ChangeIsKey/open-riksdag huggingface dataset:
mot · G302364 · 1980-01-18 00:00:00 — 1979/80 364-371 av och om tillämpningen av bestämmelserna om föräldraförsäkring I föräldraförsäkringen ingår s. k. föräldrapenning. För barn bosatta i kan man få tre slag av föräldrapenning från . Föräldrapenning utgår i samband med barns födelse . Vidare kan erhållas särskild föräldrapenning under 90 dgar fram till dess barnet fyller eller slutar första klass i . Föräldrapenning för tillfällig vård av barn - en tredje ersättningsform - skall göra det möjligt för en förälder att ta hand om ett barn som ännu inte fyllt . För rätt till föräldrapenning för tillfällig vård av barn krävs att föräldern tar ledigt från sitt förvärvsarbete. Sådan föräldrapenning kan utgå bl. a. vid sjukdom hos barnet eller den som brukar ta hand om barnet. Det senare kan gälla en hemarbetande förälder, dagbarnvårdare eller t. ex. en släkting. Pappan har rätt till 10 särskilda dagar med föräldrapenning om han stannar hemma från arbetet i samband med barns födelse för att ta hand om hemmavarande barn . Bestämmelserna är så långt klara och entydiga. Tveksamhet förefaller däremot att råda om hur reglerna skall tolkas i en situation när den ordinarie barnvådaren avlider. Att döma av några fall som har inträffat jämställer i det här avseendet inte dödsfall med sjukdom sorn grund för ersättning. Enligt verkets tolkning skulle föräldrapenning för tillfällig vård av barn således inte utgå om den ena föräldern avlider och den andra måste ta ledigt från förvärvsarbete för att vårda barnen. Detsamma gäller om annan ordinarie barnvårdare avlider och någon av föräldrarna tillfälligt behöver ta ledigt från arbetet. Vi motionärer anser att det inte får råda någon oklarhet om möjligheterna att vid dödsfall få föräldrapenning för tillfällig vård av barn . Föräldraförsäkringens regler om ersättning bör tillämpas även i dessa fall. Finns det möjligheter att tolka gällande bestämmelser på olika sätt, bör lagstiftningen i den del det nu gäller bli föremål för en översyn. Med hänvisning till vad som anförts hemställs att hos regeringen begär skyndsam utredning om hur bestämmelserna för föräldraförsäkringen tillämpas och att förslag läggs fram så att föräldrapenning för tillfällig vård av barn utgår även när ordinarie barnvårdare avlider. () ()
mot · G302365 · 1980-01-18 00:00:00 — av m. fl. om den yrkesmedicinska verksamheten vid i Vi har vid flera olika tillfällen motionerat om en yrkesmedicinsk avdelning vid i . Vi har ansett det anmärkningsvärt att som omfattar en stor del av inte har ordentliga resurser för yrkesmedicin. Alla berörda parter är också eniga om att sådana resurser måste finnas. Inte minst utvecklingen inom arbetslivet med ökade krav på arbetsmiljön talar för detta. Den tunga industrin inom området skapar också sina speciella problem. Vidare kan pekas på de många nya produkter och ämnen, inte minst de kemiska, som släpps ut på marknaden och vilkas effekter på lång sikt man inte kan överblicka. Dessa förhållanden har för all del uppmärksammats, men det hjälper föga med alla anvisningar som arbetarskyddsstyrelsen ger ut om man inte har tillgång till de specialistkunskaper som krävs för detta. Den målsättning som regering och riksdag uttalade sig för, om att samtliga regionsjukhus skall förses med kvalificerade resurser för yrkesmedicinsk verksamhet, bör förverkligas. Det är nödvändigt att ha en välutrustad enhet vid för diagnostik av verkliga eller misstänkta arbetssjukdomar, för konsultation och utredning om befarad ohälsa, undersökning av arbetsplatser, yrkeshygienisk utredning av kemiska ämnen, utvecklings- och forskningsarbeten samt för utbildning och information. Våra tidigare motioner har visserligen resulterat i positiva skrivningar, men vi tycker att det gått för långsamt med de verkliga insatserna. En yrkesdermatologisk tjänst, f. n. placerad vid hudkliniken, inrättades , och en överläkartjänst i yrkesmedicin, t. v. placerad vid den medicinska kliniken, inrättades fr. o. m. . Vi har emellertid med besvikelse konstaterat att den nu begärda och av tillstyrkta biträdande överläkartjänsten i yrkesmedicin ej upptagits i årets budgetproposition. Det är för oss uppenbart att en ensam överläkare i yrkesmedicin ej tillnärmelsevis kan tillgodose behoven av yrkesmedicinsk service i , där län, , och f. n. saknar andra resurser på detta område. Överläkaren förutsätts dessutom medverka i den för specialitetens uppbyggande livsviktiga forskningen och undervisningen på grundutbildnings- och vidareutbildningsnivå. att som sin mening ger regeringen till känna vad som i motionen anförts om behovet av en utbyggnad av den yrkesmedicinska verksamheten vid i . () () 1* 1979180.
