mot · G3021205 · 1980-01-24 00:00:00 — Motion 1979/80:1205 av och om en trafikmedicinsk enhet vid Trafikolyckorna medför en stor belastning på sjukvården. Åtgärder ägnade att minska skadorna vid trafikolyckor har visat sig ge resultat. Bilbälteslagen, som är en effekt av trafikmedicinskt arbete, är ett exempel härpå. den var i kraft minskade antalet personer som sökte sig till ett sjukhus olycksfallsintag efter trafikolycka med ungefär en femtedel, och de som efter trafikolycka blev inlagda på sjukhus minskade med . Bekämpandet av trafikolyckorna är en uppgift för de hälsovårdande organen. Inte minst har sjukvårdshuvudmännen intresse av att antalet olyckor och skador i trafiken minskar. De tre huvudfaktorerna för olyckornas uppkomst - människa-fordonmiljö - bedöms i modern olyckspreventiv forskning som ett system där den ena faktorn griper in i och påverkar den andra. Den svagaste men mest betydelsefulla faktorn i systemet är människan. Möjligheterna att skydda henne från olycka och skada är ett såväl tekniskt som medicinskt problem. Den tekniska delen är väl tillgodosedd. Den medicinska däremot saknar i stort sett resurser att på annat än frivillig väg bidra till olycks- och skadepreventionen i trafiken. revisorer framhöll i sin granskningspromemoria nr 4/1974 att har en central position i trafiksäkerhetsarbetet. Inom dess ansvarsområde ligger hela verksamheten med att ta hand om offren vid trafikolyckor samt den rehabiliteringsverksamhet som är knuten till vården av dessa offer. Vidare uttalade riksdagsrevisorerna att förebyggande åtgärder - såsom utbildning och forskning kring medicinska faktorer som sätter ned förmågan hos fordonsförare samt information om alkohols och mediciners inverkan på körning - likaledes ligger inom styrelsens ansvarsområde. har små resurser för denna verksamhet, endast en halvtidsföredragande i ämnet trafikmedicin. revisorer ansåg att en översyn av styrelsens resurser för detta arbete bör göras. för hälsovård har i en rapport belyst frågor rörande struktur och organisation av trafikolycksprevention med anknytning till medicinska aspekter på problemet. I rapporten, som avslutas med resolution (68)31, framhålls den roll hälsovårdande myndighet har i arbetet för att förebygga trafikolyckor. () har i olika sammanhang anfört hur viktigt det är att de hälsovårdande organen engageras i trafiksäkerhetsarbe Pä uppdrag av 1974 bedriver nu organisationen ett världsomfattande arbete i olycksförebyggande syfte. I rapporten från en konferens som anordnades av WHO:s Europakontor 1975 uttalas att de hälsovårdande myndigheterna skall spela en mer aktiv roll i förebyggande och kontroll av skadevållande trafikolyckor; en roll som ligger långt från den traditionella att lämna första hjälpen, ge vård och rehabilitering. revisorer uttalade i den förut nämnda promemorian att med hänsyn till den stora betydelse som de trafikmedicinska frågorna har för trafiksäkerhetsarbetet kan styrelsens resurser bedömas som underdimensionerade. Ingen ändring har skett sedan revisorer gjorde detta konstaterande. I det förslag till omorganisation av som behandlas är inte förutsett någon trafikmedicinsk verksamhet över huvud taget. Förslaget till bl. a. kraftig reducering av den totala personalstyrkan inom diskuteras f. n. Allmänt sett torde detta vara en riktig utveckling att i mer decentralistiska former ta uppgifter som tidigare fanns centralt placerade. En trafikmedicinsk enhet är dock inte möjlig att upprätta på länsplan, och det är därför riktigt att infoga den i den nya omorganiserade . Med hänvisning till det anförda vill vi föreslå att inom ramen för den nya organisationen vid ger utrymme för en trafikmedicinsk enhet som kan göra insatser i det olycks- och skadeförebyggande trafiksäkerhetsarbetet.