mot · G3022064 · 1980-05-14 00:00:00 — av förste vice talmannen m. fl. med anledning av proposition 1979/80:150 med förslag till slutlig reglering av statsbudgeten för /81, m. m. I det reviderade budgetförslaget, bilaga 2 till regeringens proposition 1979/80:150, redovisar budgetministern bl. a. sina överväganden beträffande den kommunala sektorn. Han anger därvid de effekter på den kommunala konsumtionen som förändringar inom utbildningens område, planerad utbyggnad av barnomsorgen och de genom befolkningsförändringarna ökade kraven på äldreomsorgen - inkl. andra icke närmare preciserade faktorer - kan förväntas medföra. Ökningstakten för den kommunala konsumtionen kan totalt komma upp i 1981, 1982 och , om inte omprioriteringar och rationalisering vidtas. Budgetministern fastslår att siffrorna ligger långt utöver vad som är ekonomiskt försvarbart och att åtgärder måste vidtas för att begränsa konsumtionsökningen. Staten skall bidra bl. a. genom beslut som undanröjer kostnadsdrivande normer och föreskrifter för barnomsorgen. Kommunerna måste vidare pröva befintlig verksamhet inom alla områden. Även för landstingskommunerna kommer enligt budgetministern ökningstakten i konsumtionen att betydligt överstiga vad samhällsekonomin tillåter, om inte deras planer dras ner kraftigt. Befolkningsförändringar och överenskommelsen om långtidssjukvården tillsammans med landstingskommunernas planer på utbyggnad inom olika områden skulle leda till en volymökning på 1981, 1982 och , när högst 2,är samhällsekonomiskt acceptabelt. Budgetministern framhåller vidare att i socialtjänstpropositionen har särskilt angivits att åtgärder i anledning av den nya socialtjänstlagen får genomföras i den takt de ekonomiska förutsättningarna medger. Det betyder att socialtjänstlagen i sig inte får tas till intäkt för krav på höjd ambitionsnivå i verksamheten. Socialministern har i propositionen 1979/80:172 om ändrat huvudmannaskap för ungdomsvårdsskolor och nykterhetsvårdsanstalter m. m. beträffande statsbidraget till den berörda verksamheten uttalat att det - utöver bidrag för upprustning m. m. - skall täcka de kostnader staten för övertagandet bär för den här aktuella verksamheten. Därmed uppnås syftet att åstadkomma en oförändrad kostnadsfördelning mellan å ena sidan staten och å andra sidan den kommunala/landstingskommunala sektorn. Överenskommelsen innebär vidare att kommuner och landstingskommuner gemensamt skall svara för att behovet av hem för vård och boende inom blir tillgodosett. har därefter föreslagit att socialtjänstlagen skall träda i kraft . Kommuner och landstingskommuner kommer uppenbarligen att få stå för alla reella kostnadsökningar samt utökningar av verksamheten i vad gäller ungdomsvårdsskolor, nuvarande statliga, erkända och enskilda nykterhetsvårdsanstalter samt inackorderings- och behandlingshem för alkohol- och narkotikamissbrukare. Den närmare utformningen av kostnadsfördelningen avses dock bli föremål för fortsatta förhandlingar. Från Svenska kommunförbundets sida har gjorts beräkningar beträffande socialtjänstlagen som pekar på en höjning av kommunernas årskostnader i storleksordningen . Till detta kommer en engångskostnad på ca 150 milj. kr. för huvudsakligen utbildning samt viss administration som avser själva införandet av reformen. Den beräknade höjningen av den årliga kostnadsnivån med avser upprättande av planer, medverkan i samhällsplanering, information, social jour, psykisk barn- och ungdomsvård och familjerådgivning samt den utvidgade rätten till bistånd. har då utgått från att socialtjänstlagen förutsätter kostnadshöjande insatser. har i ett av godkänt betänkande (1979/80:25) gjort följande uttalande: Enligt utskottets mening kan en dämpad expansionstakt inte uppnås utan en förändrad inställning från både kommunernas och statens sida. Utskottet förutsätter att regeringen och kommunförbunden i de överläggningar som äger rum tar upp frågan om vilka åtgärder som kan vidtas på kommunalt håll. Beträffande statens eget agerande vill utskottet anföra följande. I olika sammanhang, senast i den proposition utskottet nu behandlar, har betonats att staten måste vara mycket återhållsam med beslut som driver upp de kommunala utgifterna. Utskottets beskrivning i det föregående tyder dock på att statliga beslut varit en starkt bidragande orsak till att den kommunala expansionen gått utöver de överenskomna ramarna. Det måste nu krävas att en mycket ingående analys av de samhällsekonomiska förutsättningarna för att genomföra nya reformer görs i varje enskilt fall. Staten bör i största möjliga utsträckning avhålla sig från att ta principbeslut om reformer, om det inte står klart att man på den kommunala sidan har möjlighet att i rimlig tid fullgöra vad man i praktiken åläggs. Ett primärt krav är naturligtvis att, som det uttrycks i propositionen, statsmakterna i det löpande arbetet klarlägger olika reformers effekter på den kommunala volymutvecklingen och på den kommunala ekonomin. Detta krav måste ställas redan på kommittéerna. Regeringen har utfärdat direktiv till samtliga kommittéer och särskilda utredare med bl. a. detta innehåll (Dir. 1980:20). Då kommittébetänkanden remitteras har kommunförbunden ett särskilt ansvar för att de kommunalekonomiska frågorna får en tillfredsställande belysning. Regeringen å sin sida bör se till att ingen proposition läggs fram utan att eventuella kommunalekonomiska konsekvenser av de framlagda förslagen är ingående analyserade och utförligt redovisade. I propositionen framhålls att möjligheterna till omprövning av befintlig verksamhet behöver tas i anspråk i en helt annan utsträckning än . Även här har staten ett delansvar, eftersom en betydande del av den kommunala verksamheten bedrivs inom ramen för åligganden enligt speciallagstiftning. Enligt utskottets mening kan det inte uteslutas att redan fattade statliga reformbeslut kan behöva omprövas för att nå den erforderliga dämpningen av den kommunala utgiftsökningen. Vad utskottet nu anfört bör ges regeringen till känna. Det är därför utomordentligt angeläget att de kommunalekonomiska konsekvenserna av socialtjänstlagen, av ett övertagande av huvudmannaskapet för vissa institutioner samt av det ekonomiska ansvaret för de hem för vård eller boende som behövs inom blir tillfredsställande belysta, innan ifrågavarande lagar träder i kraft. Enligt vår mening bör därför genom regeringens försorg en noggrann analys ske av de oundgängligen nödvändiga merkostnader verksamheten kan beräknas medföra för kommunerna. Resultatet av denna analys bör redovisas i samband med att skall ta ställning till den överenskommelse om statsbidrag till kommuner och landstingskommuner som i propositionen 1979/80:172 aviserats till före . Med stöd av det anförda hemställs att som sin mening ger regeringen till känna vad i motionen anförts om en ingående analys av kostnaderna för genomförandet av . () () () BO ()