mot · G302366 · 1980-01-17 00:00:00 — av Per m. fl. om ändrade bestämmelser för impregnering av virke Det är förbjudet att impregnera virke med pentaklorfenol. Pentaklorfenol är farlig att handskas med ur arbetarskyddssynpunkt. Vid förbränning av virke impregnerat med detta ämne bildas dioxiner, ett av de farligaste miljögifterna. Ett annat miljögift är aldrin, som lagras i människokroppen på samma sätt som DDT. Det är förbjudet att behandla trävaror med aldrin, men import av aldrinbehandlat virke är inte förbjuden. Även om mängden pentaklorfenol- eller aldrinimpregnerat virke som importeras endast uppgår till några procent av allt importerat virke, är riskerna uppenbara och får inte negligeras. Heltäckande regler för impregnerat virke måste utarbetas. Ansvaret för detta kan med fördel läggas på arbetarskyddsstyrelsen som i samråd med andra berörda bör utarbeta ett förslag till regler m. m. Med hänvisning till det ovan anförda hemställer vi att som sin mening ger regeringen till känna vad som i motionen anförts om regler för impregnerat virke m. m. P. O. () () ()
mot · G302369 · 1980-01-17 00:00:00 — av och om användningen av alkoholfritt nattvardsvin Från en del kyrkoråd och från nykterhetsorganisationer kommer allt fler krav på att nattvardsvin skall vara alkoholfritt. Detta motiveras bl. a. av att många nattvardsgäster är eller har varit alkoholmissbrukare och inte får utsättas för onödiga risker. Men enligt elfte kapitlet kyrkolag som ännu tillämpas får man egentligen inte vid nattvardsfirande i använda annat vin än alkoholhaltigt. Detta har fastslagits av regeringsrätten enligt ett utslag 1961:44. i beslöt att inköpa alkoholfritt rött nattvardsvin. Detta beslut överklagades till , som upphävde kyrkorådets beslut. Efter överklagande hos regeringsrätten fastställdes utslag med hänvisning till föreskrifterna kyrkolag. Man slog bl. a. fast följande: Den alkoholfria dryck som avses med kyrkorådets ifrågavarande beslut är icke vin. beslut innebär således, att annan dryck än vin skall användas för nattvardsbruk och att nattvardens sakrament inom skall erhålla annan utformning än som på grund av hävd och lag är gällande. Enär kyrkorådet alltså genom beslutet överskridit sin befogenhet, prövar regeringsrätten lagligt fastställda utslag i vad kyrkorådets beslut därigenom upphävts. Trots denna mycket gamla men alltjämt gällande lag används alkoholfritt nattvardsvin i vissa kyrkor, vid sjukhusbesök och som regel av de fria trossamfunden. Biskopsmötet har också godkänt användningen av alkoholfritt vin som nattvardsvin. Många präster rekommenderar också alkoholfritt nattvardsvin. Med hänsyn till att bl. a. många tidigare alkoholmissbrukare kan få återfall om alkoholhaltigt vin används vid nattvardsfirande och att många av principiella skäl ej deltar i nattvardsfirande där alkoholhaltigt vin används, bör en lagändring komma till stånd. Lagen bör utformas så att den ger kyrkoråden möjlighet att besluta om alkoholfritt nattvardsvin. Med anledning av vad i motionen framhållits hemställs att hos regeringen begär en lagändring i elfte kapitlet kyrkolag så att kyrkoråd får möjlighet att besluta om användande av alkoholfritt vin vid nattvardsfirande.
