mot · G402793 · 1980-01-01 00:00:00 — av m. fl. om stöd åt uppfinnare Vissa tecken tyder på att den fantasi och skaparkraft som en gång lade grunden till de stora svenska exportindustrierna har upphört att lämna några mer väsentliga bidrag till utvecklingen. minskar antalet patentansökningar från i bosatta uppfinnare som antalet ansökningar från utländska uppfinnare fortsätter att stiga. Den s. k. teknikfaktorn har visat sig vara avgörande för den ekonomiska tillväxt som hela vårt välstånd grundar sig på. Särskilt gäller detta forskningen, som då måste kompletteras med en specifikt behovsinriktad innovationsaktivitet. Vi måste i betydligt högre grad än uppmuntra och utnyttja landets tekniska begåvningar. Inom kretsen av kunniga och seriösa tekniska nyskapare finns troligen en guldgruva, som samhället och näringslivet på nytt måste räkna med. Man har uppskattat att det finns mellan 10 000 och 30 000 uppfinnarbegåvningar i , vilka i realiteten är utestängda från varje rimlig möjlighet att utexperimentera och utveckla sina uppfinningar och från möjligheten att få pröva sin uppfinningsförmåga på alla de problem som samhället står inför. I motsats till forskarna saknar uppfinnarna utbildningsmöjligheter, anpassade till deras begåvningstyp. De flesta uppfinnare kan inte heller som forskarna få avlönade befattninngar med frihet att arbeta med sina uppfinningar, med tillgång till alla de resurser i fråga om lokaler, medarbetare, instrument osv. som krävs för att de liksom forskarna skall kunna utföra sitt för landet gagneliga arbete. Det väsentliga är att uppfinnaren med värdefull kreativ förmåga får möjlighet att med verkstadsresurser åstadkomma en fungerande demonstrationsmodell. Ifrågavarande experimentverkstad kan vara t. ex. någon nedläggningshotad verkstad inom länet eller någon verkstad för handikappad verkstadspersonal. Bokföring, administration m. m. bör ske centralt, och de olika experimentavdelningarna bör ändras till begränsad verkstadstid för resp. försöksprojekt, vilket efter färdigställandet bör utbjudas till landets industri. Mot det i motionen skisserade förslaget kommer sannolikt att från flera håll resas amärkningen att ifrågavarande möjligheter för uppfinnare redan existerar genom landets företagarföreningar, men så är långt ifrån fallet. Företagarföreningarna lämnar företrädesvis sin hjälp till tillverkningsföretag som kan sysselsätta arbetskraft och kan under rådande förhållanden endast i någon mån hjälpa uppfinnare, under förutsättning att deras uppfinningsidé kan bli förankrad i någon industri. Detta är vanligen oerhört svårt, om uppfinnaren inte har möjlighet att förevisa en fungerande modell och helst även har patentskyddet ordnat. En tidigare motion i detta ärende, som dock avslogs av , har väckt stor uppmärksamhet ute i landet. Många människor är mycket intresserade av frågan och är angelägna om att konkreta resultat blir följden. Enligt uppgift har man redan i startat någon form av sådan verksamhet som omnämns i motionen. Slutsatsen av det sagda blir dels den principiella, att samhället nu måste börja ägna ett seriöst intresse åt innovationsfrågorna i syfte att utveckla en genomtänkt, rationell innovationspolitik för landet, dels den praktiska, att samhället nu snart måste undanröja de föreliggande, mycket starka hindren för en effektivt och samhällsnyttigt fungerande uppfinnarverksamhet i landet. Med hänvisning till det anförda hemställs att hos regeringen anhåller om skyndsam utredning om möjligheten att bättre utnyttja kreativa personer som en påtaglig produktionsfaktor, huvudsakligen enligt de i motionen anförda grundtankarna. () ()