ChangeIsKey/open-riksdag huggingface dataset:
mot · G402157 · 1980-11-24 00:00:00 — Motion 1980/81:157 med anledning av proposition 1980/81:25 med förslag till tilläggsbudget I till statsbudgeten för /81 1 proposition 1980/81: 25 med förslag till tilläggsbudget I till statsbudgeten för /81 föreslås under punkten E 13. Ersättning för försenad idrifttagning av kärnreaktorer bl. a. att vissa överenskommelser mellan staten och () rörande ersättning för förseningskostnaderna för kärnkraftblocken Fl och F2 skall godkännas som riktlinjerna för ersättningen till för förseningskostnaderna för blocken R3 och R4 godkännes. Beträffande förseningskostnaderna för tredje blocket i kraftverk () föreslås att skall godtaga ståndpunkten att av kraftverkets ägare, () gjord framställning om motsvarande ersättning skall lämnas utan åtgärd. Svensk kraftindustri åtnjuter ett betydande internationellt anseende för effektivitet och modernitet. Såväl vattenkraft- som värmekraftutbyggnaden i har genomförts på ett sådant sätt att låga energipriser och god försörjningstrygghet uppnåtts. Detta har inneburit en viss relativ konkurrensfördel för svensk industri och för svenskt näringsliv över huvud taget. Till detta förhållande har bidragit, att produktion och distribution, i första hand på elenergiområdet, byggts ut i en kombination av samverkan och konkurrens mellan berörda parter, den s.k. svenska linjen, vilket varit klart effektivitetsbefrämjande. har givetvis spelat en ledande roll men såväl åtskilliga kommuner som ett antal enskilda kraftföretag har verksamt bidragit till den gynnsamma utvecklingen. Ett villkor för att nämnda förhållande skall kunna bestå och vidareutvecklas är att statsmakterna inte genom olika ingrepp och åtgärder förändrar konkurrensförutsättningarna för de skilda, inom kraftindustrin verksamma enheterna. En sådan åtgärd vore att, såsom föreslås i propositionen, tillerkänna Forsmarksbolaget och ersättning för förseningskostnaderna beträffande Fl och F2 (och enligt redan fattat principbeslut även för F3) respektive R3 och R4, som alla anspråk på motsvarande ersättning för avvisas. Inom OKG, som är helt kommun- och privatägt, spelar de sex syd- och mellansvenska kommunerna vilka sammanlagt formerar ett majoritetsintresse inom OKG:s största delägare, samt också , genom sitt helägda energiproduktionsbolag , en betydelsefull roll. För dessa kommuners hundratusentals abonnenter, liksom ockå för åtskilliga övriga abonnenter som är beroende av OKG-delägares skilda råkraftleveranser, skulle en olikartad behandling från statsmakternas sida av de aktuella förseningskostnaderna föranleda direkta kostnadsökningar. vilka icke drabbar abonnenter hos exempelvis vattenfallsverket. Detta ter sig från rättvisesynpunkt stötande. Oavsett vilka skäl av juridisk art som kan åberopas till stöd för att ersättning för förseningskostnader bör utgå även för kärnkraftverket bör sålunda enligt vår mening sådan ersättning ifrågakomma av rena rättviseskäl. Med hänvisning till vad som anförts hemställs att i anledning av proposition 1980/81:25 uttalar, att förhandlingar bör upptagas med OKG i syfte att uppnå överenskommelse om ersättning för förseningskostnader för tredje blocket i .
