mot · G302329 · 1980-01-17 00:00:00 — av m. fl. om stödet till inrättande av allmänna samlingslokaler m. m. Sedan stödet för att främja tillkomsten och bevarandet av allmänna samlingslokaler fått en ny utformning , har en betydande förbättring kunnat ske av landets samlingslokalbestånd. Nya anläggningar har tillkommit och äldre har rustats upp. Trots att någon styrning till visst huvudmannaskap inte finns inskrivet i författningen har det i hög grad varit föreningsägda samlingslokaler som nybyggts eller upprustats med hjälp av statliga lån och bidrag. Skälet härtill är att det i organisationerna funnits dokumenterade, eftersatta behov av samlingslokaler och dessutom funnits en uttalad handlingsberedskap vad det gäller samlingslokalplanering. En klar strävan mot s. k. integrerade samlingslokalanläggningar har märkts i senare års planering; med integration avses i detta sammanhang anläggningar i vilka många skilda verksamheter med anknytning till förenings- och kulturliv innefattas, icke den samordnade fastighetsskötsel som integrationsbegreppet tidigare främst avsåg. Samlingslokaler som förvaltas av samlingslokalhållande organisation visar också betydligt högre nyttjandefrekvens. Efter motion i 1978 har en utredning av stödet till allmänna samlingslokaler begärts och chefen för har efter beslut vid regeringssammanträde tillkallat en kommitté med uppdrag att utreda vissa frågor rörande det statliga samlingslokalstödet. Kommittén har till uppgift att bl. a. kartläga den nuvarnade inriktningen av planeringen och att undersöka hur den nuvarande planeringen av samlingslokaler är samordnad med övrig lokalplanering inom kommunerna. I detta sammanhang finns anledning fästa uppmärksamheten på följande. Bostadslån enligt bostadsfinansiéringsförordningen utgår för ny- eller ombyggnad av hus till den del det i färdigt skick innehåller utrymmen för bostadsändamål eller sådana utrymmen för annat ändamål (lokaler till vilka hänsyn tas vid beräkning av låneunderlag). Med bostäder jämställs vissa gemensamma lokaler som betjänar begränsade grupper av bostäder på högst 100 lägenheter. Lokalerna skall innehålla lämpligt dimensionerade och mångsidigt användbara utrymmen för samvaro, möten, hobby och motion (närlokaler). Eftersom lokaler bara får ingå i låneunderlag eller pantvärde om de är avsedda att tillhandahålla varor och tjänster åt i huvudsak dem som bor i området är alltså en lokal inte belåningsbar om den betjänar ett betydligt större område än grannskapsenheten. Det synes uppenbart att de regler som gäller för etablerandet av närlokaler med stöd av bostadslån enligt bostadsfinansieringsförordningen kan komma in i konflikt med den ovan redovisade strävan till ökad integration. Med hänsyn till de positiva effekter en sådan integration har borde enligt vår mening en ändring av reglerna för stöd åt närlokaler övervägas, så att även något större samlingslokalanläggningar, som betjänar en stadsdel, skulle kunna etableras med bostadslån enligt bostadsfinansieringsförordningen. En sådan prövning bör enligt vår mening göras av den särskilda kommittén och ges den i uppdrag i form av tilläggsdirektiv. Med hänvisning till vad som ovan anförts hemställs att hos regeringen anhåller om att kommittén för statligt samlingslokalstöd även prövar en ändring av stödet till närlokaler, så att även något större samlingslokalanläggningar, som betjänar en stadsdel, kan etableras med stöd enligt bostadsfinansieringsförordningen. () ()