ChangeIsKey/open-riksdag huggingface dataset:
mot · G302673 · 1980-01-23 00:00:00 — Motion 1979/80:673 av m. fl. om upprustning av järnvägslinjen ForsmoHoting 1 olika sammanhang har understrukits vikten av att Forsmo-Hotingbanan ges en upprustning till 20 tons axeltryek för att bli likvärdig med angränsande järnvägsbanor. ForsmoHoting-banan har ett strategiskt läge som länk mellan och stambanan. Detta gör den givetvis betydelsefull ur skilda aspekter, bl. a. från totalförsvarets synpunkt. För näringslivet i en glesbyd med få alternativ är en pulsåder som en järnväg av yttersta betydelse. Den verksamhet som naturligtvis främst utvecklas i en sådan bygd har sin bas i skogen. Möjligheten att utnyttja banan för skogstransporter är en tillgång. Detta bör understrykas i ett läge då flottningen utreds. Beroende på valet av långsiktig transportlösning för det flottade virket kan Forsmo-Hoting-banan få betydelse av olika slag. De moderna inlandssågverken i och Tåsjöberg skulle, genom en upprustning av banan till ett högre axeltryck, bli mer konkurrenskraftiga eftersom vagnarna då kan utnyttjas maximalt. Det bör även beaktas att vägnätet i området inte är av tillräcklig standard för behoven. Det bör också noteras att om en planmässig upprustning av Forsmo Hoting-banan sker av tre . kan detta ge sysselsättning för ca 50 arbetare . Med hänvisning till det anförda hemställs att hos regeringen begär att Forsmo-Hoting-banan upprustas till en standard som tillåter 20 tons axeltryck. () () () BO ()
mot · G302674 · 1980-01-23 00:00:00 — Motion 1979/80: 674 av m. fl. om anläggande av industrispär mellan och har från skilda håll i länet yrkats på att det s. k. Husumspåret från till de stora massa- och pappersfabrikerna i skall komma till stånd. Vissa smärre sträckor har också tillkommit, och förberedelser för ytterligare sträckor har gjorts. Något slutgiltigt beslut om hela sträckningen har dock inte tagits. Frågan har varit uppe och även lyfts fram i det s. k. Västernorrlandspaketet, där framfört yrkanden om insatser för länet. utredde SJ på regeringens uppdrag frågan. Samtliga berörda instanser anförde i utredningen en rad skäl för att spåret skulle byggas. Arbetsmarknadssituationen i regionen gjorde då att planerna skrinlädes. har emellertid en hel del skett som ökat behovet av en spårförbindelse. Ett nytt pappersbruk har tillkommit. Det kan vidare konstateras att tidigare bedömningar av transportvolymen har visat sig alltför försiktiga. Också fortsättningsvis förefaller förutsättningarna goda för en ökad transportmängd av finpapper. Detta hänger samman med bl. a. den fortsatta förädling som övervägs. Sulfatfabriken, som har en årskapacitet på pappersmassa, har stora intransporter av olika råvaror. Massaved utgör naturligtvis en mycket stor transportvolym, men volymen kemikalier för processen är också av mycket stor omfattning. Pappersbruket har en årskapacitet på ca papper - som i sin helhet skall uttransporteras från . Den alltmer besvärliga energisituationen, med bl. a. höga priser på drivmedel och ett berättigat krav på att separera kemikalietransporter från trafiken på våra landsvägar, gör det viktigt att ett järnvägsspår byggs fram till Husums massa- och pappersindustri. Det sistnämnda kravet måste anses väga utomordentligt tungt, eftersom bl. a. stora mängder klor. natriumklorat, natronlut, svavelsyra och svavel måste passera genom samhället - såväl det kommersiella som det offentliga med bl. a. låg-, mellan- och högstadieskola. skapas dessutom meningsfulla sysselsättningstillfällen. Detta sista är av stor betydelse, eftersom området endast med undantag av få korta perioder haft arbetslöshet. En järnväg fram till kan också skapa förutsättningar för etablering av nya företag på sträckan. Frågan om Husumspåret lär ha hänskjutits till närmare studium i departementen. Detta kan ses som ett steg framåt för denna viktiga fråga. Vi vill emellertid framhålla vikten av att ett snabbt beslut kommer till stånd om utbyggnad av spåret. Med hänvisning till det anförda hemställer vi att beslutar att som sin mening ge regeringen till känna vad som i motionen anförts om anläggande av industrispår mellan och . () () () BO ()
