mot · G3021133 · 1980-01-25 00:00:00 — av m. fl. När åttiotalet börjar står världen inför större faror än sedan . Den tilltagande spänningen mellan stormakterna och den militära upprustningen blir ett allt större hot mot fred och utveckling. Hungern och de sociala orättvisorna i stora delar av tredje världen skärps. Osäkerheten om framtiden inte minst beträffande energiförsörjningen inverkar på ekonomisk tillväxt, sysselsättning och välfärd i industriländerna. Hela det ekonomiska systemet befinner sig i kris. Detta perspektiv är utgångspunkten för de slutsatser som redovisar . Redan titeln på dess rapport, Ett program för överlevnad, inskärper nödvändigheten av nya initiativ för att förändra den ekonomiska ordningen i världen. Kommissionens rapport utmynnar bl. a. i förslag om omedelbara förhandlingar för att åstadkomma ett kraftigt ökat flöde av finansiella resurser till , en radikal förbättring av livsmedelsförsörjningen i världen, ordnade pris- och leveransförhållanden för olja samt reformer i det internationella handels- och valutasystemet. Det är vår förhoppning att skall utgöra ett viktigt bidrag till att bryta dödläget i de internationella förhandlingarna. Vi torde få anledning att diskutera dess innehåll i andra sammanhang. Av det vi erfarit har vi dock inte kunnat undgå att notera hur åtskilligt av bedömningarna och förslagen, t. ex. beträffande biståndet, överensstämmer med den politik för samarbetet med de fattiga länderna, som utformades och första av den svenska socialdemokratin. Det finns , också mot denna bakgrund, skäl att kritiskt uppmärksamma två drag i den borgerliga biståndspolitik som förts därefter: dels det minskade intresset att ta fasta på stödet till oberoende när det gäller fördelning av det landinriktade biståndet, dels den ökade kommersialiseringen av det bilaterala biståndet. För socialdemokratin har stödet till mottagarländernas politiska och ekonomiska självständighet spelat en viktig roll som förutsättning för att biståndet skall medverka till utveckling mot större social rättvisa. Grunden för självständighet måste vara en tryggad försörjning och möjlighet att förlita sig på egna krafter. Detta gäller inte minst när ett u-land utsätts för ekonomiska eller politiska påtryckningar från främst stormakter på ett sätt som hotar självständigheten och möjligheterna att utveckla landet i enlighet med folkflertalets intressen. Ett exempel på sålunda motiverat bistånd var det svenska södet till Allende-regeringen i . Andra exempel utgör det långsiktiga stödet till befrielserörelsernas i södra kamp för att ge folkmajoriteten makt att i fred och oberoende bestämma i stater som regeras av en rasistisk minoritet samt stödet till frontstaterna i södra . Det senare stödet har den borgerliga regeringen huvudsakligen fortsatt och ökat. I andra sammanhang synes dock regeringen vara mindre inriktad på att fästa vikt vid målen om ekonomiskt och politiskt oberoende i biståndspolitikens utformning. Exempel på detta är avbrytandet av biståndet till , den svaga ökningen av anslaget till , nedskärningen av den av SIDA föreslagna landramen för . Ett nytt exempel på denna politik är det begränsade stödet till i en situation som är direkt avgörande för detta lands framtida utveckling. Den närmaste utvecklingen i är därtill av stor betydelse för den politiska kampen mot diktaturer, förtryck och fattigdom i andra latinamerikanska stater. Detta måste uppfattas som att ett av de av fastlagda målen för den svenska biståndspolitiken gradvis tonas ned, något som utifrån socialdemokratiska utgångspunkter är oacceptabelt. Det andra utmärkande draget i den borgerliga politiken är den ökade kommersialiseringen av biståndet, vilket minskar utrymmet inom budgeten för egentligt bistånd. Vi noterar därtill att verksamheter som belastat andra anslag förs över till biståndsanslaget såsom kostnaderna för . Kommersialiseringen får i årets budgetproposition sitt nya och tydligaste uttryck i förslaget att avsätta biståndsmedel för s. k. blandade