mot · G402172 · 1980-12-01 00:00:00 — av m. fl. med anledning av proposition 1980/81:73 om ett utbyggt skydd mot höga sjukvårds- och läkemedelskostnader Den socialdemokratiska regeringen tillsatte den socialpolitiska samordningsutredningen. fick utredningen i uppdrag att utreda frågan om ett särskilt högkostnadsskydd för dem som har stort behov av läkemedel. kom statens och landstingens företrädare överens om ett regelsystem av innebörden att rekommenderade sina medlemmar att nedsätta patientavgiften för personer med mera omfattande vårdbehov. Praktiskt taget alla sjukvårdshuvudmän har genomfört en sådan nedsättning, även om den utformats på skilda sätt. Socialpolitiska samordningsutredningen lade fram förslag om ett samordnat högkostnadsskydd för både sjukvårds- och läkemedelskostnader. Regeringsförslaget grundas också på denna utredning. Det är värdefullt att ett högkostnadsskydd kan införas. I åtskilliga avseenden finns det emellertid anledning att rikta stark kritik mot propositionen. Vi kommer därför att begära att ställer sig bakom principen om ett högkostnadsskydd men begär ett nytt förslag av regeringen. I motion 1980/81:75 anförde vi bl. a. att vi kunde, med hänsyn till det statsfinansiella läget, godta förslaget om en höjning av läkemedelsavgiften under två förutsättningar: dels att en tidsmässig samordning skedde av högkostnadsskyddets införande och avgiftshöjningen för läkemedel, dels att högkostnadsskyddet var effektivt utformat. Vi hänvisade beträffande den tidsmässiga samordningen till vad statsministern uttalat i propositionen 1980/81: 20 i denna fråga. Vi tvingas nu konstatera att regeringen föreslår ett införande av högkostnadsskyddet utan att justera tidpunkten för höjningen av läkemedelsavgifterna. Statsministerns uttalande har således inte heller följts upp i praktisk handling. Det i propositionen 1980/81:20 givna löftet tas nu tillbaka. Vi anser det viktigt att den tidsmässiga samordningen genomförs. En höjning av läkemedelsavgiften bör därför inte ske förrän högkostnadsskyddet träder i kraft. bör därför nu dels fatta principbeslut om ett högkostnadsskydd, dels besluta om en tidsmässig samordning av höjda läkemedelsavgifter och ett högkostnadsskydd. Som framgått av det har praktiskt taget alla sjukvårdshuvudmän infört ett sjukvårdskort. Utformningen växlar emellertid. Vad som förestår är således att tekniskt och administrativt samordna de olika, tillämpade systemen till ett nytt enhetligt system, där också inköp av läkemedel skall finnas med. Det är självklart att sjukvårdshuvudmännen genom skall medverka i den beredning som skall föregå ett ärende av detta slag. Trots att regeringen haft gott om tid på sig för överläggningar har någon överenskommelse inte träffats. anser att genomförandet av högkostnadsskyddet förutsätter att de organisatoriska, administrativa och ekonomiska frågorna är reglerade. Vi konstaterar att regeringen än en gång handlägger sitt propositionsarbete bristfälligt. underrättas inte i propositionen om den uppfattning har, trots att det ovillkorligen krävs en medverkan från sjukvårdshuvudmännen för att det nya högkostnadsskyddet skall fungera. Innan fattar beslut om högkostnadsskyddet bör det föreligga en överenskommelse med . bör därför inte nu godkänna propositionen i befintligt skick. Vid de överläggningar som således enligt vår mening bör äga rum bör, förutom de ekonomiska, organisatoriska och administrativa frågorna, vissa särskilda, i det följande nämnda problem tas upp. Högkostnadsskyddet har som sitt främsta syfte att ekonomiskt skydda dem som tvingas till ofta förekommande läkarbesök. Vid konstruktionen av ett sådant system måste man naturligtvis också ta hänsyn till vad som kan anses vara en normal kostnad för den enskilde. Sedan samordningsutredningen lade fram sitt betänkande har väsentliga höjningar av läkemedelsavgiften och av avgiften vid läkarbesök förebådats. Den senare avgiftens storlek skall tas upp vid förestående förhandlingar mellan staten och . Vid de av oss förordade överläggningarna om högkostnadsskyddet bör man därför även pröva den nivå vid vilken högkostnadsskyddet skall inträda. I propositionen öppnas en möjlighet att avstå från rätten till kostnadsfria läkemedel. Skilda system kommer således till användning, vilket kräver att läkaren vaije gång förskrivning av kostnadsfria läkemedel är aktuell skall upplysa patienten om möjligheten att avstå från möjligheten att få läkemedel fritt. Patienten försätts därmed i en valsituation och tvingas spekulera i vad som är mest lönande för honom. Vi känner en stark tvekan inför detta förslag. Från handikappsidan har man tagit upp frågan om beräkningen av sjukvårdande behandling i förhållande till läkarbesök etc. Man framhåller därvid att de psoriasissjuka men även andra kroniskt sjuka grupper får ringa utbyte av högkostnadsskyddet med den föreslagna utformningen. Ett hårdare tryck på den offentliga sjukvården befaras också uppkomma. Vi finner det rimligt att man vid överläggningarna mellan staten och också behandlar denna fråga. Möjligheten att lösa denna fråga genom utnyttjande av rekommendationer om seriebehandling kan t. ex. prövas. Med hänvisning till det anförda hemställs att 1. fattar principbeslut om införande av ett skydd mot höga läkemedels- och sjukvårdskostnader, 2. beslutar att en tidsmässig samordning skall ske av höjning av avgifterna enligt lagen om kostnadsfria och prisnedsatta läkemedel m. m. och införandet av ett skydd mot höga läkemedels- och sjukvårdskostnader, 3. begär, med avslag på den i proposition 1980/81:73 föreslagna lagen om begränsning av läkemedelskostnader m. m., att regeringen, efter en överenskommelse med sjukvårdshuvudmännen, förelägger ett nytt förslag om ett skydd mot höga läkemedels- och sjukvårdskostnader, 4. som sin mening ger regeringen till känna om de särskilda frågor som skall tas upp vid de under punkt 3 nämnda överläggningarna. () () () () () () i Kumla () () () () ()