ChangeIsKey/open-riksdag huggingface dataset:
mot · G3021499 · 1980-01-24 00:00:00 — Motion 1979/80:1499 av m. fl. om bevarande av de större vattendragen i , m. m. Bevarandevärdena i de större vattendragen i har inte ägnats någon utredning jämförbar med Sehlstedtska och Ekströmska utredningen om norra och älvar. Detta har bl. a. medfört att hade ett bristfälligt beslutsunderlag när ställning skulle tas till det fortsatta planeringsarbetet i den fysiska riksplaneringen. Planerna på vattenkraftsutbyggnad i i i berör t. ex. en orörd forssträcka på , som utgör landets sydligaste stora strömfiskevatten. utbyggnad i har orsakat dimbildning nedströms älven, och ett nytt kraftverk i skulle förvärra situationen. Planerade satsningar för turismen i området skulle omintetgöras. i i skulle också undergräva bygdens förutsättningar för turism och fritidsliv. Den vackra Rottnadalen skulle ödeläggas som rekreationsområde. Starka lokala opinioner har motsatt sig utbyggnad av såväl som Kymmen-Rottnan. I fråga om har en lång rad remissinstanser avstyrkt förslag om en utbyggnad, bland dem geologiska undersökningar, som varnat för ökad erosion och instabilitet. Fiskerimyndigheterna har varnat för att en utbyggnad av kan bli till skada för . En stark opinion i hela länet kräver att skall bevaras. Med hänvisning till det anförda föreslås 1. att hos regeringen hemställer om en utredning om bevarandevärdena i de större vattendragen i , 2. att uttalar att i avvaktan på begärd utredning om bevarandevärdena i och i tills vidare undantas från utbyggnad. (vpk) PER (vpk) (vpk) (vpk)
mot · G3021500 · 1980-01-24 00:00:00 — gäller som huvudregel att bostadslån utgår endast om byggnadsarbetena upphandlas genom infordrande av anbud utan föregående förhandling med anbudsgivare. Andra upphandlingsformer får godtas under vissa förutsättningar. Resultatet av sådana upphandlingar skall dock prövas restriktivt, och länsbostadsnämnderna har möjlighet att frångå förmedlingsorganets bedömning. Den skärpning av bostadsfinansieringsförordningen som skett är enligt min mening mindre välbetänkt och leder i vissa fall till en ökning av produktionskostnaderna och därmed också högre hyror. En återgång till tidigare utformning av anvisningar till 13 § bostadsfinansieringsförordningen är alltså önskvärd. Möjligheterna att bedriva en mera långsiktig planering och produktion av bostäder ökar härigenom utan att myndigheternas möjligheter till kontroll av pris och kvalitet minskar. Med hänvisning till det anförda hemställs att som sin mening ger regeringen till känna att ytterligare överväganden bör göras om tillämpningen av 13 § bostadsfinansieringsförordningen.
mot · G3021501 · 1980-01-25 00:00:00 — Motion 1979/80:1501 av m. fl. om individuell mätning vid uppvärmning av hyreslägenhet 1 strävandena att minska vår energianvändning i bebyggelsen är det angeläget att , individuellt eller i mindre kollektiv, kunna mäta och debitera kostnader för uppvärmning och tappvarmvattenberedning. Detta är särskilt angeläget nu när kostnaderna för energi stigit brant i höjden . Eftersom av landets totala energianvändning förbrukas av sektorn bostäder, service m. m. skulle besparingar inom dessa områden vara synnerligen angelägna. För att främja energihushållning i bebyggelsen är det angeläget att den enskilde, i fråga om energi till uppvärmning och varmvattenberedning, får ansvar och möjlighet att direkt påverka kostnaderna. Mätsystemet är också väsentligt för att i en stor bristsituation kunna påverka energisparinsatserna och då närmast i samband med en energiransonering. Reglerna i Svensk byggnorm om individuell mätning har tillämpats . Installation av bl. a. individuella varmvattenmätare görs således i praktiskt taget alla nybyggda flerbostadshus och i varierande omfattning även vid ombyggnad av flerbostadshus. Vad beträffar användningen av mätarna för sitt syfte finns ännu inga bestämmelser. Många statliga myndigheter och organ berörs av frågan om individuell mätning och debitering. Regeringen har tillsatt en utredning i dessa frågor. Det är väsentligt att denna utredning på grund av de snabbt stigande energikostnaderna avslutar sitt arbete och lägger ett förslag. Det är angeläget för den enskilde hyresgästen att i rådande situation kunna påverka debiteringen av de faktiska bränslekostnaderna. Med hänvisning till ovan anförda hemställs att hos regeringen tillkännager vad i motionen anförts om individuell mätning av energiåtgång för uppvärmning och tappvarmvattenberedning i hyreslägenheter. () () () () () () () ()
