mot · G302491 · 1980-01-22 00:00:00 — av m. fl. om en översyn av läkemedelslagstiftningen Läkemedelsiagstiftningen gavs sin nuvarande form . har vissa läkemedelsfrågor varit föremål för utredning. Dessa utredningar har dock ännu icke föranlett avlämnande av förslag till . Ett centralt spörsmål inom läkemedelsområdet har lämnats utanför de genomförda utredningarna: förskrivningspraxis och användning av läkemedel. Den nuvarande tingens ordning har kritiserats från ett flertal håll. Några exempel kan lämnas: Patienter som önskar komma över stora mängder läkemedel, t. o. m. sådana som kan ge upphov till läkemedelsberoende, kan göra detta genom att i snabb takt besöka olika läkare. De kan därigenom komma över recept på sammanlagda doser som klart överstiger dem som är medicinskt motiverade. En patient kan tillåtas etablera ett läkemedelsmissbruk utan att det observeras . Förfarandet medför också en betydande belastning på den allmänna läkemedelsförsäkringen. Ett av narkomanvårdskommittén (SOU 1969:52) framlagt förslag om obligatorisk registrering av recept ansågs ännu inte motiverat att förverkliga. , har utvecklingen på detta område blivit mer oroande än tidigare varit möjligt att förutse. förslag bör därför övervägas på nytt. Ett antal läkare har kritiserats skarpt för att de skriver ut stora mängder läkemedel på ett vårdslöst eller oaktsamt sätt. Läkemedlen skrivs ut till patienter i öppen vård samt till intagna i sluten vård och vid olika institutioner, t. ex. kriminalvårdsanstalter. Kontrollen över praxisutvecklingen har varit bristfällig. Den fulla omfattningen av oaktsam förskrivningspraxis torde inte vara känd. Den nuvarande rätten för alla läkare att, utan samråd med annan läkare som har omvårdnaden om en viss patient, till denna få förskriva obegränsade mängder läkemedel bör därför diskuteras. har genom att narkotikaklassa (SFS 1974:712, listor IV o. V) ett stort antal läkemedel mot ångest, oro och sömnsvårigheter skapat terminologiska problem och lagt grunden för besvärliga missförstånd. De här aktuella medlen har inte klassats som narkotika i andra länder men är ofta ställda under särskild kontroll. Genom beslut har bl. a. allmänheten och massmedia bibringats uppfattningen att dessa medel skulle vara helt jämförliga med klassiska internationella narkotika i vad avser medicinska och sociala skadeverkningar. Här ligger grunden till återkommande massmedierapporter av slaget: "Knark till skolbarn på recept", Doktorer ger knark till alkoholister" osv. Denna grupp läkemedel måste överföras i en särskild kategori. Problemet torde enklast lösas vid en samlad översyn av läkemedelslagstiftningen. Nya produkter har tillkommit i snabb takt . Genom författningsändringar har de s. k. naturmedlen tillåtits för visst bruk. Antalet läkemedel inom vissa områden är mycket stort. (Av s. k. acetylsalicylsyrepreparat som Albyl, Bamyl och Magnecyl finns ett femtiotal upptagna i läkemedelskatalogen 1979). Någon samlad överblick över produktoch sortimentutvecklingen verkar det inte finnas. Vissa receptfria läkemedel, som t. ex. acetylsalicylsyrepreparat, har vid överkonsumtion kunnat ge upphov till svåra biverkningar: blödningar, magoch tarmbesvär, huvudvärk och t. o. m. allvarliga försämringar av en patients tillstånd. Det är inte ovanligt att enskilda patienter konsumerar 20-40 sådana tabletter . I en del andra länder är sådana medel receptbelagda. Grunderna för receptbeläggning av olika läkemedel bör därför ses över. Exemplen över svårigheter och problem med den nuvarande läkemedelslagstiftningen och praxisutvecklingen skulle kunna mångfaldigas. En samlad översyn av läkemedelslagstiftningen bör göras för att modernisera denna. En sådan översyn bör också kunna ta ställning till de olika förslag som framkommit under de senaste årens debatt. Med hänvisning till det anförda hemställs att hos regeringen begär en översyn av läkemedelslagstiftningen i enlighet med motionen. () ()