mot · G3021762 · 1980-01-25 00:00:00 — Motion 1979/80:1762 av och om återvinning av avfall m. m. Det stora intresset för återvinning och modern avfallshantering har, om inte på annat sätt, tagit sig uttryck i åtskilliga positiva uttalanden från sida. Som senast redovisades i jordbruksutskottets utlåtande /79:12 har betonat att avfall är en resurs som i största möjliga utsträckning skall användas. Återanvändning måste, har det framhållits, vara en ledande princip vid omhändertagande och behandling av avfall. Sparsamhet, hushållning och återanvändning borde - har det sagts - vara grundläggande för vårt utnyttjande av naturresurser och för inriktningen av vår varuproduktion. När man ser tillbaka på återvinningsdiskussionen kan man i och för sig konstatera att en del positiva saker har uträttats. En omfattande återvinning av papper kan nu bli verklighet - även om åtskilliga problem har uppstått i inkörningsskedet. En del andra experiment med mer avancerade metoder för avfallshantering har också företagits. Trots det stora intresset och trots det ökade ekonomiska incitament som prisstegringen på olja bör ha medfört så har det inte blivit något genombrott för återvinningsprincipen annat än för ett fåtal varor och i enstaka industriella sammanhang. Det finns därför anledning att studera orsakerna till att återvinningen inte fått större omfattning. Man bör därefter försöka ta ett samlat grepp för att skapa bättre förutsättningar för en effektiv och naturvårdsinriktad avfallshantering från kommuners, landstings, statliga myndigheters, företags och enskilda hushålls sida. När man talar om en bättre resurshushållning genom återvinning och bättre avfallsbehandling vill man vanligen uppnå fler mål än ett. Det kan handla om att på ett ekonomiskt sätt ur hushålls- och industriavfall ta till vara råvaror som är knappa eller av andra orsaker så dyra att detta är motiverat. Återvinning kan vara en metod att reducera svåra oljeberoende genom att en del avfall från hushåll och företag används som bränsle i fjärrvärmeanläggningar eller för pyrolys. Det kan vara fråga om naturvårdshänsyn - inte minst när det gäller att förhindra nedskräpning. I detta sammanhang är frågan om bilskrotningslagstiftningen av särskilt intresse. Slutligen finns det en rad andra miljöskäl för en förnuftig avfallsbehandling. Från en del industrier kommer miljöfarligt avfall som, om det inte återinsamlas, på olika vägar kan hamna i naturen. omhändertas på samma plats där produktionsprocessen finns, slipper man att ha dem med i reningsverk och återvinningsanläggningar. En effektivt fungerande insamling av miljöfarligt avfall - i vissa delar kombinerad med återvinning - ger alltså bättre förutsättningar för andra delar av avfallshanteringen, såsom t. ex. användning av rötslam i jordbruket och användning av avfall som bränsle. Ett rationellt utnyttjande av rötslam försvåras av att reningsverken inte kan garantera att produkten är fri från tungmetaller. Ett aktuellt exempel på detta, som vi återkommer till i det följande, är de batterier som innehåller kadmium och som måste tas om hand innan de hamnar i soporna från arbetsplatser eller hushåll. En bättre hantering av hushållsavfallet En traditionell deponering av i princip obehandlat hushållsavfall är inte godtagbar. Det finns flera metoder för mer avancerad avfallsbehandling. Några sådana är en på sortering av avfallet byggd återvinning, kompostering, pyrolys och utnyttjande som bränsle i fjärrvärmeanläggningar. Det finns anledning att ingående undersöka vilka styrmedel som bör användas för att få till stånd en mer allmän övergång till godtagbara avfallshanteringsmetoder i kommunerna. Därvid måste man naturligtvis ta stor hänsyn till de kostnader som uppstår för kommunerna, t. ex. för rökgasrening, men också till möjligheterna att få intäkter genom försäljning av återvunna råvaror, minskad oljeförbrukning m. m. Skillnaderna i transportförutsättningar mellan tätort och glesbygd måste också uppmärksammas. En viktig uppgift i samband med den översyn av hela återanvändningspolitiken som vi föreslår i denna motion blir sålunda att ta ställning till vilka styrmedel gentemot företag, hushåll och kommuner som staten bör använda för att få en bättre avfallshantering. Utredningen bör överväga enligt vilken tidplan man kan få slut på den traditionella deponeringen och sanera vissa nedlagda tippar. a. årets budgetproposition framgår att från anslaget Stöd till avfallsbehandling m. m. utgår bidrag inte bara till anläggning för återvinning eller annat nyttiggörande av hushållsavfall utan i princip också till anläggning för konventionell behandling av avfall. Även om det också i budgetpropositionen har framhållits att bidragsgivningen när det gäller anläggningar för behandling av avfall bör inriktas på att stimulera utvecklingen av ny teknik, finns det anledning att se över statsbidragsbestämmelserna för att få en mer kraftfull styrning, bort från föråldrade avfallshanteringsmetoder. Man bör också ta reda på om det finns möjligheter att - med hänsyn till de krav en miljövänlig avfallshantering ställer - undanröja olika hinder som finns för att kommuner och företag skall kunna klara återvinning