mot · G3021521 · 1980-01-25 00:00:00 — Motion 1979/80:1521 av Per m. fl. om en översyn av den lokala lantmäteriorganisationen Principbeslutet om nuvarande lantmäteriorganisation på lokal nivå fattades 1970 innan kommunindelningsreformen ännu var genomförd. Redan då förelåg en stark opinion för en kommunalisering av hela den lokala lantmäteriverksamheten. Resultatet blev emellertid en kompromiss, vars negativa konsekvenser har påvisats bl. a. genom en granskning av revisorer. Denna granskning gjordes huvudsakligen med utgångspunkt i fastighetsbildningsaspekter. Nuvarande statliga lantmäteriorganisation på nivå får anses vara unik för svensk förvaltning, som på andra områden successivt har utvecklats mot att verksamhet som berör medborgarna påtagligt skall organiseras och utföras av kommunerna. Lantmäteriets verksamhet omfattar både myndighetsutövning och uppdragsverksamhet. Båda verksamheterna utförs i betydande utsträckning på uppdrag av landets kommuner. Erfarenheterna visar att den splittring av arbetsuppgifterna som råder mellan statliga och kommunala lantmäteriorgan i de flesta kommuner leder till en ojämn service för allmänheten. Således får ofta kommuninnevånare som bor utanför centralorten en betydligt sämre service än de som bor i centralorten. Den vanligast förekommande situationen då allmänheten efterfrågar lantmäteritjänster är i samband med plan- och byggnadslovsfrågor. Det vore rimligt att den enskilde kunde få all service i en sådan situation på ett och samma ställe hos kommunens byggnadsnämnd. Den lokala lantmäteriverksamheten finansieras huvudsakligen via avgifter. För fastighetsbildningen gäller en enhetlig lantmäteritaxa, medan uppdragsverksamheten finansieras genom statliga och kommunala uppdragstaxor. När det gäller uppdragstaxorna blir i många kommuner den kommunala rätten att fastställa egna taxor något illusorisk. När både en statlig och en organisation arbetar med samma verksamhet inom en och samma kommun, torde det inte vara lämpligt med två olika taxor, utan en samordning måste ske. Inom lantmäteriområdet förekommer en kostnadskrävande, grundläggande verksamhet som brukar rubriceras som stomnäts- och primärkartor. Enbart kommunernas kostnader för stomnät, primärkartor och vissa andra grundläggande kartverk överstiger den statliga organisationens totala kostnadsomslutning för fastighetsbildningsverksamheten. Fastighetsbildningen utnyttjar gemensamma nyttigheter - och detta oavsett om kommunen medverkar i fastighetsbildningen eller inte. Lantmäteritaxan innehåller emellertid inte några möjligheter för sådana täckningsbidrag till kommunerna. Detta får anses vara principiellt felaktigt, eftersom fastighetsbildningen skall vara avgiftsfinansierad och förekomsten av stomnät och primärkartor verkar kostnadssänkande på fastighetsbildningsverksamheten. Det statliga lantmäteriets lokala organisation baseras primärt på fastighetsbildningen. Erfarenheterna visar att denna verksamhet från ekonomisk synpunkt är för liten för att ge underlag för den statliga organisationen. Statsmakterna har fått gå in och täcka ganska betydande underskott i verksamheten. Den kompletterande sysselsättningen för den lokala organisationen är av konsultkaraktär med huvudsakligen kommunerna som uppdragsgivare. Erfarenheterna visar att när en viss kommun begär utökad kompetens inom ramen principbeslut, påtalas från lantmäteriets sida risker för en försämrad service i angränsande kommuner. Betänkandet Markanvändning och byggande. Ny plan- och bygglag (SOU 1979:65/66) är föremål för en bred remiss. Förslaget innebär bl. a. att kommunerna får ett större inflytande över och ansvar för detaljplaner och plangenomförande. Ett realiserande av förslaget kommer i vad gäller både fastighetsbildningen och övrig lantmäteriverksamhet att ställa högre krav på den lokala organisationen. Plangenomförandet i vad avser fastighetsbildning och fastighetssamverkan måste på ett annat sätt än beaktas under planläggningsprocessen. det vid pågående arbetet med proposition om väglagstiftning påverkar kommunernas behov av lantmäteritjänster. Lagstiftningen kan förväntas leda till ett större kommunalt inflytande över och ansvar för väghållningen. Regeringen har tillsatt en parlamentarisk kommitté för att utreda den fortsatta fastighetsdataverksamheten (Dir 1979:85). Kommittén skall bl. a. utreda möjligheterna att decentralisera dataregistren av fastighetsdatasystemet. Fastighetsregistreringen utgör en slutåtgärd i fastighetsbildning Även om kommittén primärt skall utreda vissa tekniska frågor sammanhängande med reformen torde de organisatoriska frågorna inte helt kunna lämnas utanför uppdraget. Förändringar i de verksamheter som den lokala lantmäteriorganisationen skall betjäna har, som framhållits, varit betydande . kan förutses ytterligare steg för att bl. a. stärka den kommunala självstyrelsen och möjliggöra en effektiv verksamhet. Det kan inte anses vara riktigt att pågående utredningar som berör lantmäteriområdet skall baseras på nuvarande splittrade organisation. Detta skulle begränsa möjligheterna till rationella lösningar utgående från verksamheternas delvis nya krav. Med hänvisning till vad som anförts hemställs att hos regeringen anhåller om en översyn av den lokala lantmäteriorganisationen. () ()