mot · G3021504 · 1980-01-18 00:00:00 — 1979/80 1504-1512 Motion 1979/80:1504 av m. fl. har på länsplanen bedrivits ett omfattande arbete för att kartlägga förutsättningarna för länens utveckling och framtid. har också enligt beslut ansvaret för den regionala planeringen inom resp. län. För att i någon mån skall kunna förverkliga denna målsättning har bl. a. att fördela ramarna för bostadsbebyggelsen till kommunerna. Detta sker i alla län utom i de tre storlänen, , och samt . Speciella problem föreligger i , där flera län berörs. Från har i motioner från flera partier krävts att den nuvarande särbestämmelsen för slopas. När nu har huvudansvaret för den regionala planeringen så bör också ha rätt att fördela bostadsramen för hela länet. Sydvästra är en mycket folkrik del av , med av länets invånare. Det kan inte vara rimligt att förhindras att påverka fördelningen av bostadsbyggandet till de kommuner som ingår i kommunalförbundet. bör åtminstone själv få avgöra, om fördelningen skall ske kommunvis eller till kommunalförbund. Vi återupprepar därför kravet på att i får rätt att fördela hela den ram som ställs till förfogande för bostadsbyggande i . Med hänvisning till det anförda hemställs att uttalar att i skall få rätt att fördela bostadsbyggandet inom sitt län. () () HANS () i
mot · G3021506 · 1980-01-25 00:00:00 — Motion 1979/80:1506 av andre vice talmannen m. fl. om utökat besittningsskydd i hyreslagen m. m. När hyresregleringslagen upphävdes fick bostadshyresgästerna ett direkt besittningsskydd. De fick dessutom ett visst skydd mot oskäliga hyreshöjningar genom förhandlingsplikten med . Lokalhyresgästen har inte samma skydd. Om huset eventuellt skall rivas, måste lokalhyresgästen avflytta. Fastighetsägarens skyldigheter är mycket luddiga. Besittningsskyddet är indirekt och fungerar inte i praktiken. Även om fastigheten består, har hyresgästen inget egentligt skydd av lagen. En husägare kan i stort sett höja hyran som han vill utan att lokalhyresgästen kan skydda sig. Det står visserligen i lagen att om en husägare höjer hyran och hyresgästen därför avflyttar och husägaren sedan inte kan hyra ut till den hyra han begärt kan han dömas till skadestånd. Detta fungerar kanske som en viss spärr för seriösa fastighetsägare. Men branschen flödar av spekulanter som balanserar på lagens yttersta gräns. Dessa företag är mycket svåra att komma åt i efterhand. I vissa delar av landet minskar antalet lokaler för handel och hantverk ständigt på grund av sanering av äldre hus och på grund av att nya lokaler byggs i alltför liten omfattning. Därför ökar konkurrensen om befintliga lokaler med stigande hyror som följd. I ett sådant läge måste samhället ingripa för att trygga lokalhyresgästens rättssäkerhet. Denna fråga har i skilda sammanhang prövats under en följd av år. Senast har hyresrättsutredningen lämnat vissa förslag. Enligt vår mening är situationen så allvarlig att man nu måste inrikta sig på att snabbt få till stånd ett direkt besittningsskydd. Med stöd av det anförda hemställs att beslutar att hos regeringen begära att hyreslagen ändras så att lokalhyresgästen tillförsäkras minst samma skydd som bostadshyresgästen både angående besittningsskydd och skydd mot oskäliga hyreshöjningar samt att lokalhyrans storlek på något sätt kopplas till hyresnivån för bostäder. () ()