av råvaror på ett ekonomiskt tillfredsställande sätt. Sådana hinder kan vara av juridisk De kan också ha sin grund i att marknaderna för återvunna råvaror ännu är outvecklade. Insamling och återvinning av nya varugrupper När det gäller återvinning av avfall från hushåll, restauranger, kontor och fabriker är det naturligt om intresset särskilt knyts till sådana produkter som har ett förhållandevis högt värde, betraktat i relation till det arbete och den utrustning som krävs för återvinningen. Av stor vikt är att någon eller några sådana relativt värdefulla råvaror kan utgöra en grund för ett mer omfattande återvinningssystem. Är återvinningen av dessa tillräckligt lönsam för att kunna bära fasta kostnader för systemet, kan återvinningssystemet även fungera för ett antal andra råvaror vars återvinning är mindre lönsam. Av särskilt intresse kan då vara aluminium, som för sin tillverkning fordrar stora mängder energi och som också har ett i dessa sammanhang högt värde per viktenhet. Denna fråga har aktualiserats till följd av planerad tillverkning av aluminiumburkar för drycker i stor skala, en fråga som är betydelsefull inte bara för resurshushållningen utan också för naturvården. På detta område erfordras beslut om styrmedel för att säkerställa återvinning av aluminiumburkar. En utredning bör även överväga möjligheterna att i detta sammanhang få underlag för en återvinning även av andra råvaror samt förutsättningarna för att ha kvar ett retursystem för öl- och läskförpackningar av glas och plåt. Omhändertagandet av skrotbilar är ett annat exempel på ett återvinningsproblem som berör både naturvård och resurshushållning. Den bilskrotningspremie som infördes har inte helt haft avsedd effekt att stimulera bilägare att låta skrota sin bil under kontrollerade former. Premien kan inte sällan vara för låg med hänsyn till transportkostnader m. m. Bilskrotningslagstiftningen och det utvecklade bilregistret har inte medfört någon i detta avseende tillfredsställande lösning på skrotningsproblemet. Den bilskrotningsfond som byggs upp av skrotningsavgiften på nya bilar har inte tagits i anspråk i beräknad omfattning för borttagande av gamla skrotbilar ute i naturen och på bilkyrkogårdar. I enlighet med ett tidigare riksdagsbeslut fick trafiksäkerhetsverket och i uppdrag att inom sina resp. förvaltningsområden följa genomförandet och den fortsatta utvecklingen av bilskrotningssystemet. I den redovisning sedermera avgav nämndes en del positiva resultat av bilskrotningslagstiftningen. Denna har inneburit en viss minskning av antalet privatskrotade fordon. bilskrotare har i de flesta fall medfört en från miljö- och naturvårdssynpunkt förbättrad skrotningsverksamhet. Kommunernas möjlighet att erhålla bidrag ur bilskrotningsfonden för insamling av fordonsvrak har resulterat i omhändertagande av betydelsefulla kvantiteter skrotbilar. kom emellertid med en rad förslag till förbättringar: - att skrotningsmöjligheter för bussar, lastbilar och noggrant följs upp, - att bilskrotningslagstiftningen utökas till att omfatta annat metallskrot, exempelvis elektriska hushållsmaskiner, - att möjligheterna att komma till rätta med nuvarande brister i systemet med skrotningspremier utreds i särskild ordning så att utbytet av systemet förbättras, - att försäljning av skrotbilar, för vilka utbetalats, regleras, - att systemet med skrotningspremier utvidgas så att det omfattar fler fordon. a. att en översyn av bilregistersystemets avställningsinstitut kan medverka till ett ökat intresse för att utan längre dröjsmål lämna in skrotningsfärdiga bilar till skrotning. anslöt sig till trafiksäkerhetsverkets förslag om översyn av avställningsinstitutet och påpekade bl. a. problemen med transportkostnaderna för skrotbilar från övre . har tidigare, med anledning av motionerna 1977/ 78:1275 (fp) och 1702 (fp) anslutit sig till uppfattningen att det införda systemet för bilskrotning inte visat sig fullt så effektivt som man från början hoppades. Utskottet har därvid också anfört att åtskilligt mera kunnat göras i syfte att skapa ett mer ändamålsenligt och mer effektivt bilskrotningssystem. Vi förordar att nu hos regeringen anhåller om förslag till reviderad bilskrotningslagstiftning. I vissa batterier finns kadmium, och de totala mängderna av tungmetallen som i denna väg kan komma att tillföras miljön har uppskattats vara tre till sju gånger högre än de mängder som på olika sätt tillförs åkerjorden. Detta problem är rent tekniskt enkelt att lösa -1, ex. genom pant och obligatorisk återinsamling. Med hänvisning till vad som anförts hemställs att 1. hos regeringen anhåller om utredning, i enlighet med vad som anförts i motionen, av återvinnings- och avfallshanteringsproblem, däribland frågor rörande styrmedel för bättre utnyttjande av hushållsavfall, 2. hos regeringen anhåller om förslag till reviderad bilskrotningslagstiftning, med förbättrad skrotningsstimulans, 3. hos regeringen anhåller om förslag till lagstiftning rörande styrmedel för återvinning av aluminiumburkar m. m. i enlighet med vad som anförts i motionen, 4. hos regeringen anhåller om förslag till lagstiftning om betryggande insamling av batterier innehållande kadmium.