mot · G3021570 · 1980-01-25 00:00:00 — Motion 1979/80:1570 av och om förutsättningarna för statliga bostadslån Dagens system vid bostadsproduktionen, att upphandling sker i konkurrens och att både preliminär låneansökan och slutligt godkännande av produktionskostnaden skall göras av länsbostadsnämnden, kan få oönskade konsekvenser. En av dessa konsekvenser är att drift- och underhållsnedsättande åtgärder inte alltid premieras. I stället antas det anbud som inom givna normer och förutsättningar visar sig ligga lägst, utan att hänsyn tas till drifts- och underhållskostnaderna . var boendets tyngsta post kapitalkostnader. I samband med framför allt energikrisen hände sedan förändringen snabbt, vilket lett till att den klart tyngsta posten i boendet är driftskostnaderna. Och det är främst två driftskostnader som ökar: uppvärmnings- och underhållskostnaderna. Framtidens bostadskonsumenter kommer att drabbas allt hårdare av ökade boendekostnader. Den akuta kostnadsbild som vi just nu upplever på bostadsmarknaden i samband med nyproduktion innebär att flertalet av bostadsprojekten utsätts för en kraftig kostnadsbantning, vilket innebär att man byter ut material med god hållbarhet mot billigare för att över huvud taget bygget skall kunna komma ned till de vedertagna överkostnaderna. Annars riskeras att bygget över huvud taget inte kan startas. De senaste månadernas kostnadsutveckling har medfört en allt större uppfinningsrikedom från entreprenörhåll för att komma med förbilligande åtgärder. Även under själva produktionstiden företas prutningar och bantningar av standarden för att kompensera den allmänna prisstegringen. Exemplen är otaliga från en likartad period . Byggandet var underkastat mycket stränga regler för bostadens utformning för att på detta sätt uppnå ett så rationellt bostadsbyggande som möjligt. Prispressen var hård och hänsynslös. Detta ledde bl. a. till att: kakel ersattes med plastmaterial, linoleum ersattes med plastfiltmatta, vägg- och golvmaterial förenklades generellt, fönstertillverkningen förenklades, förbilligades och försämrades, lister, dörrhandtag, karmar m. m. tillverkades av plast, spistillverkningen förbilligades och förenklades, nytt material började användas för takbeläggningar. 1979/80: 1570 Många av effekterna från detta har vi inte mer än sett början på. Kakel vet vi håller minst , men än så länge vet vi mycket lite om hur länge plastmaterialen håller. Vad vi vet är att man på åtskilliga håll fått byta, då mögelskador i stor omfattning uppstått, materialet blir fort fult och är mycket svårt att hålla rent. När det skall bytas måste ofta hela badrumsinredningar rivas ut, vilket gör att reparationerna kostar (1979) mellan . Det skall jämföras med vad det kostar att byta enstaka spruckna kakelplattor. Linoleum är en väl beprövad kvalitet på golvbeläggningar. Att som ersätta linoleum med plastfiltmatta innebär att mattan mäste bytas oftare och till betydligt högre kostnader. När mattan skall bytas håller linoleum som underlag för en ny matta medan en plastfiltbotten först måste rivas ut, vilket ökar kostnaden med ca /kvm. Vägg- och golvmaterialets kvalitetsförsämring innebär kortare underhållscyklar. Fönster i mängder från 1960-talsproduktionen håller nu på att bytas ut till orimliga merkostnader på grund av att fönsterkarmar ruttnat. Plastlister m. m. Man vet ännu inte speciellt mycket om plastens hållbarhet. Vad man kan konstatera är att visst material är mycket brandfarligt. Ett dörrhandtag av plast och en plastlist går mycket oftare sönder än de traditionella materialen metall och trä. Spisar lanserade till hyfsade priser, är obrukbara och går inte att reparera. Det går inte att byta plattor på dem och därför måste de bytas i sin helhet . Fastigheternas driftstid är ännu alldeles för kort för att man skall kunna säga något om nya takbeläggningar och förenklade konstruktioner. Detta är exempel . Många av dem har redan blivit dyra för bostadskonsumenten och många av dessa felsatsningar kommer att stå bostadskonsumenten dyrt också . Vissa av de uppräknade exemplen kommer inte att upprepas i dagens produktion eftersom normer och bestämmelser ändrats, men nya felsatsningar kommer säkerligen att ske om dagens utveckling fortsätter. Den produktionskostnadsbelåning som är föreslagen i budgetpropositionen innebär en förbättring. Förutsättningarna för att vidta driftoch underhållsnedsättande åtgärder okar. Dock finns det en stor risk att förmedlingsorgan och länsbostadsnämnderna trots detta i första hand ser till kostnaden vid anbudstillfället och mindre till drift- och underhållskostnaden . Även byggherrar som inte avser att själva förvalta de uppförda bostäderna ser troligtvis mindre till konsekvenserna i det längre perspektivet. Seriösa byggherrar som dessutom avser att förvalta bostäderna exempelvis HSB, och allmännyttan kan också bli tvingade att ta beslut om kostnadsnedsättande åtgärder vid produktionstillfället, om osäkerhet råder vilka produktionskostnader som kommer att godkännas för statlig belåning, trots att dessa beslut kan innebära högre kostnader. att anhåller att regeringen ger och länsbostadsnämnderna direktiv att dessa för statlig belåning skall godkänna påvisbara produktionskostnadsökningar som är en följd av drift- och underhållsnedsättande åtgärder.