mot · G402159 · 1980-11-24 00:00:00 — Motion 1980/81:159 av m. fl. med anledning av proposition 1980/81:25 med förslag till tilläggsbudget I till statsbudgeten för /81 I propositionen 1980/81:25 redovisas konsekvenser av ras. i har företagit en utredning och framlagt vissa förslag. Föreslagna åtgärder anges böra inriktas på att försöka hålla uppe sysselsättningen, förbättra trafiksituationen och hindra kommunalskattehöjningar. Enbart för de tre kommunerna anges merkostnaderna till följd av broraset till mellan 13 och 14 milj. kr. Kostnaderna för näringslivet, som förefaller svårare att ange, beräknas till ca 40 milj. kr. Regeringen begär på tilläggsbudget I ett reservationsanslag av 25 milj. kr., vilket är mindre än hälften av det framräknade behovet. Detta leder till allvarliga konsekvenser för den region som drabbades av broraset. För kommunernas del innebär förslaget en prutning till 9 milj. kr. Detta är inte acceptabelt. Beloppen bör uppjusteras till ungefär den nivå som beräkningar anger. Vid fördelningen av medel bör den regeln tillämpas att i första hand kommunerna erhåller full kostnadstäckning, i andra hand näringslivet på öarna och i tredje hand näringslivet på fastlandet. För detta talar det förhållandet att kommunerna endast har skattehöjningar att tillgripa och det bör undvikas. Verkningarna för näringslivet är säkerligen också allvarligare för företag på öarna än för företag på fastlandet. Med hänvisning till det anförda föreslås 1. att beslutar, att på tilläggsbudget I på statsbudgeten för /81 under Kommundepartementet D 5. Ersättningar med anledning av ras, anvisa ett i förhållande till regeringens förslag med . förhöjt belopp till , 2. att som sin mening ger regeringen till känna vad som i motionen anförts rörande reglerna för fördelning av anslagen. (vpk) C.-H. (vpk) (vpk) (vpk) (vpk)
mot · G402160 · 1980-11-24 00:00:00 — av m. fl. med anledning av proposition 1980/81:25 med förslag till tilläggsbudget I till statsbudgeten för /81 Under punkt E 13. Industridepartementet föreslås ett förslagsanslag på . för att täcka ersättningsanspråk från kärnkraftsbolagen på grund av försening av utbyggnaden. De reaktorer som berörs är samt . Resp. ägare hänvisar till att de fått extra kostnader genom rådrumslagens bestämmelser inför folkomröstningen. Utöver detta har Forsmarksbolaget (FKA) begärt och fått beviljat ersättning för den neddragning av byggnadsverksamheten som skedde vid reaktorn . kommunisterna har i samtliga dessa fall tidigare deklarerat att någon ersättning till kraftbolagen inte borde utgå. Kärnkraftsutbyggnaden i har redan kostat samhället och dess skattebetalare miljardbelopp och kommer att kosta ännu mycket mera . Hur mycket finns det ingen som kan beräkna, eftersom även avfallshanteringen måste inräknas. Kraftbolagen och kärnkraftsindustrin å andra sidan har redan gjort stora vinster på kärnkraften. Vinster som i många fall inte redovisas öppet, eftersom de går in i samlande redovisningar för både energiproduktion och andra verksamheter. Från borgerligt håll framförs alltid att avkastning på kapital är en rättighet, grundad på det faktum att ägaren tar en risk när han satsar sina pengar. Om det blir en förlust skall den alltså bäras av honom själv. Det bör gälla också i detta fall. Saken förändras inte av det förhållandet att det i detta fall är staten, vissa kommuner och kommunala bolag som är huvudägare. I bakgrunden finns som alltid det privata kapitalet som utnyttjar samhället för att få största möjliga vinst på sina pengar. 1 är det ASEA och näraliggande bolag som drivit fram kärnkraftsutbyggnaden. De och deras ägare har vittförgrenade och välutvecklade kontakter med det internationella kärnkraftskapitalet som försöker driva fram utbyggnad av kärnkraften i många länder med både tillåtna och otillåtna medel. Den största samhälleliga vinsten finns att hämta genom att den i folkomröstningen förordade avvecklingen av kärnkraften genomförs så fort som möjligt. En god början är att reaktorerna 11 och 12 aldrig byggs färdiga. Övriga reaktorer bör stängas av innan de kommer att förorsaka samhället kostnader som inte går att överblicka. I väntan på det bör inte kärnkraftskapitalet få några ytterligare anslag. Med hänvisning till det anförda föreslås att beslutar avslå proposition 1980/81:25 i vad gäller Industridepartementet E 13. Ersättning för försenad idrifttagning av kärnreaktorer. (vpk) C.-H. (vpk) (vpk) (vpk) (vpk)