mot · G302675 · 1980-01-22 00:00:00 — Motion 1979/80: 675 av om postverket sorn serviceinrättning är ett av samhällets affärsdrivande verk. Med hänsyn till att postverket har monopolställning vid postdistribution är detta betänkligt, eftersom det saknar konkurrens. Däremot går postverket ut och konkurrerar på andra områden, t. ex. genom utdelning av reklam, varvid det blir svårt att fastställa huruvida postdistributionen genom fastställda portointäkter medverkar till konkurrenssnedvridning av reklamutbudet. Att tillåta att postverket är affärsdrivande verk strider mot intentionerna bakom en svensk serviceinrättning ägnad att stärka såväl landets infrastruktur som internationell slagkraft för industrin. I de handelsavtal som tecknas saknas normalt möjlighet för samhället att gå in i företagen med subventioner, då detta allmänt uppfattas som dumpningsförsök. Däremot har staten möjlighet att inom landet sänka kostnadsbilden genom att exempelvis söka minska transportkostnader och porton. Den politik som förts av postverket har tvärtemot detta varit ägnad att minska industrins konkurrensförmåga. Med hänvisning till det anförda hemställs att beslutar att postverket skall ha karaktären av självkostnadsbärande serviceinrättning vid postdistribution och att verkets övriga verksamheter överförs till .
mot · G302676 · 1980-01-23 00:00:00 — Motion 1979/80: 676 av och om flygväderrapportering Inrikesflyget har fått en ökande resandeström och allt större betydelse för samfärdseln i vårt land. Detta medför emellertid att större servicekrav ställs på inrikesflyget och också på väderlekstjänsten. Som bekant är flyget känsligt för dimma och snöoväder. Detta medför ofta förseningar och ibland inställda flygturer. Det är en risk som flygpassagerarna ofta tar. Men i många fall kan en försening eller - i ännu högre grad en inställd tur leda till stora svårigheter för den resande. Hur skall då en flygpassagerare före resan få veta om det råder dimma eller annan olämplig väderlek på den flygplats som är målet för resan? Man kan givetvis ringa och fråga. Men erfarenheten säger oss att det dels är svårt att nå fram på telefon till stora flygplatser, som exempelvis , dels blir det oftast ett knapphändigt besked som ofta alls inte svarar mot den verklighet flygpassageraren befinner sig i när han eller hon väl anlänt till avresestationen. För en resande som mäste passa och har möjlighet att göra resan med annat färdmedel är det rimligt att kunna göra en bedömning innan omdispositionen mäste göras. Vad kan då vara bättre än att få en väderrapport om just flygvädret på flygplatserna runt om i landet? Land- och sjöväderrapporter ges i radio i stort antal . Sjöfolket uppfattar sina specialrapporter som en självklarhet. Varför skulle inte flygväderrapporter med den omfattning llyget nu har också vara en självklarhet? Vi begär inte att väderlekstjänsten skall göra en exakt förhandsbedömning om ett plan på en viss linje och tur skall kunna landa eller ej på grund av väderleken. Däremot kan det anges hur väderleken (dimma, snö etc.) var vid ett visst klockslag och vilka utsikter som gäller. Av dessa rapporter kan sedan var och en som avser att flyga själv bilda sig en uppfattning. Dessa flygväderrapporter bör dels ges i radio i ungefär samma utsträckning som sjöväderrapporterna, dels linnas tillgängliga på ett centralt telefonnummer. ett 'Fröken ". Med hänvisning till det anförda hemställs att hos regeringen anhåller om att väderlekstjänsten, SMH1. får i uppdrag att svara för flygväderrapportering i ungefär samma omfattning som sjöväderrapporter ges.
