, dels urholkningen av bostadsbidragen. Den i propositionen förordade omläggningen mot ett, med moderat terminologi, subventioneringsfritt system där var och en betalar vad bostaden verkligen kostar kan vi inte acceptera med hänvisning till våra grundläggande värderingar i fråga om den sociala bostadspolitiken. 1 stället upprepar vi vårt krav på att regeringen skall tillsätta en parlamentarisk utredning där det aktuella förslaget att avveckla räntebidragssystemet för småhus med äganderätt kan ges en allsidig belysning i relation till andra tänkbara bostads- och skattepolitiska omfördelningar i syfte att skapa ekonomisk rättvisa för alla boende oavsett om de bor med hyres-, bostadseller äganderätt, oavsett om bostaden är statligt belånad eller ej samt oavsett när och var bostaden är uppförd och vem som är dess ägare. Uppräkning av den garanterade räntan Vad beträffar den föreslagna höjningen av den årliga upptrappningen av den garanterade räntan vid småhus med äganderätt till 0,50 har vi däremot inget att invända. I stället finnér vi höjningen väl motiverad eftersom den ökar den ekonomiska rättvisan i upptrappningen av den garanterade räntan mellan hyres- och bostadsrättslägenheter och småhus med äganderätt. Däremot tar vi inte ställning till hur upptrappningen skall vara utformad . Detta ställningstagande får anstå tills den av oss förordade utredningen framlagt sina förslag om den framtida utvecklingen av kapitalkostnaderna m. m. Med hänvisning till vad vi anfört i vår motion i anslutning till proposition 1980/81:20 om besparingar i statsverksamheten m.m. om behovet av att stimulera en ökad igångsättning av bostadsbyggandet finner vi förslaget om att sänka räntekostnaderna för tiden mellan färdigställandet och utbetalning av bostadslånet vid produktion av småhus med äganderätt för försäljning vara helt i linje med våra strävanden. Med hänvisning till dels vad som anförts i anslutning till diskussionerna om ändrade regler för upptrappning av den garanterade räntan, dels påpekandet i propositionen att regeringen ämnar återkomma till frågan om omfördelning av räntebidrag som avser hyreshus, finner vi det inte motiverat att engångsuppräkna kapitalkostnaderna för de bostadsrätter som är statligt belånade. I anslutning till beslut 1978 strök vi under att detta inte var en lösning på bostadsföretagens problem med underhållskostnader. Det var bara ett sätt att skjuta problemen framför sig. En kraftig hyreshöjning skulle nämligen bli följden när lånen upphörde. Denna höjning kommer att inträffa . Om inget görs kommer den att få svåra konsekvenser på hyresmarknaden. Dessa förstärks ytterligare av regeringens förslag om försämrade bostadsbidrag. Mot bakgrund av vad som sagts ovan kan vi konstatera att regeringen genom sin passivitet inte heller nu har lyckats presentera en mer generell lösning på underhållsfrågan utan föreslår en förlängning av underhållslånen. I den situation som vi befinner oss är den av regeringen föreslagna förlängningen av lånen en nödvändighet om inte dramatiska störningar på hyresmarknaden skall inträffa. Enligt propositionen tycks emellertid ett förslag om en långsiktig lösning av frågan om finansiering av underhållet vid hyresbostäder komma att föreläggas regeringen av en särskild utredare . Socialdemokraterna förutsätter därför att skall få ta ställning till ett förslag från regeringen så att underhållslånen får en socialt acceptabel avlösning fr. o. m. . Socialdemokraterna krävde i motion 1979/80: 1104 om inriktningen av skattepolitiken att skatten på realisationsvinster på fast egendom skulle skärpas. Detta krav upprepades dels i motion 1980 U:3, dels i motion 1980/ 81:71. Vi åberopade därvid följande skäl. Skatten på realisationsvinster vid avyttring av fastigheter är f. n. mycket låg. De regler som gäller på detta område utformades då inflationen var mycket lägre än vad den numera är. F. n. har man rätt att från den beskattningsbara inkomsten dra bort hela den värdestegring som inträffar på fastigheten till följd av konsumentprisindexets stegring. Detta innebär bl. a. att man kan tillgodoräkna sig detta avdrag såväl på det kapital man själv satsat i fastigheten som på det lånade kapitalet. Det är möjligt att överföra inkomster från en högt beskattad förvärvskälla (t. ex. under inkomst av tjänst) till en lågt beskattad förvärvskälla (främst under inkomst av tillfällig förvärvsverksamhet, dvs. realisationsvinster) och härigenom kraftigt reducera eller helt undgå beskattning. En metod som härvid används, främst av en del höginkomsttagare, är att - till stor del med lånade pengar - köpa fast egendom (t. ex. jordbruksfastighet eller annan fastighet). Lånefinansieringen medger stora underskottsavdrag och