ChangeIsKey/open-riksdag huggingface dataset:
mot · G3021038 · 1980-01-24 00:00:00 — Motion 1979/80:1038 om förbud mot våldspornografi tilltog debatten om pornografi och sexindustrin över huvud taget i styrka. Många debattörer har med all rätt pekat på den förnedrande kvinnosyn som präglar det här området och som tar sig de allra grövsta uttrycken i prostitutionen. Det finns all anledning att fortsätta den här debatten, att hålla opinionsbildningen mot sexhandel och kvinnoförakt levande. En utvidgad och förbättrad sex- och samlevnadsundervisning i skolan har här en viktig uppgift att fylla. I ett samhälle som präglas av gemenskap i stället för isolering, som gjort upp med prestationskrav och könsroller, som bygger på att människor talar med varandra om sina relationer och känslor blir det med all säkerhet en torftig marknad för sexindustrin. På flera punkter krävs det dock nu beslutsamma åtgärder för att sätta stopp för utnyttjande av människor. Porrklubbarna och prostitutionen granskas av prostitutionsutredningen. Barnpornografi har förbjudits. Däremot är våldspornografi fortfarande tillåten. Det är egendomligt. Det går knappast att kontrollera huruvida de kvinnor som förekommer i våldspornografiska bilder direkt eller p. g. a. omständigheterna tvingats att ställa upp i dessa situationer. Vid pornografisk föreställning, dvs. porrklubbar, är det emellertid förbjudet att visa förråande sexuellt eller sadistiskt beteende. Detta bör i konsekvensens namn även gälla bilder. Det finns självfallet en del gränsdragningsfrågor som måste klargöras liksom de tryckfrihetsrättsliga konsekvenserna. Men inriktningen måste vara klar: det skall inte vara tillåtet att framställa och försälja våldspornografiska bilder. att av regeringen begär förslag om lagstiftning mot framställning och försäljning av våldspornografiska bilder.
mot · G3021039 · 1980-01-24 00:00:00 — Motion 1979/80:1039 om slopande av övre åldersgräns för innehav av offentligt uppdrag Åldrandet är en individuell process som sker successivt, varför man inte kan fastslå någon speciell åldersgräns för när man blir gammal. Detta har ju också bl. a. kommit till uttryck i att man infört en rörlig pensionsålder. Det är ett slöseri att man i samhällsarbetet inte tillräckligt drar nytta av äldre personers livserfarenhet och kunnande på grund av att man beslutat om fastställda åldersgränser. Många inser att ett samhälle med valfrihet är det bästa men då skall denna valfrihet också gälla de äldre. De skall ha samma rätt som andra att utveckla individuella intressen och att bli individuellt behandlade. Åldersgränserna uppåt för uppdrag av olika slag bör därför avskaffas. Den gräns som f. n. finns när det gäller vissa kommunala och statliga uppdrag, t. ex. nämndeman i tingsrätt och länsrätt, ledamot i domkapitel, ordförande i taxeringsnämnd m. m. bör i enlighet därmed slopas. Föryngring och förnyelse är visserligen viktiga krav men det får inte enbart drabba de äldre. Även pensionärerna bör ha rätt att vara representerade i de politiska organen, som det naturligtvis är viktigt att olika åldrar är representerade i nämnder och styrelser. Men eftersom det finns ca 1 250 000 personer som är är det rimligt att också denna grupp skall kunna påverka landets utveckling. Med anledning av vad som anförts i motionen hemställs att hos regeringen begär att tillämpliga lagar och förordningar ändras så att ingen övre åldersgräns fastställs för innehav av offentliga uppdrag.