mot · G302677 · 1980-01-23 00:00:00 — av m. fl. om bättre kollektivtrafik för arbetsresor Pendlingen mellan bostad och arbete har ökat kraftigt . Detta är i mänga avseenden positivt och kan ses som ett uttryck för att den lokala arbetsmarknaden har vidgats för den enskilde. Fler arbetstillfällen inom den egna regionen har blivit tillgängliga för den enskilde genom daglig pendling. Men detta gäller nästan uteslutande de människor som har tillgång till bil för sitt resande. Sämre är det om man ser till pendlingsmöjligheterna med allmänna kommunikationsmedel som buss och tåg. Den kollektiva trafiken är på många orter mycket dåligt utbyggd och även dåligt anpassad för resor till och från arbetet. Ökade ansträngningar måste enligt vår mening göras frän samhällets sida för att även på dessa orter få till stånd en kollektivtrafik som också fungerar för arbetsresor. De analyser och de praktiska försök med utbyggd trafik för arbetsresor som länsbussbolaget i län bedrivit tillsammans med bl. a. sysselsättningsutredningen visar att det i många mindre och medelstora kommuner finns ett kapacitetsutrymme som kan användas för en utbyggd kollektivtrafik vid de tider då de flesta människor börjar och slutar sina arbeten. Försöken visar också att det finns ett konkret intresse bland människor att använda en sådan utbyggd kollektivtrafik för arbetsresor. Ett viktigt syfte med en bättre kollektivtrafik för arbetsresor är att göra det möjligt för fler människor att komma ut på arbetsmarknaden att ta bort ett förvärvshinder som bristande resmöjligheter utgör för många människor. Dessutom finns ett allmänt intresse för en övergång till resande med kollektiva trafikmedel bland redan förvärvsarbetande. Även ur energisynpunkt är det önskvärt att stimulera kollektivt resande. De ekonomiska beräkningar som gjorts av verksamheten visar att det krävs ett mycket litet tillskott av nya förvärvsarbetande för att verksamheten skall gå ekonomiskt ihop för kommun, landsting och stat sammantaget. Beräkningarna visar emellertid också att kostnaderna och intäkterna inte fördelar sig jämnt mellan dessa parter och att det därför krävs överföringar dem emellan. Detta skulle exempelvis kunna ske genom utökat statsbidrag för sådan trafik. För att åstadkomma en kollektivtrafik för arbetsresor och upprätthålla den trafik som f. n. bedrivs för serviceresor skulle antalet statsbidragsberättigade turer behöva utökas med två till tre turer per dag och linjesträckning. Detta förutsågs också i sysselsättningsutredningens slutbetänkande som lades fram . 1979/80: 677 För vår del ser vi det som ytterst angeläget att på olika sätt underlätta för människor att ta de arbetstillfällen som erbjuds i skilda regioner. Uttalanden i denna riktning har också gjorts från regeringens sida. Med hänvisning till vad vi här har anfört hemställer vi att som sin mening ger regeringen till känna sin syn på behovet av en utökning av antalet statsbidragsberättigade turer för linjebusstrafik med två till tre dubbelturer per dag och linjesträckning i enlighet med vad som föreslagits i motionen. () () () () () i Kumla
mot · G302678 · 1980-01-23 00:00:00 — Motion 1979/80: 678 av m. fl. om automatiska dörröppningsanordningar på obemannade järnvägsstationer SJ:s lågprissatsning har visat sig vara mycket positiv. Allt fler tar tåget i stället för bilen. Med dagens energikris är även det positivt. Men trots att allt fler utnyttjar SJ är inte servicen helt tillfredsställande på alla områden. Så är t. ex. mindre järnvägsstationer obemannade vissa tider och vänthallarna låsta för resenärer. Biljetterna kan med fördel införskaffas dagen före avfärd eller när bemanning finns. Men vid avresa eller sen kväll har inte resenärerna möjlighet att komma in i den