mot · G302993 · 1980-01-23 00:00:00 — av och om ungdomsarbetslösheten Arbetet har grundläggande betydelse för den mänskliga tillvaron. Frånvaron av arbete blir mot den bakgrunden förödande både för samhället och för den enskilda människan. I vissa fall, t. ex. när det gäller ungdomar som aldrig kommit in på arbetsmarknaden, kan man inte ens tala om utslagning. De kan kallas utestängda. Vi har i vårt samhälle en allmän förskola, en obligatorisk grundskola och därefter utbildning på olika nivåer. De ungdomar som har kunskaper och vilja kan fortsätta sin utbildning. En mindre del av våra ungdomar ges inte denna möjlighet, och de söker sig därför ut på arbetsmarknaden. I vissa fall blir det med lyckat resultat, men en del hamnar i en arbetslöshetskö, med alla de konsekvenser det för med sig rent socialt. För att ge dessa ungdomar en rätt och en skyldighet till ett meningsfullt liv är det nödvändigt att de får en utbildning och/eller ett alternativ till sysselsättning. Arbetslösheten bland ungdomar har blivit allt värre . Det hör inte bara ihop med konjunkturförändringarna. gick 7-9 av hundra ungdomar i åldrarna utan arbete. Särskilt svårt hade flickorna att få arbete. Ungdomar går arbetslösa kortare perioder än de äldre. Men ju sämre utbildning de har, desto större är risken för att de skall bli arbetslösa . Det finns klara samband mellan dålig utbildning och arbetslöshet. Ungdomar med dålig skolunderbyggnad blir utslagna först eller kommer aldrig in på arbetsmarknaden om det finns få arbetstillfällen. Beredskapsarbeten i statlig och regi har blivit ett botemedel. Men de har ofta inte hjälpt ungdomarna mer än på kort sikt, så som de nu är upplagda. Ungdomar i beredskapsjobb måste gå ifrån ett arbete efter tre eller - även om de trivs med det - och därefter hoppa på ett nytt. Det är ingen bra lösning på ungdomsarbetslösheten. Det blir inte bättre av att ungdomarna riskerar bli betraktade som hoppjerkor och får problem med att kunna skaffa ett framtida fast arbete. För att ge ungdomar rätt till arbete krävs att sysselsättningsplaner inrättas. För att sysselsättningsplanerna skall bli meningsfulla och ge önskat resultat måste företag, stat, landsting och kommuner samarbeta med arbetsförmedlingen och skolan. Vidare bör elever som påbörjat en utbildning beredas möjlighet till övergång till arbetslivet om hon/han så önskar. Omvänt förhållande bör självklart också råda. En omarbetning av skolans intagningstider bör därför prövas, så att det är möjligt för de ungdomar som står utan arbete att snabbare komma in på en utbildning. De problem som ungdomarna upplever på arbetsmarknaden måste dessutom lösas genom utbildningspolitiska och arbetsmarknadspolitiska insatser. o Övergången mellan skolan och arbetslivet måste anpassas till arbetslivets villkor, åtgärder sättas in för att garantera arbete eller utbildning åt alla ungdomar, o Större resurser till arbetsförmedlingen. o Planering för att ge ungdomar arbetslivserfarenhet genom beredskapsarbete med bra handledning, o Varvad och återkommande utbildning, o Lagstiftning för att garantera obligatoriska praktikplatser, o Isoleringen mellan skola och arbetsliv bryts bl. a. genom SSA-råden. o Resurser till uppsökande verksamhet för att få kontakt med arbetslösa ungdomar. o Syo-insatserna i skolan förstärks genom minst en fördubbling av antalet syo-konsulenter. Med hänvisning till det i motionen anförda hemställer vi att som sin mening ger regeringen till känna vad som i motionen anförts angående sysselsättningsplaner och utökade möjligheter för studerande att övergå till arbetslivet och vice versa.