mot · G3021040 · 1980-01-24 00:00:00 — Motion 1979/80:1040 (1. om stöd åt handikapptidskrifter Handikappade är i stort behov av information, inte bara om samhället de lever i och om den kultur samhället erbjuder framför allt friska människor, utan i minst lika hög grad om de speciella problem som de olikartade, särskilda handikappgrupperna har - samt vetskap om möjliga vägar ut ur problemen, kanske genom nya tekniska hjälpmedel, nya sociala förmåner etc. Att ge medlemmarna denna direkta information - att berätta vad som händer inom respektive handikappgrupps område angående problem, hjälpmedel, förmåner etc. - ser handikapporganisationerna som sin väsentligaste uppgift. Tidskrifterna har därtill stor betydelse när det gäller att skapa en känsla av gemenskap och därmed bryta den isolering som ofta blir följden av ett handikapp. Men många handikapporganisationer har ekonomiska problem med utgivningen; tidningsproduktion har som bekant, år för år, blivit en allt dyrare affär: papperskostnaderna stiger, tryckerikostnaderna likaså och inte minst distributionskostnaderna. Flera handikapporganisationer ser med oro på denna utveckling som kan betyda att tidskrifter måste läggas ner eller kraftigt beskäras till format och i fråga om distribution - med en utebliven eller starkt reducerad information som följd. Det statliga tidskriftstödet ger en viss, ny trygghet åt utgivningen, vars ekonomi dock till största delen är baserad på medlemsavgifter. Dessa avgifter täcker dock blott till en ringa procent kostnaderna för framställning av ett tidskriftsnummer till var och en betalande (med medlemsavgift eller del av medlemsavgift) abonnent. räknas inte som kulturtidskrifter och kan därför inte påräkna statligt kulturskriftsstöd. Vi anser det vara en angelägenhet, med rätt till högsta prioritering, att staten tryggar en fortsatt - och även utvecklad - information via tidskrifter till landets handikappade. Med hänvisning till vad som ovan anförts hemställs att hos regeringen begär en utredning av handikappor ganisationernas tidskriftsutgivning och tidskrifternas behov övrigt garanterat statligt stöd utöver organisationsstödet. () () () () () ()
mot · G3021042 · 1980-01-24 00:00:00 — 1979/80 1042-1052 Motion 1979/80:1042 av och om utjämningsmandat i val till kommunfullmäktige Frågor som rör valsystemet har mot bakgrund av deras betydelse i ett representativt parlamentariskt styrelseskick som det svenska fortlöpande varit föremål för statsmakternas uppmärksamhet. I fråga om riksdagsvalen har det rått bred politisk enighet om att ett riksproportionellt valsystem är väsentligt mera rättvist och därmed från principiellt demokratiska synpunkter mer tillfredsställande än den valmetod som tillämpades. Med riksdagsvalen som förebild infördes ett valsystem med utjämningsmandat också för landstingsvalen. Syftet var självfallet att även på detta område genom en förbättrad proportionalitet förstärka den representativa styrelseformen. Så är dock inte förhållandet när det gäller valen i primärkommunerna. Enligt gällande lagregler måste en kommun ha mer än en valkrets med fastställt antal mandat i varje valkrets om a) kommunen har fler än 24 000 röstberättigade eller b) om kommunen önskar ha minst 51 ledamöter i fullmäktige. Mandaten fördelas i förhållande till för partierna avgivna röster i varje valkrets för sig. Dessa bestämmelser leder ofta till en orättvis fördelning av fullmäktigemandaten i kommunerna, och som regel gynnas de större partierna. Så har t. ex. i vid val erhållit 2 030 röster men endast 4 mandat, således drygt 507 röster för varje mandat. Moderata samlingspartiet har på motsvarande sätt erhållit mandaten med endast 413 röster på varje mandat, socialdemokraterna drygt 431 röster och drygt 443 röster för varje mandat. En rättvisare mandatfördelning skulle uppnås om fördelningen av mandat i kommunalval tillämpades efter samma regler som riks- och landstingsval. Med hänvisning till det som ovan anförts hemställs att hos regeringen begär att den parlamentariska kommitté som tillsatts för översyn av vallagen även bör behandla frågan om ett system med fasta valkretsmandat och utjämningsmandat vid val till kommunfullmäktige i valkretsindelade kommuner. () ()