mot · G3021508 · 1980-01-24 00:00:00 — Motion 1979/80:1508 av och om energisparstödet till kommuner och landsting Kommunernas och landstingens möjligheter att spara energi och minska oljeberoendet är av största betydelse för folkhushållet. För att öka insatserna på energisparområdet har därför statsbidrag utgått /78. har på regeringens uppdrag gjort en utvärdering av energisparstödet. Därav framgår att kommuner och landsting nått mycket varierande resultat. Vid en närmare granskning framgår exempelvis att satsat minst av alla landsting i kronor räknat men på dessa insatser erhållit högsta spareffekt i kWh per investerad krona. Motsatsen gäller för , som gjort omfattande investeringar men per satsad krona fått betydligt lägre spareffekt. De tre lönsammaste sparåtgärderna - styrutrustning/ventilation, inreglering och reglerutrustning/ventilation - har endast förekommit i av ansökningarna om energisparstöd. av åtgärderna har varit tilläggsisolering, trots att sådan isolering visat sig ha absolut sämsta lönsamheten. Avgörande vid val av åtgärder, som syftar till bättre energihushållning, bör ej enbart vara ambitionsnivån utan även vilka åtgärder som ger största spareffekt för insatt kapital. utredning föreslog inga väsentliga förändringar av energisparstödets utformning, men regeringen har gett energihushållningsdelegationen i uppdrag att noga följa frågor rörande energisparandet. Variationerna mellan olika kommuner och landsting i vad avser ambitionsnivå och val av spårområden är så stora att de - enligt vår uppfattning inte kan accepteras. Statsmakterna bör i sin kommande bidragsgivning uppmärksamma ovanstående redovisade förhållanden och utforma stödet därefter. Maximal spareffekt per investerad krona bör vara vägledande princip. Framgångsrika kommuner och landsting bör stimuleras till ytterligare insatser, och de som lyckats sämre måste förmås till ökat energisparande. Med stöd av ovanstående hemställs att som sin mening uttalar att energisparstödet till kommuner och landsting bör differentieras och utformas så att bidragsgivningen ger största möjliga effekt. . HÖGMARK (m)
mot · G3021509 · 1980-01-25 00:00:00 — Motion 1979/80:1509 av m. fl. om åtgärder mot bebyggelse av attraktiva fritidsområden En fysisk riksplanering sorn tar hänsyn till såväl behov av bebyggelse som behov av områden för friluftsliv och rekreation och för jordbruksändamål håller på att genomföras i . har varit ett viktigt decennium i planeringsskedet för en omfattande fysisk riksplanering. Inom 25 områden, som är av stor betydelse för friluftsliv och rekreation och inom attraktiva strandområden, söker man nu genom naturvårdsförordnanden samt genom översiktliga markhushållningsplaner säkra hela befolkningens möjligheter att utnyttja dessa områden. Men på en del håll finns redan byggnadsplaner med planerad bebyggelse för sådana områden, även om bebyggelsen inte har detaljplanerats eller verkställts. Det blir ofta ett hårt tryck på kommunerna från byggnadsfirmor och enskilda byggspekulanter att bygga i dessa åtråvärda områden. I ser man tydligt hur kompakt permanentbebyggelse breder ut sig - ibland med mycket gamla byggnadsplaner som underlag - och icke sällan leder ändringar i byggnadsplanerna till att fler tomter bildas och byggnadsytan ökas på ett sådant sätt att strandområden och primära rekreationsområden nästan omvandlas till tätortsområden. Runt Skånes kuster och inom de primära rekreationsområdena Kullahalvön, och finns upprörande exempel på hur primära rekreationsområden av riksintresse omvandlas till täta villaområden för personer med goda kapitaltillgångar. Enligt propositionen 1978/79:213 bör ett samlat markhushållningsprogram föreligga klart för bl. a. 1981. Men planeringsskedet pågår, ökar exploateringen av de attraktiva områdena i snabb takt. Risk föreligger att, när man kan fastställa bevarandeprogram för attraktiva rekreationsområden, då är redan så mycket av dessa exploaterade att de fria ytorna och naturlandskapets karaktär helt har förändrats. Speciellt stor är denna risk för strandområden, som skall fritidsutnyttjas av en stor lokal befolkning samt många sommarturister. Det synes vara nödvändigt med snabba åtgärder för att hindra att äldre byggnadsplaner lägger hinder i vägen för strävandena att säkra rekreationsområden speciellt för tätortsbefolkningen. Med stöd av vad som anförts hemställer vi att beslutar att som sin mening uttala att redan fastställda byggnadsplaner för obebyggda områden vid stränder och andra för friluftslivet attraktiva platser bör omprövas i enlighet med vad i motionen anförts. () ()