mot · G302376 · 1980-01-18 00:00:00 — av m. fl. om en polymerteknisk linje vid högskolan i Med polymerteknisk bransch avses närmast plast och gummi. Totalt finns det i landet omkring 950 bearbetande plast- och gummiföretag med omkring 55 000 anställda. En stor del av denna verksamhet är förlagd till . av de anställda inom svenska gummiindustri finns på företagen i Gislaveds- och Värnamoregionerna. Även plastindustrierna är i hög grad representerade i länet. Forskning och utveckling inom det polymertekniska området går snabbt framåt och ökar behovet av yrkeskunniga medarbetare. Uppskattningsvis behöver företagen tillföras minst 9 000 nya medarbetare för att täcka avgångar och expansion. Inom gymnasieskolans ram har en yrkesinriktad utbildning startat genom processtekniska linjer, profilerade mot gummi och plast. De två första linjerna finns i och . En polymerteknisk YTH-linje vid högskolan är nästa steg vid uppbyggnad av en branschutbildning, och med tanke på koncentrationen av gummi- och plastföretag i är det riktigt att förlägga en sådan utbildning till högskolan i . Behovet av en branschinriktad polymerteknisk utbildning är fastslaget av både gummi- och plastföretagen i landet och de fackliga organisationerna, speciellt , vars medlemmar är i starkt behov av utbildningsmöjligheter. Även för högskoleregion har prioriterat YTH-polymer-linjen för högskolans i räkning. Med hänvisning till det anförda hemställer vi att beslutar att polymerteknisk linje förläggs till YTH högskolan i . () () () () ()
mot · G302381 · 1980-01-17 00:00:00 — av och om upprustningen av vissa järnvägssträckor I förra årets budgetproposition konstaterades att ett eftersatt underhåll på delar av SJ:s trafiksvaga bannät hade gjort att hastighetsbegränsningar skulle få ske på vissa bansträckor. Det har bl. a. gällt sträckorna Oskarshamn-Hultsfred-Nässjö och . Viss upprustning har skett, men ännu kvarstår arbeten med banvallar och räler. I årets budgetproposition säger departementschefen bl. a. att SJ:s investeringar bör inriktas på bl. a. linjennätets kapacitet, standard och säkerhet. Det sägs också att investeringarna naturligen skall koncentreras till de trafikstarka huvudlinjerna. SJ har fått i uppdrag att bl. a. lämna förslag på investeringsprogram för upprustning av sådana bandelar som ingår i riksnätet. Vissa investeringar måste emellertid ske redan innan ett investeringsprogram slås fast, och det gäller enligt kommunikationsministern sådana delar som man av olika skäl inte bör vänta med. På ovan nämnda bansträckor har upprustningsarbete kommit till stånd. Det är ännu inte färdigt. Det är angeläget att upprustningsarbetet får fortsätta så att även spårstandarden medger såväl bättre resekomfort som kortare restid som äntligen kan komma till stånd när SJ sätter in den nya motorvagnstypen i trafik. Det är angeläget för kommunikationerna i berörda regioner i och även för genom den anknytning som i finns med Gotlandsfärjornas året-runt-trafik. Med hänvisning till det anförda föreslår vi att beslutar uttala att påbörjad upprustning av järnvägssträckan och fullföljs.