mot · G402163 · 1980-11-24 00:00:00 — Motion 1980/81:163 av m. fl. med anledning av proposition 1980/81:37 om upphävande av kontrollen av bankkontorsetablering får bankkontor inte inrättas utan tillstånd av . Förutsättningen för tillstånd är att kontorsetableringen bedöms vara till nytta för det allmänna. Regeringen har kommit underfund med att denna etableringskontroll inte är till nytta för bankbolagen. Man vill därför ersätta den med en enkel anmälningsskyldighet. Allmänintresset åsidosätts genom några strykningar i gällande lagtext. Av remissvaren på banklagsutredningens delbetänkande (Ds E 1979: 5) Blancokrediter och bankkontorsetablering framgår att bankintressena är emot en etableringskontroll, medan allmänintressena, företrädda exempelvis av LO, TCO och , vill behålla etableringskontrollen. De nuvarande bestämmelserna om bankkontorsetablering har gällt . gällde att avge yttrande över nyetablering av bankkontor. Men antalet avsteg från nämndens rekommendationer gjorde att etableringskontrollen återinfördes. Regeringen lyckas inte i propositionen visa att situationen nu på något avgörande sätt skiljer sig från förhållandena / 74. Vpk anser därför att kontrollen av bankkontorsetablering bör bibehållas i sin nuvarande utformning. Med hänvisning till det anförda föreslås att beslutar avslå proposition 1980/81:37 om upphävande av kontrollen av bankkontorsetableringar. (vpk) (vpk) (vpk) (vpk) (vpk)
mot · G402164 · 1980-11-24 00:00:00 — Motion 1980/81:164 av m. fl. med anledning av proposition 1980/81:40 om ändring i 31 § högskolelagen (1977:218) Som anförs i proposition 1980/81:40 anmälde chefen för i en tidigare proposition, 1979/80: 104, förslag till ändring i högskoleadministrationen föranledda av decentraliseringsgruppens rapport. Som en av två angelägna utgångspunkter framförde statsrådet då "att antalet ledamöter i regionstyrelserna är så stort att det kan ifrågasättas om deras funktion som styrelser blir tillfredsställande. Decentraliseringsgruppen föreslog att antalet ledamöter i regionstyrelserna skulle minskas från 21 till 18 genom att antalet företrädare för allmänna intressen minskas från 14 till 11. kommunisterna ansluter sig till denna utgångspunkt. Det är inte oomtvistat vad som kan anses vara allmänna intressen. Självklart företräder folkrörelser med bred anslutning allmänna intressen. Däremot torde det så kallade näringslivet och de så kallade arbetsgivarorganisationerna, till skillnad från de fackliga organisationerna, huvudsakligen företräda relativt få människors privata ekonomiska intressen. Det är därför svårt att förstå vad som från demokratisk synpunkt upphöjer dessa intressen till rangen av allmänna intressen. Som chefen för anförde i proposition 1979/ 80:104 är det angeläget att uppmärksamma det förhållandet att trots styrelsernas storlek endast två av ledamöterna företräder verksamheten inom högskoleenheterna. Denna representation för verksamheten inom högskoleenheterna skulle givetvis minskas om de anställda inom högskolan fråntas sin representation. Därför kan inte propositionen antas. Med hänvisning till ovanstående föreslås 1. att beslutar avslå proposition 1980/81:40, 2. att uttalar att organisationer för tillvaratagande av enskilda ekonomiska intressen ej kan anses företräda allmänna intressen och därför ej bör äga representation i regionstyrelsema inom högskolan. (vpk) (vpk) (vpk) (vpk) (vpk) (vpk)
