mot · G3022053 · 1980-05-07 00:00:00 — av m. fl. med anledning av proposition 1979/80:172 om ändrat huvudmannaskap för ungdomsvårdsskolor och nykterhetsvårdsanstalter m. m. Enligt propositionen 1979/80:172 om ändrat huvudmannaskap för ungdomsvårdsskolor och nykterhetsvårdsanstalter m. m. innebär den överenskommelse som träffats med och och som föreslås bemyndiga regeringen att godkänna bl. a. följande. Kommuner och landstingskommuner skall svara för att behovet av hem för vård eller boende inom blir tillgodosett och i samverkan upprätta en vårdplan för institutionsvården i länet. Med denna plan som underlag skall sedan huvudmannaskapet avtalsregleras för ungdomsvårdsskolor, statliga, erkända och enskilda nykterhetsvårdsanstalter, behandlingshem och icke-kommunala/landstingskommunala inackorderingshem för alkohol- och narkotikamissbrukare samt de samarbetsfrågor som hör hit. Statsbidrag för verksamheten skall enligt överenskommelsen utgå till kommun/landstingskommun och utformas så att det medger handlingsfrihet för kommuner/landstingskommuner vid utveckling och förändring av verksamheten. I den vårdverksamhet som står inför den här kortfattat redovisade avtalsregleringen inryms åtskilligt av enskilda initiativ. Från olika håll har man velat begränsa utrymmet för framför allt nya institutionsengagemang från organisationers och enskildas sida. Så t. ex. gav socialutredningen i sitt slutbetänkande uttryck för den meningen. Vi delar inte en sådan uppfattning utan anser att utrymme skall finnas för såväl nytillkommande som etablerade enskilda insatser, naturligtvis under förutsättning att dessa uppfyller de krav som bör ställas på god vård. Men just därför att organisationer och enskilda ofta, och på ett allmänt omvittnat förtjänstfullt sätt, lever upp till dessa krav är det viktigt att samhället genom stöd och stimulans underlättar verksamheten och välkomnar dessa resurser som ett från ekonomisk och vård- och behandlingssynpunkt gynnsamt komplement till de egna resurserna. I många fall har organisationer av vitt skilda slag, som står bakom en del av institutionerna för alkoholmissbrukare och narkotikamissbrukare, varit banbrytande när det gäller nya behandlingsformer. , , Länkarna, korset och andra ideella organisationer gör utmärkta, av idealitet burna insatser på olika vårdområden för att ge ett bredare utbud, bereda alternativa miljöer för vårdtagarna och snabbare bana väg för nya vårdformer. Vi vill därför kraftigt framhålla vikten av att frivilligorganisationerna även i fortsättningen ges möjlighet att bedriva institutionell verksamhet på inte minst nykterhetsvårdens, narkotikavårdens och ungdomsvårdens områden, som behandlingshem och som inackorderingshem för äldre liksom för människor i behov av skydd och medmänsklig omtanke. Mot den här redovisade bakgrunden vill vi fästa uppmärksamheten på vad föredragande statsrådet bl. a. säger i specialmotiveringen till 22 § i det upprättade ändringsförslaget till det tidigare förslaget till socialtjänstlag: Jag vill erinra om att det i propositionen om har framhållits att planen över institutionsvården i landstingsområdet givetvis får ta hänsyn till institutioner som drivs av enskild eller sammanslutning. Det är enligt vår mening självklart att får här i praktiken är liktydigt med måste och att det är socialministerns avsikt att tolkningen skall vara sådan. Detta innebär att sådana avtal måste kunna träffas med de institutioner som inte har kommunalt/landstingskommunalt huvudmannaskap att de i förekommande fall ekonomiskt möjliggör dessas önskemål att stå utanför sådant huvudmannaskap. Vi vill också understryka att institutionsvården med hänsyn till alkoholoch narkotikamissbrukets omfattning måste utvecklas när det gäller såväl volym som innehåll. Oerhörda kostnadsanspråk skulle komma att ställas på stat och kommuner om denna utveckling blev en angelägenhet endast för de kommunala och landstingskommunala huvudmännen. Vid sidan av de rent humanitära och inte sällan därmed också vårdmässiga fördelarna, som enskilt bedriven vård innebär, tillkommer således ett starkt ekonomiskt motiv för såväl staten som de nämnda huvudmännen att inte bara ta hänsyn till de enskilda vårdinstitutioner som är etablerade vid den institutionsplanering, som förutsätts vara avslutad , utan också i den fortlöpande planrevisionen inrymma tillkommande vårdinstitutioner av detta slag som uppfyller rimliga krav på god vård. Med stöd av det anförda hemställer vi att vid behandlingen av proposition 1979/80:172 som sin mening ger regeringen till känna vad i motionen anförts om behovet av hänsynstagande till enskilda eller av sammanslutning bedrivna vårdinstitutioner då plan över institutionsvården upprättas och revideras. () () () () () ()