krediter, som vi närmare behandlar under , blandade krediter m. m. Den visar sig också i det fortsatta uppbyggandet av resurser med biståndsmedel. En grundläggande princip i socialdemokratisk biståndspolitik är att det bilaterala biståndet skall koncentreras till ett begränsat antal länder samt att stödet skall utgå från mottagarländernas prioriteringar. Den kritik av som vi utvecklat i motion 1977/78:1912 kvarstår. Det bundna biståndet föreslås öka med 90 milj. kr. i jämförelse med föregående år. Under hänvisning till de diskussioner om avbindning som pågår inom DAC anges i propositionen att det inte är rimligt att föreslå en sänkning av den andel av det svenska biståndet som binds till upphandling i . I föregående års budgetproposition angavs att ett svenskt initiativ om avbindning i DAC kunde bli mer övertygande om självt visar vägen genom att minska sin andel bundet bistånd. Det är således att notera att trepartiregeringen har en annan uppfattning än folkpartiregeringen i denna fråga. Åsiktsbytet är desto mera anmärkningsvärt som en genomförd SIDA-utredning ånyo visat att något egentligt samband mellan andelen bundet bistånd och storleken av de biståndsmottagande ländernas upphandling i inte kan konstateras. har nya organ skapats, helt eller delvis finansierade under biståndsanslaget, men med andra eller delvis andra mål än de fastlagda biståndspolitiska och i sådana former att biståndet kommersialiseras. Denna tendens tycks komma att fortsätta. Vi behandlar också denna fråga under .... framför allt de svårigheter som kan uppstå när det gäller samordningen av en enhetlig svensk u-landspolitik, något som den borgerliga regeringen påstått sig vara intresserad av. Vi anser att denna fråga är så viktig att den inte kan få stanna på det retoriska planet. För att skydda biståndsanslaget från den gradvisa kvalitetsförsämring som vi kunnat konstatera , finner vi det angeläget att fastslår att i varje fall av BNP skall avsättas för bistånd att användas enligt de fastlagda principerna för vårt internationella utvecklingssamarbete. Vid sidan av biståndet kan naturligtvis statlig finansiering förekomma av u-landsanknutna verksamheter med delvis eller helt andra mål, t. ex. främjande av svenska företags export till eller viss grupp . Sådana anslag bör emellertid tydligt avskiljas från biståndsanslaget. Bidrag till internationella biståndsprogram Socialdemokraterna har i motioner till tidigare riksmöten krävt att andel av bidragen till skall minskas. I sitt förslag till svensk medverkan i IDA:s sjätte resurspåfyllnad ansluter sig regeringen nu till denna uppfattning. Den svenska andelen av den totala påfyllnaden om för perioden /81-1982/83 föreslås bli mot tidigare . Det skäl som anges för sänkningen - att vår andel tidigare varit hög i förhållande till flertalet andra länders - behåller dock sin tyngd inför kommande resursförhandlingar. Det bör dock noteras att det svenska ID A-bidraget trots andelsminskningen ökar i absoluta tal med drygt en kvarts miljard kronor till budgetåren 1980/81-1982/83. Mot denna bakgrund är det angeläget att medverkar aktivt för att utforma IDA:s verksamhet i enlighet med de grundläggande principerna för det internationella utvecklingssamarbetet. Det ankommer på regeringen att via den nordiska representanten i och på annat sätt ta behövliga initiativ samt - inte minst viktigt - att informera om detta arbete. Vi finner det därför förvånande att budgetpropositionen helt förbigår den debatt om IDA:s utlåningspolitik som aktualiserades genom att världsbankschefen - utan hörande av - genom brev till en amerikansk kongressledamot avstängde ett mottagarland från vidare utlåning från . Detta på politiska grunder fattade beslut, som i övrigt erinrar om avstängningen av Allende-regeringens från lån från 1971-1973, kan enligt socialdemokratisk uppfattning inte godtas. Vi kräver att regeringen skyndsamt söker få en ändring till stånd inom av detta beslut som allvarligt undergräver tilltron till den ledande multilaterala