mot · G402165 · 1980-11-24 00:00:00 — Motion 1980/81:165 av m. fl. med anledning av proposition 1980/81:66 om vissa åtgärder på teleområdet Regeringens proposition 1980/81:66 om vissa åtgärder på teleområdet har skapat stor oro bland den berörda personalen och inte minst på de orter där industriverksamheten är förlagd. betecknar förslaget som en ren katastrof för . Den bolagsbildning för industriverksamheten som regeringen föreslår står i strid med och personalorganisationernas förslag. Förslagen står heller inte i överensstämmelse med de uttalanden som gjorde vid behandlingen av trafikutskottets betänkande 1979/ 80: 14. Regeringens förslag innebär att man i princip godkänner bildandet av Teleinvest. Men man föreslår att hela industriverksamheten skall bedrivas i bolagsform, senast från . Därmed äventyras fördelarna med ursprungliga förslag. Eftersom och personalorganisationernas egen bedömning har varit att industrisidan bör utvecklas inom ramen för kan vi inte finna några väsentliga sakskäl för att som föreslås i propositionen nu föra över i bolagsform. bör helhjärtat ägnas åt omställningen till elektronikproduktion. Vi anser därför att nu bör avvisa regeringens förslag och i stället uttala att bör förbli en integrerad del av . För i , som sysselsätter ca I 500 anställda varav omkring hälften är kvinnor, utgör tillverkningen av AXE-växeln ryggraden för verksamheten. Ett fortsatt utvecklingsarbete kring detta system är nödvändigt och förutsätter ett nära samarbete mellan , ELLEMTEL och . Den form för bolagsbildning som föreslås i propositionen kommer att försvåra detta samarbete. Det är inte en önskvärd utveckling. Vi anser att den svenska teleindustrins utveckling måste ges ett ökat stöd dels genom och gemensamma utvecklingsarbete inom ELLEMTEL, dels genom att industrisamordningen sker på ett sådant sätt att förblir en integrerad del av . Om propositionens förslag genomförs föreligger stor risk för att verksamheten i bl. a. råkar ut för stora svårigheter och hotas av nedläggning. Detta skulle vara ett dråpslag mot de anställda och sysselsättningen i . Med stöd av det anförda hemställs att beslutar avslå regeringens förslag att föra över i bolagsform. () () () () () ()
mot · G402166 · 1980-11-21 00:00:00 — Motion 1980/81:166 av m. fl. med anledning av proposition 1980/81:66 om vissa åtgärder på teleområdet Proposition 1980/81:66 rörande vissa åtgärder på teleområdet har skapat stor oro kanske det är ett riktigare uttryck att säga indignation bland de anställda inom olika grenar av arbetsområden. Vi skall i vår motion enbart begränsa våra argument mot förslaget att överföra till bolagsformen. Vi anser inte att förslaget innebär några fördelar . Risken för minskad sysselsättning är stor på de tre platser där ovan angivna verksamhet nu bedrivs. Enbart verkstaden i sysselsätter ca 1 100 anställda, därav ca 550 kvinnor. är ett av landets mest utsatta län när det gäller sysselsättningen. Speciellt markant är det, när det gället antalet arbetstillfällen inom tillverkningsindustrin. Där räknar i sina prognoser med en årlig tillbakagång med ca 200 arbetstillfällen , räknat . Det medför en ytterligare försämring av exempelvis åldersstrukturen. Trots en beräknad nettoinflyttning till länet kommer åldersstrukturen att bli allt snedare. ökar antalet personer med nästan 3 500 personer, medan antalet personer minskar med 1 300. Andelen personer i länet beräknas bli 1990. Genomsnittet för riket är . Den snabba övergången till elektronik inom teleområdet medför att alla krafter måste samlas och resurser anvisas för att klara en sådan omställning. En konkurrenssituation med de stora multinationella företagen medför klart ökade risker för de nämnda verkstäderna. Därför menar vi att det är av största vikt att strävan att utveckla till en sammanhållen modem industrienhet får ett aktivt stöd. Det skapar en, även i internationell jämförelse, konkurrensmässig teleindustri. I den socialdemokratiska partimotionen som avgivits i anslutning till propositionen anförs bl.a. att det inte får ses som en allmän strävan att avveckla stora delar av monopolet eftersom egen bedömning har varit att industrisidan bör utvecklas inom ramen för , kan vi inte finna några väsentliga sakskäl för att som föreslås i propositionen nu föra över i bolagsform. Med andra ord. En framgångsrik verksamhet inom vittförgrenade arbetsområde bör inte överföras till en konkurrensutsatt position. Den utvecklas bäst inom verkets egen organisation. Med hänvisning till vad som anförts i motionen hemställer vi att som sin mening ger regeringen till känna att verksamheten inom inte överförs i bolagsform utan behålls inom verksamhet även .