uppvärmda väntsalen, enär bemanning saknas. Dagens höga tekniska utveckling borde kunna ge lösningar så att väntsalsdörrarna kan öppnas av "behöriga" resenärer. Bankerna har genom sina bankomatkort och minutenkort löst problemet att skaffa kontanter utan mänsklig assistans från bankkontoret. På samma sätt borde SJ:s biljetter kunna utföras. Man stoppar in biljetten i en därför avsedd dörröppningsanordning, och resenären kan invänta tåget i en uppvärmd väntsal. Liknande försök pågår inom lokaltrafik månadskorten avläses automatiskt och spärren öppnas. Med stöd av det anförda hemställs att hos regeringen begär att möjligheterna att förse väntsalarna under obemannade tider med automatiska dörröppningsanordningar undersöks. () () () ()
mot · G302679 · 1980-01-23 00:00:00 — Motion 1979/80: 679 av m. fl. om elektrifiering av 'ärnvägssträckan KilTorsby Den rådande oljekrisen i världen är oroande. Allt som är möjligt att göra för att bringa ner oljeberoendet bör därför göras, såväl då det gäller den privata konsumtionen som då det gäller samhällssektorn. En minskning av bilismen, bl. a. genom att stimulera till ökat användande av de kollektiva färdmedlen, är en åtgärd då det gäller den privata konsumtionen. Allt bör därför göras för att få de allmänna kommunikationsmedlen så attraktiva som möjligt. Då det gäller samhällsdelen är en elektrifiering av ännu inte elektrifierade järnvägar en åtgärd som bidrar till minskad oljeförbrukning. Godstågen på dessa bandelar har diesellok. och även motorvagnarna är dieseldrivna. En övergång till elektrisk drift innebär också en miljöförbättring; motorvagnarna blir mera tystgående, och komforten och attraktiviteten ökar. En bandel där en elektrifiering bör prövas är Fryksdalsbanan mellan och i . Dess anslutning till stambanorna StockholmOslo och Göteborg-Dalarna-Gävle innebär också fördelar från driftsynpunkt. Direkttåg skulle sålunda kunna gå mellan exempelvis och utan byten i . Även då det gäller godstrafiken skulle direkttåg ofta underlätta transportarbetet. En elektrifiering av den bandelen skulle dessutom medföra många mycket välbehövliga arbetstillfällen . De nya motorvagnar som är under byggande är planerade för dieselmotorer. Utvecklingen på oljemarknaden motiverar dock att en viss del av dessa byggs för elektrisk drift för att kunna sättas in på bandelar som övergår från diesel till eldrift. En förutsättning för att elektrifiering skall kunna göras är emellertid att folkomröstningen om kärnkraften inte får ett resultat som medför en markant minskning av tillgången på elkraft i landet. Med hänvisning till det anförda hemställs att beslutar anhålla att regeringen utreder förutsättningarna för att elektrifiera Fryksdalsbanan. () () () ()
mot · G302680 · 1980-01-22 00:00:00 — av och oni SJ:s pensionärsbiljetter De bestämmelser som SJ tillämpar angående pensionärsrabatter är enligt vår uppfattning inte tillfredsställande. Det innebär bl. a. att änkepensionärer inte har rätt att utnyttja rabattförmånen som innebär rabatt på ordinarie biljettpris. Förhållandet är även detsamma för kvinnor som uppburit hustrutillägg, om mannen avlider. Enligt vår uppfattning är det värdefullt att en ändring kommer till stånd som innebär att änkor, som uppnått , alternativt uppburit hustrutillägg, ges möjlighet att använda sig av SJ:s pensionärsrabatt. De nedsatta biljettpriserna betyder mycket för de pensionerades möjligheter att besöka släkt och vänner eller att på annat sätt skapa en meningsfull fritidssysselsättning. När behandlade en motion med liknande hemställan uttalade man sin tveksamhet med tanke på de avgränsningsproblem som finns och var därför inte beredd att tillstyrka motionen. Vi anser emellertid att dessa avgränsningsproblem inte är så stora utan att man skulle kunna tillgodose de berättigade krav som framställs i motionen. Med hänvisning till det anförda hemställs att som sin mening uttalar att änkor, som uppnått , alternativt uppburit hustrutillägg, skall ges möjlighet till pensionärsrabatt på statensjärnvägar. () ()