mot · G3021043 · 1980-01-24 00:00:00 — Motion 1979/80:1043 av m. fl. Det i och för sig välbehövliga tidskriftsstödet har varit i bruk så länge att man bör kunna utvärdera dess fördelar och nackdelar. Tyvärr har det visat sig att de regler som presstödsnämnden har att följa i vissa fall leder till en uppenbar snedvridning av konkurrensförhållandena och därmed motverkar den fria debatt och den mångfald i åsikter som tidskriftsstödet var avsett att främja. Detta har lett till att planerade utvidgningar måst skrinläggas och t. o. m. att risker i vissa fall funnits för att fortsatt utgivning av fristående och obundna tidskrifter äventyrats. Detta påvisas av följande exempel från fritidssektorn. När det gäller jakt och fiske existerar dels organisationstidningar, dels fristående tidskrifter. I båda slagen av tidningar behandlas dels de politiska beslut, som berör dessa ämnesområden, dels miljövårdsproblem och dels konsumentupplysning. De fristående tidningarna konkurrerar med organisationstidningarna dels om läsarna, dels om en mycket begränsad annonsmarknad. Organisationstidningarna har från börj an ett försprång genom att de är momsbefriade såväl på annonsmarknaden som när det gäller den tekniska produktionen. Organisationstidningarna har därtill fått ett tidskriftsstöd, som åtminstone i vissa fall uppgår till lika mycket eller mer än de totala redaktionskostnaderna för de fristående, privatägda tidskrifterna. När de fristående tidskrifterna hos presstödsnämnden begärt stöd för att förhindra skador i konkurrensförhållandena har presstödsnämnden avvisat dessa krav. har utan tvivel handlat i enlighet med de bestämmelser som föreligger. Emellertid är det uppenbart att konkurrensförhållandena allvarligt snedvridits genom nu rådande bestämmelser, och därmed har också syftet med tidskriftsstödet, nämligen att bibehålla en fri och obunden debatt, förfelats. Därför bör tidskriftsstödet ses över. Med stöd av ovanstående hemställs att hos regeringen anhåller om utredning av frågan om tidskriftsstödets konkurrenshämmande effekter. . HÖGMARK (m) ()
mot · G3021045 · 1980-01-25 00:00:00 — av och om poströstningen stängdes vallokalerna valdagen i stället för som vid föregående val . Ett av skälen till förändringen av vallokalernas öppethållande var att valresultaten skulle bli klara tidigare och bl. a. möjliggöra för massmedia att under valnatten och dagen därpå kunna meddela allmänheten någorlunda säkra preliminära valresultat. Erfarenheterna års val visade att en ändring av vallokalernas öppethållande inte nämnvärt, jämfört med tidigare val, ledde till att ett säkert preliminärt valresultat kunde meddelas allmänheten inom rimlig tid. En bidragande orsak härtill är att antalet poströster ökat starkt under de senaste valen. Enligt vår mening är det otillfredsställande att det skall förflyta så efter valen, såsom skedde 1979, innan valutgången föreligger klar. gällande bestämmelser medger röstning på postanstalt inom riket fr. o. m. före valdagen till och med valdagen om ej annat följer av 2 § vallagen. Denna paragraf i vallagen bör ändras så att röstning på postanstalt inom riket får ske t. o. m. 2:a dagen före valdagen. Samtliga röster hinner då distribueras till resp. valdistrikt och ingå i den sammanräkning som görs i vallokalen valdagen. Det skulle möjliggöra att ett säkert preliminärt valresultat, näst intill ett definitivt valresultat, kunde delges allmänheten under valnatten. Den här föreslagna lagändringen skulle inte medföra några direkta olägenheter för den röstberättigade allmänheten, eftersom omfattningen av den s. k. planerade poströstningen, dvs. den som görs före valdagen, ökat kraftigt under de senaste två valen. De personer som akut blir förhindrade att rösta i vallokal valdagen har kvar möjligheten till äkta makeeller ombudsröstning. Med hänvisning till vad som ovan anförts hemställs att hos regeringen begär en ändring i 2 § vallagen i enlighet med vad som anförts i motionen.