mot · G402171 · 1980-11-28 00:00:00 — Motion 1980/81:171 av m. fl. med anledning av proposition 1980/81:57 om hälso- och sjukvården i krig m. m. I proposition 1980/81:57 har regeringen lagt fram vissa förslag som berör hälso- och sjukvården i totalförsvaret. Propositionen bygger på ett betänkande från utredningen om sjukvården i krig där de organisatoriska ramarna för verksamheten varit det centrala. Ledningsansvaret i krig föreslås överflyttat till landstingen från , dvs. de principer som gäller för andra verksamhetsområden föreslås gälla även för här aktuell sektor. 1 dessa organisatoriska och administrativa delar kan propositionen accepteras. Härigenom bör det bli naturligt att större hänsyn tas till beredskapsaspekterna vid den fortsatta utbyggnaden av fredssjukvården. Från socialdemokratisk sida har vi tidigare tagit upp andra frågor inom totalförsvarets sjukvård, i första hand beredskapslagringen av förbrukningsmateriel (motion 1978/79:594) och av läkemedel (motion 1979/ 80:482). De problem som vi redovisade i dessa motioner har kraftigt understrukits av den perspektivstudie som redovisat (Hälso- och sjukvård i totalförsvaret). Så framhålls t. ex. följande: Fredsutvecklingen avseende försöijning med utrustning, förbrukningsmateriel och läkemedel m.m. karakteriseras bl. a. av att tillverkningen koncentreras, de enskilda produkterna samordnas i större system, internationaliseringen och importberoendet ökar, förrådshållningen centraliseras samt att allt lägre lagemivåer erhålls För förbrukningsmateriel är uthålligheten i fred för vissa bl. a. för operationsverksamhet nödvändiga materielslag så låg som . Detta gör sjukvården mycket sårbar redan vid fredskriser. Ett annat problem är bristen på skyddsrum i många sjukhus. a. det material som nu redovisat framgår att sjukvården torde vara en av de allra svagaste länkarna i totalförsvaret. Situationen skulle naturligtvis ha varit gynnsammare om t. ex. frågan om beredskapslagringen av förbrukningsmateriel hade lösts. Om totalförsvaret rätt skall kunna fylla sin uppgift, krävs att väsentligt större insatser görs inom sjukvården. Staten har det övergripande ansvaret för totalförsvaret och dess olika verksamheter, även om dessa sedan ombesöijs också av andra organ (kommuner, landsting, företag osv.). Ökad statlig medverkan i fråga om övergripande planering, utbildning och försörjning med utrustning, läkemedel, förbrukningsmateriel samt sådana övriga viktiga varor där vårt land annars kan bli helt importberoende - är därför nödvändig om vi skall få en också i kris och krig väl fungerande sjukvård, som människorna kan känna förtroende för. Detta bör vara en utgångspunkt vid det fortsatta utredningsarbetet som skall ske inför nästa försvarsbeslut. bör understryka detta genom ett särskilt uttalande. Med hänvisning till vad som anförts hemställs att som sin mening ger regeringen till känna vad som anförts i motionen om ökade insatser för sjukvården inom totalförsvaret. () () ()
mot · G402173 · 1980-11-28 00:00:00 — av m. fl. med anledning av proposition 1980/81:73 om ett utbyggt skydd mot höga sjukvårds- och läkemedelskostnader I proposition 1980/81:73 föreslås ett s.k. högkostnadsskydd för personer med stort behov av sjukvård och läkemedel. Högkostnadsskyddet skall inträda först efter 15 läkemedelsinköp eller läkarbesök. Efter dessa 15 gånger är patienten befriad från kostnader i samband med ytterligare inköp eller besök hos läkare. Eftersom gränsen, 15 gånger, är så högt satt kommer ytterst få människor att kunna utnyttja denna kostnadsfrihet. I besparingspropositionen, proposition 1980/81:20, föreslår regeringen kraftiga fördyringar för patienterna. Karensbeloppet för sjukersättning föreslås höjt, en fördubbling av patienternas kostnader för prisnedsatta läkemedel föreslås och regeringen vill likaså fördubbla patientavgifterna inom sjukvården. Dessa åtgärder kommer att drabba de stora sjukvårdskonsumenterna, dvs. de äldre, de handikappade och barnfamiljerna, mycket hårt. Man kan se regeringens förslag som ett sätt att skyla över denna mycket stora höjning av avgifter och kostnader för sjukvård, som blir följden av regeringens förslag i besparingspropositionen. Men förslaget om högkostnadsskydd, om det nu är tänkt som så, är för de allra flesta människor ingen kompensation för dessa fördyringar. kommunisternas principiella inställning är att all läkarvård och därtill hörande behandling bör vara avgiftsfri. Det gäller både för läkemedel och läkarbesök. Vpk har också föreslagit ett slopande av avgifterna i den öppna vården och att sjukvårdshuvudmännen får kostnadskompensation med motsvarande belopp av försäkringskassorna. 