mot · G40242 · 1980-10-22 00:00:00 — av m. fl. med anledning av proposition 1980/81:10 om ändring i kreditupplysningslagen (1973:1173), m. m. I kreditupplysningslagen finns en bestämmelse (9 §) av innebörd att s. k. personupplysning av kreditupplysningsföretag inte skall utlämnas till annan än den som för kreditprövning eller Ijknande ändamål har behov av upplysningen. Datainspektionen, som är tillsynsmyndighet enligt kreditupplysningslagen, har 1979 meddelat vissa föreskrifter för tillämpning av lagen, innebärande bl. a. att då en gift person söker kredit detta inte anses innefatta behov för kreditgivaren att också ta personupplysning på den kreditsökandes make/maka. Föreskriftens innebörd blir att den icke kreditsökande makens kreditvärdighet inte kan utnyttjas ensidigt av den kreditsökande maken utan andra makens vilja och vetskap. Söker makarna däremot gemensamt en kredit är det givetvis inget som hindrar att personupplysning tas på båda makarna. Föreskriften en förändring av tidigare vanligt bruk att ta upplysning på båda makarna och i förekommande fall reellt binda upp båda makarnas ekonomi genom en kredit som begärts blott av den ena maken, som givetvis formellt blir ensam ansvarig för krediten (från s. k. hushällsgäld bortses i detta sammanhang), ehuru krediter reellt belastar båda makarnas ekonomi. Datainspektionens föreskrift har således bl. a. haft den effekten att makarnas ekonomi inte fritt kan styras av den ene maken och är med andra ord befrämjande för jämställdheten mellan könen. Vardera maken skall själv bestämma huruvida och i vad mån hans/hennes kreditvärdighet och ekonomi skall tas i anspråk för en viss kredit. I förenämnda proposition föreslås vissa ändringar i kreditupplysningslagen, såvitt avser 9 § dock endast av redaktionell natur. Trots detta gör departementschefen i propositionen (s. 60) vissa uttalanden om hur han anser att 9 § bör tolkas såvitt rör äktamakeupplysningar. Dessa uttalanden är, såvitt vi kan se, vad som kallas lagstiftning genom motivuttalanden i efterhand. Det kan knappast betraktas som rättskälla, det blir uttalanden av departementschefen som inte står bakom. har, såvitt vi förstår, egentligen inte anledning att befatta sig med dylika uttalanden som således inte står i förbindelse med någon samtidig ändring i den kommenterade lagbestämmelsen i sak. För att undvika missförstånd bland dem som berörs av ifrågavarande lagbestämmelse och av i anslutning därtill av datainspektionen meddelade tillämpningsföreskrifter, bör dock själva sakinnehållet i departementsche fens uttalanden inte få stå opåtalat, då det skulle motverka strävan efter ekonomisk jämställdhet mellan könen. Enligt den i propositionen framförda tankegången är det godtagbart att kreditupplysningsföretag utlämnar personupplysningar om bägge makarna i vissa fall så att en gift kredittagare med utnyttjande av båda makarnas kreditvärdighet enligt inhämtade kredituppysningar reellt tar båda makarnas ekonomi i anspråk utan den andra makens hörande och än mindre dennes underskrift. Det bör ingalunda vara ståndpunkt att den ena maken ekonomiskt skall kunna binda den andra maken utom såvitt avser s. k. hushållsgäld och således ogillar vad departementschefen uttalat om äkta- makeupplysningar på s. 60 i propositionen. att uttalar att en kreditansökan från ena maken endast skall kunna motivera personupplysning om den kreditsökande maken, inte om den andra maken/makan. () () (vpk) () ()