därmed minskad skatt. Om egendomen sedermera säljs, har den vanligen stigit kraftigt i värde, men denna värdestegring beskattas mycket lindrigt och ofta inte alls. Skatten på realisationsvinster vid avyttring av fast egendom bör därför skärpas. Det förslag som regeringen nu har lagt fram lider emellertid av en rad allvarliga brister. Vi vill särskilt framföra följande invändningar. Det är först nödvändigt att påpeka att regeringens hantering av frågan har skapat en betydande osäkerhet hos allmänheten. Motstridiga besked har lämnats angående innebörden av de nya reglerna. Mycket tyder på att den förvirrade information som har lämnats från helt i onödan har medfört att ett icke obetydligt antal människor förhastat har avyttrat sina fastigheter. a. lagrådet har påpekat i sitt remissyttrande är regeringens förslag utomordentligt komplicerat. Detta gäller främst de nya regler som avser beskattning vid avyttring av en fastighet som har förvärvats som ersättning för en annan fastighet. Även övergångsbestämmelserna är mycket invecklade. Detta är i hög grad en följd av den egendomliga konstruktionen att någon indexuppräkning inte skall ske men att däremot full indexuppräkning skall ske för de därefter följande innehavsåren. Det är för socialdemokraterna angeläget att nya skatteregler inte i onödan görs så komplicerade att det blir svårt för vanliga människor att förstå den fulla innebörden av dessa. Det är också uppenbart att möjligheterna till olika skatteundandragande manövrer ökar när skattereglerna är komplicerade och att därmed kontrollproblemen för skattemyndigheterna blir större. Regeringen ger ingen tillfredsställande motivering till varför den uteblivna indexuppräkningen skall gälla under just . Med regeringsförslaget uppkommer den effekten, att fastighetsägaren vid ett kortvarigt innehav inte får kompensation för inflationsförlusten på egenkapitalet. Vid långvariga fastighetsinnehav blir effekten i många fall den motsatta, dvs. fastighetsägaren får till en del kompensation även för inflationsförlusten på lånekapitalet. Helt kan sådana effekter inte undvikas om man tillämpar en schablonmetod för hur indexuppräkningen skall göras, men det går att finna en utformning som i betydligt högre grad än regeringsförslaget minskar dessa effekter. En annan nackdel med regeringsförslaget är att reglerna kan medföra väsentligt olika beskattning i skilda fall beroende på variationer i inflationstakten. En fastighetsägare som har sina fyra första innehavsår med särskilt snabba prisstegringar drabbas sålunda hårdare än en fastighetsägare vars fyra första innehavsår inträffar i ett skede med relativt måttliga prisstegringar. Beskattningen leder då till väsentligt olika resultat även om den totala innehavstiden och den sammanlagda prisökningen i de båda nämnda fallen varit likartad. Skatteregler som leder till sådana resultat kan knappast anses vara rimligt utformade. Konstruktionen av regeringsförslaget leder dessutom till onödiga inlåsningseffekter på bostadsmarknaden. Även i detta hänseende går det att undvika dessa negativa verkningar med en annan utformning av realisationsvinstbeskattningen. Socialdemokraterna står fast vid sitt tidigare framförda förslag, som innebär att endast hälften av det ingående fastighetsvärdet skall läggas till grund för indexuppräkningen. Det innebär att av framtida värdestegringar skall hälften tas upp till beskattning. Med denna metod undgår man komplicerade bestämmelser om beskattning vid avyttring av s.k. ersättningsfastigheter. Några särskilda övergångsbestämmelser blir inte heller erforderliga. På en punkt kan vi ansluta oss till regeringens förslag, nämligen att det s. k. 3 000-kronorsavdraget bör slopas. De nya reglerna bör endast gälla framtida värdestegringar. De bör tillämpas på försäljningar som sker efter utgången av . Halveringen av indexuppräkningen bör gälla för värdestegringar som äger rum efter utgången av . Slopandet av 3 000-kronorsavdraget bör endast gälla för innehavsår . Det socialdemokratiska förslaget bör medföra större skatteinkomster än regeringsförslaget. Skatten på realisationsvinster vid avyttring av bostadsrättslägenheter är också mycket lindrig. Det är därför angeläget att realisationsvinstbeskattningen skärps även i detta fall. Hemställan med anledning av proposition 1980/81:42 om ändrade regler för villabeskattning m. m. Med stöd av det anförda hemställs 1. att som sin mening ger regeringen till känna att repartitionstalet vid vattenkraftsanläggningar skall vara oförändrat . 2. att hos regeringen begär omprövning av bostadspolitiken i syfte att skapa bestående ekonomisk rättvisa mellan allt boende och olika besittningsformer. () () HANS () () () () () () i () () () () () ()