mot · G3021510 · 1980-01-24 00:00:00 — av m. fl. om statens lånestöd till energisparåtgärder I budgetpropositionen (bil. 16 s. 138-148) föreslås ändrade former och grunder för statens lånestöd till energibesparande åtgärder i bostadshus. a. föreslås att det nuvarande energisparlånet skall ersättas av bostadslån enligt bostadsfinansieringsförordningen. De regler om fördjupning, ränta, räntebidrag och amortering som gäller i fråga om bostadslån för sedvanliga ombyggnader föreslås gälla också för bostadslån som avser energisparåtgärder. Principen har varit att så långt möjligt få enhetliga regler för bostadslån för ombyggnad och för energisparåtgärd. Emellertid har vissa undantag gjorts från denna princip. Sålunda föreslås att räntebidrag, när bostadslånet avser småhus, endast skall lämnas för den del av lånet med tillhörande underliggande kredit som avser andra åtgärder än energisparåtgärder. Kostnaderna för energisparåtgärderna får inte heller räknas med i kombinationsfallen, när räntebidrag för bostadslån för andra åtgärder skall bestämmas. Enligt vår uppfattning bör så långt möjligt samma regler gälla oavsett vilken typ av åtgärd som bostadslånet avser. Att räntebidrag kan utgå även för energisparåtgärder i småhus är ett starkt incitament till att sådana åtgärder genomförs. Räntebidrag bör kunna lämnas utan krav på en viss nedre gräns för låneunderlagets storlek och bör - som vi tidigare anfört avslås endast om lånet är så litet att bidraget inte motiverar det administrativa förfarandet. Med hänvisning till det ovan anförda hemställs att beslutar uttala sig för att räntebidrag när bostadslånet avser småhus skall utgå även för energisparåtgärder samt att även kostnaderna för sådana åtgärder beaktas vid prövningen av förutsättningarna för räntebidrag beträffande bostadslån för andra åtgärder. (c) ()
mot · G3021511 · 1980-01-25 00:00:00 — av m. fl. Med hänvisning till motivering i motion 1979/80:1407 angående utformning av energiförsörjningssystemet och sysselsättningsutvecklingen får vi härmed hemställa att beträffande direktverkande elvärme som sin mening ger regeringen till känna vad i motionen anförts. () () () ()
mot · G3021512 · 1980-01-22 00:00:00 — Motion 1979/80:1512 om energisparstöd vid övergång från olja till fasta bränslen måste decimera sitt oljeberoende. Risken för politiska störningar i leveranserna är uppenbara. Inhemska energikällor för att minska beroendet av olja förs fram i debatter och diskussioner. Tyvärr stannar många av idéerna på debattstadiet. Ett realistiskt alternativ till oljan utgörs av biomassa, t. ex. flis, halm, energiskog, vass och torv. Enbart värmeenergin i stråsädeshalmen motsvarar ca olja. En av de lättast tillgängliga biomassorna är halm. Sammanlagt produceras ca halm från stråsäd. Av detta används ca till foder och strö. Beroende på årsmån återstår som kan användas i energiproduktionen. I energitermer motsvarar detta ungefär importerad olja till ett värde av ca . Tyvärr tillvaratas inte dessa halmmängder, utan de plöjs ned eller eldas upp ute på fälten. Man har beräknat att jordbrukets oljebehov för uppvärmning uppgår till . har emellertid jordbruket framför allt i skogslänen övergått till vedeldning, men för slätt jordbruket skulle halmen kunna bli en fullvärdig ersättning till olja för uppvärmningsändamål. Till detta krävs det emellertid stora investeringar. Det kan ofta ta innan en investering för halmuppvärmning ger överskott. Det betyder att små företag och äldre brukare kan komma att tveka inför halmuppvärmning. Mycket tyder på att en övergång till halmeldning inom jordbruket skulle innebära en halmåtgång på . med medelgod skörd skulle det i alla fall finnas ytterligare halm som jordbruket skulle kunna sälja för energiutvinning i såväl enskilda fastigheter som i centralanläggningar. Jordbruket har som framgår stora möjligheter att bli pionjärer när det gäller användning av biomassa för energiändamål. Tekniken att rationellt samla halmen finns . Särskilda halmpannor med en speciell förbränningsteknik finns också. I lär 10 000 sådana halmpannor vara i drift. Eftersom det är ett samhällsintresse att minska oljeimporten borde staten medverka till generösa lånemöjligheter för övergång till fasta bränslen för uppvärmning. Med hänvisning till det anförda hemställs att som sin mening ger regeringen till känna att övergång från olja till fasta bränslen skall innefattas i nu gällande regler för energisparstöd i form av bidrag men också lånemöjligheter för resterande kostnader.