biståndsorganisationens vilja och förmåga att fullgöra sina skyldigheter gentemot de fattiga länderna. Regeringen föreslår ett bidrag till på 30 milj. kr. Detta är, som vi redan framhöll i den socialdemokratiska biståndsmotionen till föregående års , otillräckligt. Vi förordar därför att bidraget skall vara 40 milj. kr. för nästa budgetår. Denna förstärkning av kapitalfondens resurser kan utan svårighet finansieras ur den betydande ointecknade reservationen på anslaget Cl. Bidrag till internationella organisationer. Vi har i tidigare sammanhang gett uttryck för vår uppfattning att SIDA:s huvuduppgift är arbetet med det länderinriktade biståndet och att en översyn bör göras av framtida huvudmottagarländer för direkt svenskt bistånd, bl. a. med avsikten att åstadkomma en begränsning och hårdare prioritering. Vi noterar med tillfredsställelse att SIDA är i färd med ett utredningsarbete med ovan nämnda syften. Utredningen beräknas vara färdig och kan därmed bli ett underlag för mer genomgripande omprövningar. I avvaktan på denna utredning avstår vi i denna motion från en nödvändig totalgenomgång av inriktningen av det länderdestinerade biståndet genom SIDA. I det följande framläggs förslag om annorlunda storlek på biståndet till några länder och andra poster i regeringens proposition. Regeringen förslår att anslagsposten Katastrofer m. m. höjs från 209 till 314 milj. kr. Posten bör enligt departementschefen fungera som en allmän reservpost inom det bilaterala anslaget. Som framgår senare i vår motion föreslår vi att anslaget för ulandsinformation höjs med 1,7 milj. kr. utöver regeringens förslag. Dessa medel tas från katastrofreserven och anslaget för bilateralt utvecklingssamarbete, som alltså föreslås bli 1,7 milj. kr. lägre än enligt budgetpropositionen. I det följande framlägger vi förslag om annorlunda storlek på biståndet till några länder och andra poster i regeringens förslag till utnyttjande av det bilaterala anslaget. Sammantaget innebär våra förslag ett med drygt 60 milj. kr. ökat medelsbehov, som bör finansieras genom katastrofreserven. Det svenska stödet till södra frigörelse från kolonialism och rasistregimer måste inkludera ett omfattande stöd till de s. k. frontstaterna. Beträffande är regeringen enligt vår uppfattning inte beredd att i tillräcklig omfattning fullfölja en sådan politik. intar en strategisk roll förstörelser medförde att den nya staten stod inför ett mångårigt återuppbyggnadsarbete som kräver stora resurser. Detta återuppbyggnadsarbete samt försöken att förändra och utveckla ekonomin till att tjäna nationella intressen har avsevärt försvårats genom politiska, ekonomiska och militära påtryckningar och övergrepp, främst från sida. har därtill mottagit ett stort antal flyktingar främst från , vilket ytterligare ställt krav på landets begränsade resurser. Regeringens förslag att avsevärt öka biståndet till och bör kompletteras med en ytterligare ökning till . Det är därtill ett svenskt intresse att aktivt samarbeta med för att ge den nya staten möjlighet att bredda sina internationella kontakter, ett önskemål som angolanska företrädare framfört. Vi föreslår mot denna bakgrund att medelsramen för utöver regeringens förslag ökar med 40 milj. kr. till 120 milj. kr. FN har klassificerat som ett av de hårdast drabbade . Mer än torka har tvingat regeringen att koncentrera en stor del av sitt arbete på att klara av den direkta försörjningen av livsmedel. Arbetslösheten är alltjämt mycket hög. Vi föreslår att medelsramen för utöver regeringens förslag ökar med 5 milj. kr. till 35 milj. kr. I regeringens proposition beskrivs den akuta ekonomiska kris som genomgår. Vi har i sak ingenting att tillägga i denna beskrivning. Däremot menar vi att denna situation bör föranleda en extra svensk insats av katastrofbiståndskaraktär. Med anledning härav föreslår vi att utöver den av regeringen föreslagna medelsramen får ett extrabistånd ur katastrofbiståndsanslaget på 40 milj. kr. Regeringen ger i propositionen flera