mot · G302382 · 1980-01-16 00:00:00 — av m. fl. om minskad saltning av vintervägar Användningen av salt för att bekämpa ishalka på vägarna har länge varit föremål för diskussion och kritik. De nackdelar med denna metod för halkbekämpning som man pekat på är bl. o Den smet av salt- och asfaltbemängd snösörja som ofta ligger kvar i en mittsträng utgör hinder vid omkörningar och hindrar sikten när den hamnar på vindruta och strålkastare. o Ett starkt skiftande väglag med avsnitt med gott väggrepp, som ger bilisten en falsk säkerhetskänsla, omväxlande med hala vägavsnitt. o Ökad förslitning av fordonen genom rostangrepp på underrede och plåtdetaljer. o Ökad förslitning av vägbeläggningen. o Saltspridningen kan inverka negativt på miljön genom skador på djur och växter samt genom ökad koncentration i grundvatten och vattendrag. o Ökad risk för viltolyckor genom att viltet söker sig ut på vägarna för att komma åt att slicka i sig den saltbemängda snön och isen. Vi är medvetna om att saltningen är nödvändig i vissa lägen för att undvika blixthalka. Vi anser dock att metoden bör användas med den största restriktivi tet. Mer resurser bör också sättas in för att hålla vägbanan fri från snömodd. För dessa situationer bör nya och mer preciserade instruktioner utarbetas. Vi anser vidare att den forskning som pågår inom detta för trafiksäkerheten mycket viktiga område bör utvidgas och intensifieras. att som sin mening ger regeringen till känna vad i motionen sagts om begränsning av vägsaltningen i halkbekämpande syfte. () () () () () BO ()
mot · G302383 · 1980-01-16 00:00:00 — av m. fl. om bemanningen av lok Forskningsresultat, både i vårt land och i utlandet, bekräftar att ensamarbete, särskilt , är verkligt pressande för individen. Sålunda har japanska forskare (och 1970) konstaterat en klar sänkning av vakenheten vissa perioder hos lokförare som arbetar ensamma. Man noterade att denna psykiska trötthet inte förekom vid tvåbemanning. Andra forskare konstaterar att trötthet och stress ökar vid ensamhet i förarhytt på expresståg, då ingen annan människa stimulerar förarens vakenhet, vilket är fallet vid tvåbemanning. Den regelbundna repetitionen av signalbilder och hastighetsnedsättningar bevarar säkerhet och uppmärksamhet hos föraren. Forskarna talar numera om s. k. mikrosömn, perioder av låg vakenhet, och rekommenderar att enbemanning bör undvikas vid nattjänst. En svensk undersökning som och SJ tagit initiativ till visar f. ö. att av 850 intervjuade lokförare inte sover före en nattur, medan säger att de har svårt att somna före många eller före nästan varje nattur. På frågan om de nickar till, dvs. drabbas av mikrosömn under morgontur, svarar att de råkar ut för det under många eller nästan varje tur, medan anger att de gör det någon enstaka gång. Under dagturer förekommer mikrosömn sällan. Många har alltså problem att sova före en nattur. När det gäller sömnen före en morgontur svarar att de har svårt att somna ofta eller . Det är styrkt att lokförare som har nattjänst ofta har problem med sömnen och att ett betydande antal i varje fall nickar till (mikrosömn). Det behövs endast att denna mikrosömn inträffar vid en kort tidssekvens, då exempelvis en varningssignal skall iakttas, för att risken för en olyckshändelse ökar starkt. Detta torde f. ö. vara grunden då de japanska forskarna rekommenderar att enbemanning bör undvikas vid nattjänst. Det faktum att järnvägstrafiken förändras till allt tyngre tåg, kraftigare lok och ökade hastigheter, som andelen nattåg blir större, innebär en ökad press på vad man brukar kalla den mänskliga faktorn, i detta fall lokföraren. Härigenom ökar risken för olyckor. Flera olyckor och tillbud har skett och med ensamma förare. En ökad automatisering har icke kunnat ersätta ett lokbiträde. Detta är även en arbetsmiljöfråga. Enligt arbetsmiljölagen skall arbetsgivaren beakta den särskilda risk för ohälsa och olycksfall som kan följa av att arbetstagaren utför arbete ensam. En lokförare, intervjuad av tidningen , säger bl. a.: Det måste vara bättre med två för att övervaka signaler och order. Och jag tycker det är uppseendeväckande att övergången till enbemanning inte uppsköts tills ATC och telefon var införd. kommer det tåg i hastigheter . Jag är glad att jag slipper uppleva det. , som organiserar ett betydande antal lokman, bedriver en opinion för tvåbemanning av loken. Med hänvisning till det i motionen anförda föreslås att uttalar att tvåbemanning av lok i första hand på nattågen bör återinföras. (vpk) (vpk) (vpk) (vpk) (vpk)