mot · G302681 · 1980-01-22 00:00:00 — av m. fl. om fortsatt persontrafik på järnvägssträckan ÄlmhultSölvesborg Nedläggningsbeslut av persontrafiken föreligger för bandelen . upprätthålls trafiken på banan, då frågan om ersättningstrafikens ordnande inte lösts. I den trafikpolitiska proposition som behandlade anförde statsrådet: intar härvidlag en särställning. Den ingår inte bland de bandelar som jag nu föreslagit tili nedläggningsprövning, eftersom nedläggningsbeslut redan nu föreligger och frågan om ersättningstrafiken f. n. bereds inom på grundval av ett förslag från bussbidragsnämnden. Jag anser emellertid det rimligt att även den i detta fall berörda regionen får del av det föreslagna bidraget till ersättningstrafiken." biträdde propositionen i denna del. Nedläggningsbeslutet fattades mot berörda kommuners vilja och med ytterst knapp marginal. Bandelen har stor betydelse från regional och interregional synpunkt. För fortsatt persontrafik talar också det faktum att inom kommunerna används banan till stor del för skolelevers resor samt för arbetsresor till i . Bandelen kan också från beredskapssynpunkt betraktas som angelägen och utgör en reservmöjlighet för SJ vid ett eventuellt avbrott på järnvägssträckan ÄlmhultFlässleholm. En nedläggning av banan skulle innebära en försämring av servicen för bygden. Ersättningstrafik på landsväg kräver upprustning av de berörda vägarna. Vägsträckan LönsbodaLoshult som i så fall skulle komma att trafikeras är klart undermålig och innebär risker från trafiksäkerhetssynpunkt. I de diskussioner som förevarit har inga vägförbättringar utlovats i samband med en eventuell nedläggning av banan. Enligt planerna skall godstrafik även fortsättningsvis bedrivas på järnvägslinjen. Detta medför att ett visst underhåll är erforderligt. Rationaliseringar har genomförts, och personalmässigt kan ytterst små vinster vinnas vid en nedläggning av persontrafiken. Enligt vår mening kommer den spårbundna kollektivtrafiken att få en avgörande betydelse när det gäller trafikförsörjningen totalt. Från energisynpunkt och av miljö- och trafiksäkerhetsskäl är spårbunden trafik klart överlägsen landsvägstrafik. Med hänsyn bl. a. till de kraftigt ökade drivmedelskostnaderna torde den spårbundna kollektivtrafiken vara samhällsekonomiskt lönsam. Den lågprissatsning som kunde inledas efter riksdagsbeslutet har klart visat att allt fler finner järnvägen vara ett attraktivt alternativ till bilen på såväl korta som längre ressträckor. Vi anser det angeläget att behålla de resenärer som kommit till SJ. Därför är det nödvändigt med upprustning av banor och rullande materiel. Det är också viktigt att tidtabellerna så långt möjligt anpassas till de resandes behov. Det gäller exempelvis skoltider och arbetstider. Vi vill därför föreslå att på nytt tar upp till prövning persontrafiken på bandelen ÄlmhultSölvesborg, eftersom man enligt vår mening inte tagit tillräcklig hänsyn till en samlad bedömning av följderna av en nedläggning av persontrafiken på nämnda bana. Med hänvisning till det anförda hemställs att beslutar uttala sig för förnyad prövning om fortsatt persontrafik på bandelen ÄlmhultSölvesborg. () ()