exempel på svåra ekonomiska läge. Till den beskrivningen bör naturligtvis också fogas det ofantliga återuppbyggnadsarbete som landet fortfarande till stora delar har framför sig till följd av krig mot . Stormaktsspelet har medfört att har undanhållits både en hel del av det återuppbyggnadsstöd efter kriget som varit utfäst och det som varit rimligt med hänsyn till landets situation. Det senaste årets konflikter i och kring har ytterligare minskat det utländska stödet och försvårat landets utveckling mot det eftersträvade oberoendet. Biståndsbehoven i landet är, sorn SIDA redovisar, enorma. Att investeringskostnaderna för tidigare avtalade projekt nu minskar tar regeringen till intäkt för att skära ned den totala biståndsramen för med 35 milj. kr. i förhållande till SIDArs förslag och innevarande års anslag. Någon biståndspolitisk motivering lämnas inte. Den allmänna argumenteringen i propositionen understryker tvärtom hur trängande biståndsbehoven är. Vi föreslår därför i likhet med att medelsramen för sätts till 400 milj. kr., dvs. en ökning i förhållande till regeringens förslag med 35 milj. kr. Mellan- och präglas i stor utsträckning av diktaturer, förtryck, stormakts- och storbolagsberoenden. har dock i vissa länder kunnat noteras en positiv utveckling mot ökat oberoende och möjligheter till en demokratisk utveckling och större rättvisa. Denna utveckling måste välkomnas och mötas av ett aktivt svenskt stöd. Den mest dramatiska händelsen i området har varit Sandiniströrelsens seger över Somoza-regimen i . I vår motion ställdes konkreta förslag i fråga om vissa länder i . Regeringen har i årets proposition delvis tagit fasta på våra krav och framlagt vissa förslag. Som framgår av det följande anser vi att regeringens förslag inte i tillräcklig utsträckning möter kraven på en aktiv solidaritetspolitik. har styrts av Somoza-regimer. Under hela detta århundrade har landet präglats av ekonomisk kolonialism kombinerat med inhemsk diktatur. Sandiniströrelsens seger har brutit denna utveckling. Ambitionerna hos den nya regeringen i är att satsa på en bred utveckling till gagn för det förtryckta folkflertalet. T. ex. skall de av människorna som är analfabeter få en möjlighet att lära sig läsa och skriva i en stor kampanj, som startar och som får aktivt solidaritetsstöd från svensk arbetarrörelse. Landets återuppbyggnad och de ambitiösa utvecklingsplanerna kräver, speciellt i inledningsskedet, omfattande stöd från rikare länder. söker därtill stärka sitt oberoende, vilket ställer speciella solidaritetskrav på länder av typ. utvecklingsambitioner kommer att ha politisk och symbolisk betydelse för frigörelsesträvandena i många delar av . I budgetpropositionen redovisar regeringen att under innevarande budgetår 32 milj. kr. använts för olika insatser i . kommande budgetåret föreslås en ram för biståndet på endast 30 milj. kr. Enligt vår mening bör biståndet till , speciellt under inledningsskedet, vara betydligt större. Vi föreslår mot denna bakgrund att medelsramen för /81 höjs med 30 milj. kr. utöver regeringens förslag till 60 milj. kr. I årets budgetproposition fullföljer den borgerliga regeringen avvecklingen av biståndet till . I tidigare års motioner har vi utvecklat skälen till att vi anser att bör fortsätta stödet till strävan efter nationellt oberoende, social och ekonomisk utveckling. Regeringen redogör för att s. k. bredare samarbete inletts med . Någon finansiell ram för detta samarbete anges emellertid inte. Eftersom inga biståndspolitiska skäl föreligger för att avbryta stödet till bör enligt vår mening bistånd även fortsättningsvis ges. Det ekonomiska samarbetet med i form av s. k. bredare samarbete bör utvidgas och omfatta ett belopp av 20 milj. kr. I den socialdemokratiska motionen (1978/79:1771) utvecklade vi förslag till ett direkt utvecklingssamarbete med och . Den utveckling mot demokrati som trots stora svårigheter nåtts i dessa länder kräver aktiva svenska solidaritetsinsatser. Speciellt har utsatts för svåra