mot · G302384 · 1980-01-16 00:00:00 — av m. fl. omprövades trafikpolitik där varje trafikgren skulle bära sina egna kostnader. Enligt propositionen 1978/79:99 skall fördelning på trafikslag ske efter samhällets marginalkostnader för en viss transporttjänst. Det är en riktig princip. a. ger den större möjligheter att få in regionalpolitiska synpunkter i diskussionen om trafikens utveckling. Det avgörande blir emellertid hur den praktiskt kommer att tillämpas. Det går inte att bedöma. propositionen sades ingenting om hur trafikpolitiken skulle tillämpas för sjöfarten. Därför beslöt på socialdemokratiskt initiativ att sjöfartens roll i trafikpolitiken skulle prövas. Det finns för sjöfarten oroande utvecklingstendenser. När det gäller järnvägstrafiken får SJ ca 80 milj. kr. för att kunna sänka kostnaderna i persontrafiken med hänvisning till järnvägens låga samhällskostnader. Många skäl talar för att även sjötransporterna sett från samhällets sida har låga marginalkostnader. Därför borde man enligt de nya trafikpolitiska riktlinjerna överväga att sänka kostnaderna även för sjöfarten. Detta skulle stimulera en övergång från land- till sjötransporter. Kustsjöfarten skulle bl. a. av den anledningen få helt andra utvecklingsmöjligheter. SJ kan numera arbeta med mycket stora rabatter på gods som annars brukar gå på sjön och bli då tillsammans med effekterna av transportstödet mycket konkurrenskraftiga. Ett aktuellt exempel på det är diskussionen om stålämnestransporter från NJA i till Domnarvet. skall fatta beslut om lämplig lösning för transport av stålämnen . För utvecklingen i och hamnar är det viktigt att dessa transporter går på sjön mellan dessa orter. Frågan är ännu inte avgjord, men underhandsuppgifter tyder på att SJ har kunnat lämna sådana rabatter att järnvägstransporter på hela sträckan kan komma i fråga. Det kan ifrågasättas om det från både regional- och trafikpolitisk synpunkt är riktigt att tunga stålämnen skall gå på järnväg över en så lång sträcka. Detta borde bli föremål för en samhällsekonomisk analys, som trafikpolitiska riktlinjer vad avser samhällets marginalkostnader måste preciseras vid en tillämpning på hamnar och sjöfart. Mot den bakgrunden hemställs 1. anhålla att regeringen närmare preciserar trafikpoli tiska beslut om samhällets marginalkostnader vid tillämpning på hamnar och sjöfart, 2. anhålla att regeringen gör en samhällsekonomisk analys vid val av transportsätt av stålämnen mellan Luelå och Domnarvet. () AXEL () () () () ()
mot · G302385 · 1980-01-17 00:00:00 — av och om ökad återvinning av pappersavfall I syfte att möjliggöra ökad återvinning av pappersavfall beslutade att insamling av sådant avfall väsentligen skall ske i kommunernas regi inom ramen för det kommunala renhållningsmonopolet. Genom bestämmelse i kommunala renhållningslagen föreslogs regeringen få bemyndigande att meddela härför behövliga föreskrifter. Dessa skall bl. a. kunna avse att papper skall hållas skilt från annat avfall i avvaktan på borttransport. För hushållens del föreslogs separeringsskyldigheten endast avse tidningar och tidskrifter. Utvidgningar av renhållningsmonopolet till att omfatta pappersavfall föreslogs ske allteftersom de olika kommunerna hinner vidta behövliga förberedelser. Reformerna förutsattes vara helt genomförda . Man kan nu konstatera att det går trögt med insamlandet av pappersavfallet. Det mesta går fortfarande till den vanliga sophanteringen och bränns upp. Detta trots att pappersbruken byggt ut sin kapacitet för att återanvända tidningar för tillverkning av nytt papper. var därför pappersbruken tvungna att importera tidningspapper för att klara sina behov. Detta är naturligtvis helt oacceptabelt. Regeringen måste nu ingripa och se till att kommunerna startar den beslutade pappersinsamlingen. Detta är så mycket viktigare i då vi har brist på skogsråvara, och då denna knappa resurs måste användas för andra ändamål. Från energisynpunkt är det dessutom betydelsefullt att öka andelen returpapper vid pappersbruken. Tillverkningen av papper med ved som råvara kräver mångdubbelt mer energi än tillverkning med returpapper. Pappersåtervinningen är från alla synpunkter en för hela landet mycket viktig angelägenhet, som inte får fuskas bort genom kommunernas passivitet. Med hänvisning till det anförda hemställs att hos regeringen begär skyndsamma åtgärder så att kommunerna startar insamlandet av returpapper i enlighet med riksdagsbeslut.