mot · G3021046 · 1980-01-25 00:00:00 — Motion 1979/80:1046 av m. fl. Den tillämpade ordningen vid öppnandet av saknar så gott som helt den solennitet som tidigare kännetecknade riksdagsöppnandet. Många människor anser också att den nuvarande öppningsceremonin, som tar i anspråk, är alltför enkel. Man saknar det ceremoniel som av hävd hört till en så viktig händelse som öppnande. strävar efter att komma i kontakt med medborgarna och få dem intresserade av de politiska frågorna. Det saknar då inte betydelse att själva inledningen av ges en sådan utformning att den väcker allmänhetens intresse. Det högtidliga öppnandet på rikssalen nådde verkligen ut till de mest skilda grupper i vårt land och gjorde, populärt uttryckt, i bästa mening reklam för . Säkerligen bidrog det också i många fall till att hos medborgarna öka intresset för vardagsarbete. Med hänvisning till det anförda hemställs att uttalar sig för att i stort sett återgå till det tidigare tillämpade ceremonielet vid öppnande, bl. a. innebärande att huvuddelen av programmet förläggs till rikssalen. () BO ()
mot · G3021047 · 1980-01-25 00:00:00 — av m. fl. om hädelse i teater och film Vi värnar om tros- och tankefrihet. Vi vill ha tryckfrihet. Det är rätt. Men det finns områden där ordet inte kan vara hur fritt som helst. Om trosfrihet och mänskliga rättigheter skall ha en vekrlig innebörd, får inte den kristna tron smädas och förhånas. lära och får inte hädas, ty om så sker förtrampas de troendes rätt. På svensk nationalscen har en opera framförts som djupt kränkt tro och sårat många kristna. Den framställer själv som en lögnare. Han har sagt, att Han är . Operan framställer honom som barn av en våldtagen kvinna och en hedning. I då den kraft och den värme som sann tro och biblisk kristendom innebär behövs mer än någonsin får man i konstens namn med stöd av skattepengar förlöjliga lära och kränka kyrkan. meddelar pressen att den statliga censuren i förbjudit visandet av en film, som är en Jesus-parodi - Life of . Den skulle ha haft premiär i Bergen men stoppades som stridande mot norsk lag. skall den visas i . Om svensk lagstiftning tillåter hädelse av detta slag, är det stridande mot svensk kulturtradition och kan inte försvaras med omtanken om det fria ordet. Lagstiftningen bör överses i syfte att hindra visning av s. k. konstnärligt verk på scen eller biograf, om det innebär hädelse och därmed kränker samveten. Med hänvisning till vad som anförts hemställs att hos regeringen begär förslag till lagstiftning mot hädelse i teater eller film. () () () PER ()
mot · G3021048 · 1980-01-24 00:00:00 — om tidpunkt för tillsättande av riksdagsutskott Enligt 4 kap. riksdagsordningen tilläggsbestämmelsen 4.2.1 skall senast på åttonde dagen efter dagen för första sammanträde med kammaren under valperiod tillsätta de 16 utskotten. I vissa situationer kan på endast drygt vara för kort, nämligen när förhandlingar om bildande av ny regering pågår och den nya regeringens sammansättning ej blir färdig innan utskottsvalen måste ske. Bestämmelserna om utskottsval leder i sådana fall till att överläggningarna mellan partierna om mandat och presidieposter i utskotten måste pågå som regeringsförhandlingarna. Det torde vara lämpligare att överläggningarna om utskottssammansättningen kunde avslutas sedan regeringsbildningen är färdig. Även när det gäller ledamöternas placering i utskott skulle det vara bra om man hade på sig, så att regeringens sammansättning är klar när nomineringarna sker. Särskilt vore det en fördel för dem som inträder i som ersättare för statsråden. Det skulle möjliggöra att statsrådsersättarna i högre grad kunde placeras i utskott med hänsyn till önskemål och intresseinriktning än att placeringarna blir beroende av vilka platser som blivit lediga efter dem som - kanske någon enstaka dag efter utskottsvalen utsetts till statsråd. Självklart är det väsentligt att efter valen kan komma i gång med arbetet, för vilket utskotten åren förutsättning. Men det borde när regeringsförhandlingar pågår vara möjligt för att genom majoritetsbeslut kunna uppskjuta utskottsvalen till t. ex. femtonde dagen efter öppnande, så att till står till förfogande. Med hänvisning till det anförda hemställs att beslutar uppdra åt talmanskonferensen att låta utreda fråga om ändring av riksdagsordningens tilläggsbestämmelser, så att får rätt att besluta att tillsättande av utskott kan ske senare än åttonde dagen efter öppnande.
