mot · G3021561 · 1980-01-25 00:00:00 — Motion 1979/80:1561 av m. fl. Kravet på offentliga utskottsutfrågningar har drivits från liberalt håll i . Det är beklagligt att denna reform ännu inte blivit verklighet. Ändå har argumenten vuxit sig allt starkare. I debatten har poängterats värdet av större insyn i beslutsprocessen, värdet av information om fakta innan besluten fattas, vår strävan till ökad närdemokrati. Den misstro till politikerna som ibland refereras gör det särskilt viktigt att skapa en öppenhet i det arbete riksdag och regering bedriver. Statens maktutövning sväller och kräver en bättre kontroll. I många konkreta frågor skulle offentliga utskottsutfrågningar betyda mycket, t. ex. när det gäller skogspolitiken, varven, giftdebatter. händer det att en utskottsmajoritet vägrar en grupp eller intressent tillträder till utskottet i fråga med den motiveringen att man redan vet vilken uppfattning vederbörande har. Det är heller inte alltid lätt för ledamöter i ett utskott att veta om det råder delade meningar bland t. ex. den vetenskapliga expertisen i en viss fråga. Det finns ytterligare skäl för utskottsutfrågningar. Ett icke obetydligt antal riksdagsledamöter saknar helt tillträde till utskottens sammanträden, då de varken är ledamöter eller suppleanter i ett utskott. Ännu fler har som ledamot eller suppleant tillträde till endast ett utskott, men kan förväntas ha speciella intresseområden därutöver. Utskotten samlar i sitt arbete in information genom utfrågningar av experter, statsråd, företrädare för organisationer och andra. Utfrågningar av det slaget bör få ökad betydelse. Frågeformen kan hjälpa till att få fram information som annars skulle utebli. Själva muntligheten är ett bra komplement till all skriftlig information som ges. Men varför skall en sådan utfrågning få ske bara innanför stängda dörrar? Ett skäl kan vara att materialet är hemligt. Då bör man också i fortsättningen hålla slutna utfrågningar. Men alla frågor är inte av sekret natur. Ett annat skäl är att svaren blir sämre, mer utslätade, om utfrågningen är offentlig. Kanske överdrivs denna farhåga. Är den reell bör man kunna besluta om slutna överläggningar. Vårt förslag går ju ut på att ge utskotten rätt, men inte skyldighet, att ha öppna utskottsutfrågningar. Informationen som lämnas i utskotten är ofta av sådan kvalitet och karaktär att den borde vara lämplig för allmänheten. Det måste också anses vara av värde för demokratin att allmänheten i största möjliga utsträckning har tillgång till den information som beslutsfattarna får. Den nya grundlagen stärkte ställningen för utskott. Den parlamentariska situationen sedan enkammarriksdagens tillkomst har ytterligare betonat och utskottens betydelse. Därför är det beklagligt att reformen avvisats år . Inte heller den arbetsformsutredning som inom bl. a. övervägt denna fråga hade någon förståelse för kraven. Offentlighetsprincipen har i svensk konstitutionell tradition och praxis en så stark ställning att det inte är principen utan undantagen från principen som behöver motiveras. Regeringen och grundlagberedningens majoritet lyckades aldrig motivera sekretessen. Påståendet att offentliga utskottsammanträden skulle försvaga allmänhetens intresse för kammardebatten ter sig alltmer ohållbart. I stället skulle allmänhetens intresse för riksdag och politik öka om viktiga utfrågningar i kunde ske offentligt, vilket i sin tur sannolikt skulle bidra till att även kammardebatterna i vissa frågor ges större uppmärksamhet. En del av motståndet beror kanske på missuppfattningen att det skulle röra sig om offentliga utskottssammanträden. Så är ju inte fallet. Med hänvisning till det anförda hemställs att antar följande ändrade lydelse av 4 kap. 12 § RO: 12 § Utskott skall är närvarande. Sammanträde för inhämtande av upplysningar eller yttranden som sägs i 10 § skall dock vara offentligt, därest detta begärs av minst en tredjedel av ledamöterna i utskottet. () () () () ()