mot · G302387 · 1980-01-17 00:00:00 — 1979/80 387-395 av m. fl. om åtgärder mot vattenföroreningarna i Klingavälsån Klingavälsån, som sträcker sig från sydskånska sjölandskapet, där den har sitt källflöde, till med utflöde i rinner genom flera kommuner i . Klingavälsån är ett vattendrag av mycket stort värde för såväl växt- som djurliv samt för människorna som har sin verksamhet i området liksom för stora gruppers rekreationsmöjligheter. Ån rinner genom som från olika synpunkter är viktigt för såväl djur- som växtliv. För att kunna bibehålla naturreservatets karaktär är betesgång av nötkreatur och hästar ett oeftergivligt krav. har vattenkvaliteten i Klingavälsån märkbart försämrats och då speciellt då vattenföringen är låg. har dödsfall bland djur på betesgång inträffat, och det har angivits att trolig dödsorsak är vattnet. Enskilda och kommuner har hos krävt åtgärder för att komma till rätta med vattenföroreningarna. Flera undersökningar av orsakerna till föroreningarna har genomförts på kommun- och länsnivå. Flera olika föroreningskällor har angivits som mer eller mindre sannolika orsaker till problemen, men några definitiva slutsatser har inte redovisats. Av vad som framkommit är vattnet från sjöarna vid källflödet ej förorenat utan föroreningarna kommer . Påstående har gjorts om att orsaken skulle vara utsläpp från fritidsområden eller kommunens reningsverk. Detta har ej bekräftats från myndigheternas sida. Åns till- och biflöden kommer från ett tätbefolkat område med intensiv jordbruksdrift samt större fritidsområden. De förhållanden som närmast borde studeras är vattenkvaliteten i till- och biflöden, inventering av gödsel- och ensilageanläggningar, användning av gift samt konstgödsel i jordbruket inom tillflödesområdet. Vidare bör samtliga fastigheters avlopp inom området undersökas så att utsläpp från infiltrationsanläggningar eller s. k. slutna system ej förekommer. Vi föreslår därför att i samarbete med företar en genomgripande undersökning av föroreningarna samt vidtar snabba åtgärder för undanröjande av orsakerna till föroreningarna i Klingavälsån och naturreservatet. Med hänvisning till vad som i motionen anförts hemställs att hos regeringen begär att åtgärder vidtas mot vattenföroreningarna i Klingavälsån och naturreservatet i enlighet med vad som anförts i motionen. () ()
mot · G302390 · 1980-01-17 00:00:00 — av och om fördelningen av fritidshusägarnas elavgifter De ständigt ökande fasta avgifterna för elkraft riskerar att medföra att fritidshusägare ödslar med energi för att kompensera sig för de höga fasta avgifterna. Om t. ex. ett mindre fritidshus med normal elstandard (belysning, elspis och kylskåp) förbrukar ca 400 kWh med ett kWh-pris å plus årlig fast avgift å . per kWh exkl. energiskatt. Detta är ett högt pris, och det synes ej stå i proportion till förbrukningen. Elkraftbolagens taxepolitik betyder därigenom att förbrukarna ej uppmuntras till sparsamhet utan snarare till motsatsen. Det vore därför angeläget att undersöka möjligheten att för fritidshusägarna verka för en sänkning till ett minimum av de fasta avgifterna och i stället en ökning av priset per förbrukad kWh. Detta skulle betyda en rättvisare fördelning av elutgifterna för fritidshusägarna samt uppmuntra dem till sparande. Detta ligger helt i linje med det behov av att spara energi som alla i samhället är medvetna om. Med hänvisning till ovanstående föreslår vi att hos regeringen hemställer om åtgärder för en fördelning av fritidshusägarnas elavgifter i enlighet med motionens intentioner.