mot · G3021513 · 1980-01-25 00:00:00 — 1979/80 1513-1520 Motion 1979/80:1513 om den yttre miljöns anpassning till de handikappades behov Byggnadsstadgans 42 a § anger att vid nybyggnation och väsentliga ombyggnader skall funktionshindrades behov av framkomlighet tillgodoses. Det innebär att bostäder, arbetsplatser och offentliga byggnader successivt blir tillgängliga för handikappade. Även kommunikationsmedlen och dess terminaler skall enligt beslut anpassas till funktionshindrades behov av tillgänglighet. En brist i den nuvarande lagstiftningen är att den inte reglerar förhållandena utanför tomtmark. Rörelsehindrade personer har möjlighet att självständigt förflytta sig med t. ex. el-rullstol inom byggnaderna och ut ur fastigheterna. När man anlägger gator och gångvägar i fastigheternas närmiljö beaktas sällan framkomligheten för funktionshindrade, trots att planverket utgivit skrifter med råd och lämplig utformning. Kantstenar och trappor i terrängen t. ex. hindrar framkomligheten. Med hjälp av el-rullstolar och andra fordon kan rörelsehindrade ta sig fram långa sträckor inom tätorterna, om miljön är utformad med hänsyn till deras behov. Exempel på att detta är möjligt i större omfattning och utan särskilda kostnader finns bl. a. i . behandlade också frågan om handikappades gångvägar. Utredningen förutsatte att dessa anpassades för att handikappades resande med allmänna färdmedel skulle möjliggöras. Det är önskvärt att en från handikappsynpunkt enhetlig planering sker för såväl inre som yttre miljö inom tätortsområden. Med hänvisning till det anförda hemställs att hos regeringen begär en utredning angående lagstiftning om den yttre miljöns anpassning till handikappades behov. 1 1979/80.
mot · G3021514 · 1980-01-25 00:00:00 — Motion 1979/80:1514 om boendeservice för personer med svårt handikapp En viktig samhällsfråga just nu är bostadsfrågan för personer med svårt handikapp. Lägenheter med s. k. boendeservice medför att människor med stort behov av praktisk hjälp kan få ett självständigt boende i stället för att vistas på vårdinstitutioner. Bostäder för rörelsehindrade är självfallet en angelägenhet liksom bostäder för övriga medborgare. Den som har rörelsehinder behöver bostaden där arbete kan erhållas och med hänsyn till familjerelationer. Därför måste boendeservice finnas i varje kommun. Ett av skälen till att boendeservice ännu inte är utbyggd i landet är tveksamheten om vem som har ansvaret för servicekostnaderna. Landstingen har svarat för hela kostnaden så länge vederbörande bor på vårdhem. Vid utflyttning till lägenhet får kommunerna svara för servicekostnaderna. Skälet härtill är att sjukvårdshuvudmännen anser att sjukvårdssituationen inte längre föreligger. Kostnadsfrågan får inte utgöra ett hinder för att lösa bostadsfrågan för gravt rörelsehindrade. Jag finner det därför nödvändigt att staten ger ett förhöjt bidrag till kostnaderna för den praktiska hjälp som erfordras inom boendeservice-enheter för rörelsehindrade. F. n. utgår ett bidrag till social hemhjälp av kostnaderna för hyresgäster och boendeservice. I syfte att stimulera en utbyggnad av boendeservice bör statsbidraget till detta ändamål höjas till av hemhjälpskostnaderna. En annan fråga i detta sammanhang är bostadens utformning och inredning. Bostäder för rörelsehindrade med stort hjälpbehov kräver merytor och kompletterande inredningar. Våtutrymmen, sovrum och kommunikationsleder måste vara väsentligt större än i normalbostäder. Köken behöver en inredning som går att justera efter de olika familjemedlemmarnas eller hemhjälpens behov. Redan vid byggnationen bör det byggas