mot · G302682 · 1980-01-22 00:00:00 — 1979/80: 682 av m. fl. Längs våra vägar finns ett omfattande system av förbuds- och varningsskyltar, som måste anses mer än tillräckligt för att upplysa trafikanterna om hur de inte får köra. När det gäller vägvisningen däremot - som talar om hur de får och skall köra är skyltningen att anse som alltför sparsam. Den blir därför inte tillräckligt upplysande och kan vara oklar och t. o. m. missledande. För trafiksäkerheten är det väsentligt att vägvisningen är så effektiv och lättfattlig att risken att köra fel elimineras. Det får bara inte hända att en bilist kan misstolka en vägvisningsskylt så att han/hon hamnar på en uppfart i fel färdriktning på en motorväg. Det måste också göras lättare för en främling, som är obekant med lokala förhållanden, att hitta rätt vid genomfarter och utfarter från större tätorter. Kommer man exempelvis E 4-utfarten från är det på grund av otillfredsställande skyltning lätt att missa avfarten från E 4 till E 6. Att komma till och själv försöka ta sig ut till med hjälp av vägvisningsskyltar är ett besvärligt företag. Det görs nu en successiv övergång till nya, större vägskyltar med vit text på ljusblå botten, vilket är en riktig åtgärd. Men i samband med omskyltningen måste även andra åtgärder till för trafiksäkerhetens och klarhetens skull. Det måste göras en genomgång av hur vägvisningsskyltar skall placeras över och längs vägarna för att ge den bästa och klaraste informationen. Likaså måste kompletterande vägvisning tillkomma, som gör det lättare för trafikanter att orientera sig t. ex. vid utfarter från större tätorter. I båda fallen borde man i ta lärdom av det utomordentliga vägskyltningssystem man använder sig av i . Med stöd av det anförda hemställs att som sin mening ger regeringen till känna vad i motionen anförts rörande angelägenheten av noggrannare och mera lättfattlig vägvisning i samband med nu pågående omskyltning. () () HANS NYHAGE (m)
mot · G302683 · 1980-01-22 00:00:00 — Motion 1979/80: 683 av m. fl. om de svenska kanalernas framtid De flesta av vårt lands kanaler kom till , i de flesta fall för att fungera som transportleder för handelstrafik. Järnvägarnas tillkomst och upprustningen av landsvägsförbindelserna ledde till att kanalernas betydelse blev allt mindre, och efter har den egentliga nyttotrafiken upphört på de flesta av dem. Landets kanaler har därefter i många fall kommit att förfalla. Någon egentlig klarlagd målsättning för deras framtida användningssätt har inte fastställts. är det fritidsbåtarna som trafikerar dem, och man kan konstatera att de vattenvägar som är farbara utgör mycket lämpliga färdvägar och områden för ökad turism och ett utvidgat rörligt friluftsliv. Båtlivet i är en stor del av det rörliga friluftslivet och berör ca 2 miljoner människor. Man bör heller inte glömma bort det stora kulturella värdet hos dessa vattenvägar och de platser som är belägna utefter dem. De flesta kanalerna dras med stora ekonomiska problem. Bristen på genomtänkt målsättning för kanalernas framtida användning resulterar ofta i beslut som i ett längre perspektiv kan få avgörande betydelse för kanalernas framtid utan att man är helt klar över vilken betydelse de enstaka besluten kan innebära på . Beslut fattas t. ex. om brobyggnader som kan skapa problem för kanalernas eventuella framtida användning. begärde 1975 att kanalernas framtid skulle utredas. Någon utredning har icke tillsatts. Med hänsyn till erfarenheter som gjorts bl. a. beträffande broar över , där byggda broar nu måste få högre höjd över vattnet, bör den av föreslagna utredningen om kanalernas framtid komma till stånd. Det finns ett 30-tal kanaler av intresse i . En rad arbetstillfällen av ekonomisk betydelse och värdefulla att ha i beredskap kan skapas genom en upprustning av vissa av de inre vattenvägarna som man undviker att göra felaktiga investeringar i broar o. d. Med hänvisning till det anförda hemställer vi 1979/80: 683 att hos regeringen anhåller om en utredning om de svenska kanalernas framtid. () () () ()