mot · G3021050 · 1980-01-24 00:00:00 — Motion 1979/80:1050 om viss översyn av lagen om församlingsstyrelse I 54 § första stycket lagen (1976:500) om församlingsstyrelse sägs: Kyrkvärdar väljas av kyrkorådet bland ledamöterna och suppleanterna i rådet för den tid de blivit valda till ledamöter eller suppleanter. I vissa församlingar uppstår problem med att få personer att engagera sig beroende på uppdragets bundenhet till tjänstgöring i kyrkan varje eller varannan söndag. En viss kategori människor, dvs. skiftarbetare och de som arbetar på schemalagd arbetstid, är på grund av arbetstidens förläggning utestängda från att ta på sig uppgift som kyrkvärd. Om i stället kyrkvärdar kunde utses ur församlingen skulle antalet kyrkvärdar kunna utökas och flera personer åta sig detta uppdrag. Med hänvisning till vad som har anförts i motionen hemställs att beslutar anta nedanstående förslag till ändring av 54 § första stycket lagen om församlingsstyrelse: Kyrkvärdar väljas av kyrkorådet bland ledamöterna och suppleanterna i rådet för den tid de blivit valda till ledamöter eller suppleanter. Kyrkvärdar väljas av kyrkorådet bland församlingens medlemmar. Kyrkvärdar väljas för tid som sammanfaller med den tid ledamöter och suppleanter i kyrkoråd blivit valda.
mot · G3021051 · 1980-01-25 00:00:00 — Motion 1979/80:1051 av och om översyn av Enligt vad som tidigare uttalats vid detta i anledning av motioner rörande kan den inledda översynen av ämbetsansvarsformen få betydelse för JO:s verksamhet. Sedan genom bifall till betänkande 1979/80:20 uttalat sig på detta sätt, har regeringen beslutat om direktiv för en kommitté med uppdrag att utreda straff- och disciplinansvaret för funktionärer i offentlig verksamhet (direktiv 1979:114). I direktiven uppmanas kommittén att lägga särskild vikt vid att belysa möjligheterna för JO och JK att ingripa mot fel eller försummelse i den offentliga tjänsteutövningen och att peka på de förändringar som kommitténs förslag kan medföra i detta hänseende. ansåg i sitt nämnda betänkande att det visserligen kan bli aktuellt med en översyn av med att utskottet inte ville ta initiativ härtill innan utvärderingen av ämbetsreformen påbörjats. Sedan nu arbetet härmed inletts av den förut nämnda kommittén, återkommer frågan om behovet av en översyn av och tidpunkten när denna skall inledas. Också ett särksilt yttrande avgavs av Per , och (alla m) sålunda lydande: 1 motionen 1978/79:1611 framförs krav på en förändring av instruktionen för JO i syfte att stärka bevakning av hur lagar och författningar verkar i praktiken. Starka skäl talar för att en sådan förändring kommer till stånd. För den utredning om som utskottet anser kan bli aktuell bör denna fråga vara av särskild betydelse. Enligt vår mening är det förenat med vissa risker att skjuta den översyn av vilken alla i och för sig finner önskvärd alltför långt in . JO-institutionen kan snabbt försvagas om allmänheten förlorar tilltron till ämbetets möjligheter att ingripa till de enskildas förmån. Nuvarande ordning innebär i realiteten att JO icke kan göra annat än rikta förmaningar till de myndigheter som han funnit ha förfarit felaktigt, utom i mycket sällsynta fall, där det kan bli fråga om att resa krav om disciplinär åtgärd eller straff. I tidigare motioner har bl. a. rests krav på förändringar i instruktionen för JO för att stärka ämbetets bevakning av hur lagar och författningar verkar i praktiken. Uppenbarligen måste också JO:s möjligheter att ingripa till den enskildes förmån ökas. Åtskilliga reformer i sådan riktning är tänkbara, vilka dock ligger utanför det nu inledda utredningsarbetet beträffande straff- och disciplinansvaret. Att ställa dessa frågor intill dess det nämnda utredningsarbetet slutförts bör ej komma i fråga. Tvärtom bör parallellt härmed arbetet upptas på att över huvud taget bredda JO:s möjligheter att fylla sina viktiga uppgifter i vårt samhällssystem. Behovet härav ökar med att allt fler områden har kommit att läggas under olika former av samhällelig kontroll eller kan bli föremål för samhällsingripanden. En förstärkning av JO:s åtgärdsarsenal kan ej uppskjutas alltför . Med hänvisning till vad som anförts hemställs för tids vinnande att beslutar uppdra åt talmanskonferensen att tillsätta en utredning om insatsmöjligheter att bedrivas jämsides och i nära samverkan med den just påbörjade utredningen om straff- och disciplinansvaret i offentlig verksamhet.