problem bl. a. genom påtryckningar från IMF och utländska finansintressen. Direkt utvecklingssamarbete med kan vara ett medel för dessa små stater att bredda sina internationella kontakter för att göra sig mindre ensidigt beroende av stormaktsintressen. Mot denna bakgrund föreslår vi att 30 milj. kr. avsätts för biståndssamarbete med och , en höjning utöver regeringens förslag med 10 milj. kr. I fortsätter minoritetsregimen sin raspolitik. Det som där presenteras som reformpolitik t. ex. beträffande fackliga rättigheter innebär oftast ytterligare försök till hårdare kontroll och förtryck av befolkningsmajoriteten. De internationella påtryckningarna på regimen har trots FN:s beslut varit alltför begränsade för att få effekt. ökar motståndet bland landets förtryckta. Befrielserörelsen spelar en växande roll i befrielsekampen. SWAPO:s beredskap att i delta i demokratiska val om landets framtid har mötts av hårdare sydafrikanska övergrepp. De fem västländerna har inte haft viljan att använda sanktionsvapnet i förhandlingarna om FN-planen för framtid. House-förhandlingarna har lett fram till en överenskommelse om val i . Uppgörelsen är bräcklig och många osäkra moment finns innan ett verkligt självständigt kan bli verklighet. De mänskliga lidandena i befrielsekampen och flyktingssituationen är ofantliga. Det är en central uppgift för att på olika sätt bistå i befrielsesträvandena. Stödet till befrielserörelserna och till andra angelägna ändamål måste ökas i takt med behoven. En beredskap måste finnas för stöd till ett självständigt , när sådana förutsättningar föreligger. I en särskild motion till årets riksdag har vi utvecklat närmare förslag i syfte att öka trycket mot . Regeringen har för /81 beräknat ett medelsbehov av 150 milj. kr. för stöd till befrielserörelser, flyktingar och raspolitikens offer i södra . Enligt vår mening bör beredskapen ytterligare höjas och vi föreslår därför att medelsbehovet ökas med 20 milj. kr. till 170 milj. kr. Humanitärt bistånd och flyktingar Under denna rubrik vill vi peka speciellt på några angelägna områden, som kräver ökad uppmärksamhet. I vår motion (1978/79:1771) tog vi upp flykting- och katastrofbiståndet i en vidare utsträckning. I många länder i fortsätter och ökar det politiska förtrycket. Den därav skapade flyktingsituationen har påkallat aktiva svenska insatser, som måste fullföljas. Erfarenheterna har visat att anslaget varit knappt beräknat. Propositionens förslag om oförändrat belopp för nästa budgetår innebär med hänsyn till inflationen ett minskat anslag. Enligt vår mening bör detta stöd ökas med 5 milj. kr. till 35 milj. kr. I har det inte varit möjligt att nå en politisk uppgörelse om landets självständighet. Den sahariska befolkningen har i många tiotusental tvingats fly undan kriget in på algeriskt område och lever där under svåra förhållanden i flyktingläger. De lider brist på medicin, tält, filtar och andra förnödenheter. Statligt stöd har tidigare utgått till Röda korset och Rädda barnens flyktinginsatser. Trots att försöjningsproblemen är allvarliga har insatserna via vissa internationella hjälporganisationer avstannat. Svenskt bistånd kommer att behövas också i fortsättningen varvid kanalisering av stödet genom POLISARIO även bör övervägas. På har den indonesiska militära ockupationen - som skett efter avkoloniseringen från - lett till en svältkatastrof. Av en befolkning på mellan 600 000 och 800 000 - uppskattningarna varierar dödades troligen över 100 000 människor under kriget. Enligt uppgifter i bl. a. en australisk parlamentsrapport är svältsituationen så akut att mellan 20 000 och 40 000 människor kommer att dö även om livsmedelshjälp skulle komma fram. har - - den indonesiska regeringen tillåtit det Internationella röda korset att i begränsad omfattning arbeta i . Den bör väsentligt utöka de katastrofmedel som ställts till förfogande för hjälp åt de nödlidande i genom det Internationella röda korset. Under förutsättning att praktiska möjligheter föreligger bör