in larmsystem, dörrautomatik för fjärröppning m. m. Bostäderna byggs med vanliga lån. De speciella åtgärderna skall enligt uttalande från statsmakterna finansieras med bostadsanpassningsbidrag. Det råder stor osäkerhet om tillämpningen av anpassningsbidraget. Kommunerna är inte alltid klara över vilka åtgärder som kan finansieras med bidraget. Det är olyckligt eftersom det hämmar en utbyggnad av boendeservice eller medför att bostäderna inte får erforderlig utrustning. Bostadsanpassningsbidraget täcker inte heller på långa vägar merkostnaderna för byggande och inredning i samband med anordnande av boendeservice. Utskottets hänvisning- med anledning av en liknande motion till att bostadsanpassningsbidraget skall täcka hela kostnaden som här avses stämmer inte. Utskottets ställningstagande har inte heller inverkat positivt för att lösa bostadsfrågan för personer med gravt handikapp. Det krävs helt andra åtgärder för att föra frågan framåt. Med hänvisning till det anförda hemställs att hos regeringen begär en skyndsam översyn av de statliga bidragen för produktion och drift av lägenheter för boendeservice åt personer med svårt handikapp.
mot · G3021515 · 1980-01-25 00:00:00 — av och om organisationen för handläggning av fastighetsbildningsfrågor Enligt riktlinjerna för omorganisationen av lantmäteriverksamheten (prop. 1970:188, SU 1970:208) skall för fastighetsbildningen finnas en statlig basorganisation. Vidare skall under vissa förutsättningar inrättas specialenheter för fastighetsbildningsuppgifter, dels för uppgifter som rör utveckling av tätbebyggelse, dels för uppgifter som sammanhänger med jordbrukets och skogsbrukets rationalisering m. m. Specialenheterna för jordbruks- och skogsbruksfrågor är statliga. Den grundläggande förutsättningen för att inrätta dessa enheter var att verksamheten kräver stark specialisering, att distriktsenheten är ojämnt belastad eller att samordningen med annan verksamhet främjas. Allmänheten skall i och för sig alltid kunna vända sig till distriktsenheten i en fråga, men ett ärende kan därvid överlämnas för handläggning till en specialenhet. Organisatoriska krav medför att en specialenhet kräver ett relativt stort förrättningsunderlag. Å andra sidan finns uppenbara fördelar att vinna för allmänheten om ärenden handläggs på ett närbeläget distriktskontor. Hänsyn måste tas även till distriktskontorens organisatoriska och förrättningsmässiga underlag. Det har hävdats att vid det närmare bestämmandet av nuvarande organisation de i och för sig obestridda principiella fördelarna med specialenheter för jord- och skogsbruksfrågor har överbetonats vid vägningen mot intresset från allmänhetens sida och i vissa fall från distriktsorganisationens sida. Det generella intresset av en fortsatt decentralisering har därvid också uppfattats som eftersatt. Mot bakgrund därav bör enligt vår mening i en översyn på nytt bedömas om de nuvarande specialenheterna för jord- och skogsbruksfrågor i samtliga fall är motiverade med hänsyn till överblickbar utveckling och om verksamhetsområdena är lämpligt angivna. En utgångspunkt för översynen bör vara att, utan ändring principbeslut, på nytt överväga möjligheterna att överföra ytterligare uppgifter till distriktskontoren. Det bör betonas att avsikten inte är att minska möjligheterna att med fastighetsbildningen som instrument genomföra de nya jord- och skogsbrukspolitiska riktlinjerna. att som sin mening ger regeringen till känna att den nuvarande organisationen av specialenheter för fastighetsbildning som hänger samman med jord- och skogsbruksfrågor bör ses över enligt vad i motionen anförts.