mot · G3021054 · 1980-01-23 00:00:00 — Motion 1979/80:1054 av om viss utvidgning av presstödet I förordningen om stöd till tidningar på andra språk än svenska, SFS 1977:523, anges bl. a. att publikation skall, för att vara berättigad till presstöd, i huvudsak beröra svenska förhållanden. Denna diffusa formulering har utan tvivel orsakat problem i samband med bidragsgivningen. Kravet är även olämpligt ur den synpunkten att många invandrare har möjlighet att via dagstidningar och andra publikationer följa förhållandena i vårt land och därför främst är intresserade av att i den egna tidningen få information om förhållandena i sitt tidigare hemland. Detta gäller exempelvis minoriteterna från de baltiska staterna, vilka varit i vårt land så länge att de utan svårighet via svenska media kan följa utvecklingen i vårt land. Det kan inte vara rimligt att för deras tidningar ha krav på att de i huvudsak skall behandla svenska förhållanden. Med hänvisning till vad som ovan anförts hemställs att beslutar anhålla hos regeringen att kravet på att tidningar på andra språk än svenska i huvudsak skall beröra förhållanden i utgår ur förodningen SFS 1977:523.
mot · G3021055 · 1980-01-25 00:00:00 — Motion 1979/80:1055 av om de centrala verkens styrnings- och ledningsfunktioner Det svenska systemet med fristående ämbetsverk och affärsverk som ansvariga för centrala moment av den centrala statsförvaltningen är unikt i ett internationellt perspektiv. Systemet kan sägas ha fungerat väl eftersom det har förmått att administrera utveckling till en social och ekonomisk välfärdsstat . Det kan konstateras att varken det demokratiska genombrottet eller de senaste decenniernas konstitutionella reformarbete har berört de centrala ämbetsverkens principiella ställning och funktion. författningsreformer berörde aldrig ämbetsverken. Samhällets ökade komplexitet har emellertid successivt förändrat verkens roll i samhället. Det finns exempel på verk som etablerat sig som självständiga opinionsbildare inom sin sektor. Vi finner det angeläget att belysning av verkens funktion och ställning från konstitutionell synpunkt kommer till stånd. Det kan alltså konstateras att ett verk sällan spelar en klart politisk roll. Det är därför naturligt att överväga verkens ledningsfunktioner mot denna bakgrund. De möjligheter till stark personlig maktutövning - reellt och formellt - som tillkommer flertalet generaldirektörer saknar motsvarighet i de delar av svenskt samhällsliv som berörts av det demokratiska genombrottet, dvs. riksdag, regering och folkrörelser. För verk med uppgifter inom centrala politiska områden är det angeläget att styrelsen får en sådan sammansättning att den återspeglar folkets i val uttryckta uppfattningar. Detta ligger väl i linje med de demokratiska grundpinciperna i vår nya författning. Det förhållandet att uppdraget att vara ordförande i styrelsen och chefstjänsteman i de flesta verk tillkommer en och samma person, generaldirektören, innebär en sammanblandning av förtroendemannafunktioner och tjänstemannafunktioner, vilket i regel inte accepteras inom andra samhällsområden där demokratin verkar. begärde 1978 efter en centermotion en beskrivning och analys av den statliga förvaltningsorganisationens uppbyggnad (KU 1977/78:38). har fått i uppdrag att göra denna analys. Vi anser att analysen bör ligga till grund för ett utredningsarbete av konstitutionell karaktär i syfte att stärka den demokratiska utvecklingen i den centrala del av statsmakten som finns i verken. Den kommande författningsutredningen bör lämpligen anförtros denna uppgift. Med hänvisning till det anförda hemställs att hos regeringen begär att förvaltningsutredningens analys av de statliga verken läggs till grund för direktiv till utredningsarbete av konstitutionell karaktär i syfte att stärka den demokratiska utvecklingen av de centrala verkens styrnings- och ledningsfunktioner.