humanitär svensk hjälp också kanaliseras genom Fretilin, den rörelse som ledde utvecklingen på av frihet efter det portugisiska kolonialväldets fall och före den indonesiska invasionen. Behoven av fortsatta katastrofbiståndsinsatser i är stora. De umbäranden som människorna i detta land tvingats genomgå är ofantliga. Alla tillgängliga former för humanitärt bistånd måste utnyttjas. Förutom stöd via de internationella hjälporganisationerna bör regeringen vara beredd att lämna sådant bistånd till de nödlidande människorna direkt via regeringen i Pnom Penh. Regeringen föreslår i budgetpropositionen en medelsram på 195 milj. kr. för särskilda program. Av dessa medel beräknas 154 milj. kr. för ämnesinriktad verksamhet. Resterande belopp avser kostnader för biträdande experter samt projektförberedelser och resultatvärdering. Vi har i det föregående velat understryka det allvar med vilket vi ser på tendensen i de borgerliga budgetförslagen att tona ned det svenska biståndets roll som stöd för de fattiga ländernas strävanden till ekonomisk rättvisa och ökat oberoende. En del härav har varit att kraftigt öka medelsanvisningen till särskilda program på bekostnad av det direkta biståndet till programländerna. En betydande del av SIDA:s personella resurser har tagits i anspråk för administrationen av särskilda program. SIDA:s centrala arbetsuppgift är emellertid samarbetet med programländerna. Det är viktigt att detta byggs ut och att dess kvalitet förbättras. SIDA:s personal bör främst utnyttjas för dessa ändamål. Stor återhållsamhet är motiverad i fråga om flera av de ämnesinriktade aktiviteter som ryms under posten särskilda program. Denna anslagspost bör i förhållande till regeringens förslag därför räknas ned med 45 milj. kr. till 150 milj. kr. Den snabba utbyggnaden av den ämnesinriktade verksamheten och splittringen på en mångfald aktiviteter har enligt vår mening lett till bristande effektivitet i användningen av SIDA:s personella resurser. Mot denna bakgrund anser vi att regeringen skyndsamt bör göra en utvärdering av hela denna verksamhet. Syftet bör vara att dra upp riktlinjer för t. ex. vilka områden som skall prioriteras samt att tillvarata möjligheterna till ett rationellare personalutnyttjande. Bredare samarbete, blandade krediter m. m. Grunddragen i den borgerliga biståndspolitiken framstår, som vi tidigare framhållit, tydligare. Målen att främja egna strävanden till ekonomisk och social rättvisa samt ökat oberoende tillmäts minskad vikt i det länderinriktade biståndet. Detta bistånds andel av de totala anslagen har som redan nämnts successivt minskats till förmån för s. k. särskilda program och diverse andra aktiviteter. U-hjälpsanslagen har i växande utsträckning utnyttjats för att främja svenska kommersiella ändamål. Kommersialiseringstendensen får i årets budgetproposition sitt tydligaste uttryck i den föreslagna avsättningen av 60 milj. kr. av anslaget C2. Bilateralt utvecklingssamarbete för s. k. blandade krediter m. m. Ett system för en dylik subventionering av kommersiella krediter till är under utredning. Vi finner det anmärkningsvärt att regeringen innan utredningen redovisats, än mindre remissbehandlats, reserverar medel för dessa ändamål. Vi vill inte utesluta att handels- och näringspolitiska skäl kan motivera att man prövar nya former av exportfrämjande åtgärder, däribland subventionering av exportkrediter. Att, som regeringen nu synes göra, utgå från att en exportfrämjande insats skall finansieras ur biståndsanslagen därför att exporten riktas till , är emellertid inte godtagbart. Vi yrkar därför att avslår regeringens förslag att reservera 60 milj. kr. för blandade krediter m. m. Regeringen beräknar ett medelsbehov på 33,7 milj. kr. för fonden för industriellt samarbete med (). Vi har i motionerna 1977/78:1912 och 1978/79:1771 redovisat varför vi föredrar andra vägar för att bygga upp industrisamarbetet med . Vi vidhåller vår uppfattning i denna fråga och yrkar därför avslag på regeringens förslag beträffande .