1 propositionen diskuteras också frågan om de kostnadsfria läkemedlen skall kvarstå som tidigare eller om de fortsättningsvis skall ingå i gruppen prisnedsatta läkemedel. Det är oklart huruvida regeringen anser att förmånen skall vara kvar. I vilket fall ges ingen garanti för att så blir fallet. Vpk menar att lagen i vad den avser de kostnadsfria läkemedlen skall fortsätta att gälla i oförändrat skick. Vpk delar de synpunkter som förts fram i remissvar på delbetänkandet av socialpolitiska samordningsutredningen från bl. a. , och . t. ex. pekar på att de kostnadsfria läkemedlen är en viktig förmån framför allt för diabetiker, allergiker och epileptiker och menar att det blir en stor försämring för dessa grupper om de kostnadsfria läkemedlen tas bort. Särskilt viktigt blir det då att värna om dessa grupper efter regeringens förslag om kraftigt höjda priser för läkemedel. Med stöd av ovanstående hemställs att med anledning av proposition 1980/81:73 uttalar 1. att förmånen av de kostnadsfria läkemedlen bör kvarstå oförändrad, 2. att patientavgifterna inom sjukvården bör avskaffas och att sjukvårdsersättningen från höjs i motsvarande mån och hos regeringen hemställer om förslag härom. 3. att någon höjning i pris av de prisnedsatta läkemedlen ej bör ske. (vpk) C.-H. (vpk) (vpk) (vpk) INGA (vpk)
mot · G40255 · 1980-11-03 00:00:00 — med anledning av proposition 1980/81:26 om överenskommelse angående Sölvbackaströmmarna En utbyggnad av vattenkraften i Sölvbackaströmmarna kommer att öka antalet arbetstillfällen för bygdens folk, även om många av dem som blir sysselsatta sannolikt kommer utifrån. Erfarenhetsmässigt leder tillfällig verksamhet av det här slaget ofta till sysselsättningsproblem i de berörda bygderna när arbetena är slutförda. Så kan befaras ske även i detta fall. Det är därför viktigt att redan nu se till att förutsättningar ges för en ökad långsiktig sysselsättning i de närmast berörda byarna. Regeringens förslag i propositionen om 2 milj. kr. till åtgärder för att främja fiske och turism är enligt min uppfattning inte tillräckligt i detta avseende. har en arbetsgrupp med företrädare för , lantbruksnämnden och kommunen gjort en inventering i bl. a. och Storsjö för att klarlägga förutsättningarna för en utveckling av näringslivet i byarna. Inventeringen visar både att goda naturliga förutsättningar finns, t. ex. för en ökad jordbruksdrift, och att ett stort intresse finns bland de bosatta. a. finns ca 100 ha nedlagd åker som skulle kunna brukas på nytt. Det är nu angeläget att ta till vara detta intresse och på allt sätt främja tillkomsten av nya permanenta arbetstillfällen i den bygd som närmast berörs av utbyggnaden. Det glesbygdsstöd som finns är dock inte tillräckligt, utan det behöver kombineras med särskilda insatser, t. ex. av det slag som stått till Norrbottendelegationens förfogande för insatser i inland. Dessa har bl. a. inneburit att man har kunnat ge statsbidrag av investeringskostnaden för att sätta i stånd nedlagd jordbruksmark, för att starta specialproduktion i jordbruket och för att starta eller utveckla verksamheter utanför jordbruket såsom småindustri och hantverk. Vidare bör möjligheterna undersökas att på olika vägar förstärka de aktiva jord- och skogsbrukarnas fastigheter med skogsmark för att förbättra deras sysselsättnings- och utkomstmöjligheter. i bör få i uppdrag att i samråd med berörda länsmyndigheter och kommunen utarbeta ett förslag till handlingsprogram för att öka den långsiktiga sysselsättningen i främst och Storsjö. I anslutning härtill bör kostnaderna för programmet beräknas. Särskilda medel bör därefter ställas till förfogande för att genomföra programmet. Med hänvisning till vad som anförts hemställer jag 1. att beslutar begära att regeringen ger i i uppdrag att utarbeta ett handlingsprogram för att öka den långsiktiga sysselsättningen i och Storsjö, 2. att beslutar begära att regeringen ställer särskilda medel till förfogande för i för att genomföra nämnda handlingsprogram.