mot · G302509 · 1980-01-21 00:00:00 — Motion 1979/80: 509 av m. fl. kommunisterna har konsekvent hävdat vikten av att radio och TV garanteras en i förhållande till statsmakter och intressegrupper stark och oberoende ställning. Endast då garanteras den integritet som är nödvändig för att radio/TV skall kunna uppfylla sitt ansvar mot allmänheten och kunna bedriva en självständig och kritiskt granskande verksamhet. Inte minst viktigt är detta i en situation då, som mediakonsumtionen ökar kraftigt, utbudet alltmer kommit att präglas av den kommersiella kulturindustrin. De kapitalistiska företagen har fått fritt spelrum att slå mynt av människors behov av förströelse och kultur. Såväl vecko- som dagspress koncentreras alltmer. Seriemarknaden koncentreras likaså, och skilda former av reklam vräks ut över hushållen och medborgarna. kommer vidare en revolutionering att ske inom teleteknikens och elektronikens områden. En rad nya media kommer med stor sannolikhet att få sina kommersiella genombrott; det gäller bl. a. kabel-TV, data-TV, videokassetter och videoskivor. Också , som behandlas i en annan partimotion, finns med i bilden. Samhället har, som vpk tidigare påpekat, ingen beredskap inför hur det framväxande informationssamhället kommer att se ut när det gäller en rad relevanta faktorer, såsom fördelningen av kunskaper, tillgången till information inom olika grupper samt makten över informationen. Det finns en stor risk inte minst från demokratisynpunkt att massmarknadskulturen får spela en allt större roll. En kultur som bygger på värderingar som helt strider mot de av antagna kulturpolitiska målsättningarna. I denna situation, i den marknadsekonomiska gyttja vi står inför, kan radio/TV spela en mycket viktig och positiv roll. Detta förutsätter emellertid en helt annan inriktning än den som den borgerliga regeringen ger och gett uttryck för bl. a. genom uppsplittringen av det tidigare sammanhållna bolaget på flera enheter och genom medelstilldelningen. Detta förutsätter att försöken med närradio och när-TV skrinläggs och att man i stället söker bygga ut lokalradion genom att satsa på en reell allemansradio. Det förutsätter att avtalen mellan staten och bola 1979/80: 509 gen skrivs om i enlighet med tidigare gällande principer och det förutsätter inte minst att radio/TV får ökade resurser. Vpk kritiserade skarpt den uppsplittring på flera bolag som skedde i samband med riksdagsbeslut. Vi delade denna kritik med en rad organisationer, såväl fackliga som andra. Uppsplittringen innebar inte bara ett hot mot SR/TV:s självständiga ställning och ett hot mot integriteten utan har också medfört en rad andra nackdelar. Byråkratiseringen har ökat och risken för att de administrativa kostnaderna stiger är stor eftersom varje bolag får bygga upp egna organisationer på en rad områden. Omorganisationen är ännu inte fullt genomförd, men redan nu kan konstateras att mångfalden inte på något sätt automatiskt skulle öka genom att antalet företag utökades, vilket var ett av de skäl som anfördes som bärande för uppsplittringen. Moderbolagets ställning har alltmer urholkats och utgör därmed inte det skydd mot otillbörlig styrning som påstods vara avsikten med paraplyet. Vpk anser fortfarande att för att säkra integriteten bör SR/TV ånyo göras till ett sammanhållet företag med ensamrätt att sända radio- och TV-sändningar. Om detta skulle vara svårgenomförbart och drabba en redan hårt utsatt personal och därmed också programverksamheten, så måste ge nya direktiv för organisationen och utbyggnaden och ge bolaget de medel det begärt dels för omorganisationens kostnader, dels för en ordentlig kvalitetshöjning och de reformer de facto beslutat om. Ett minimikrav i sammanhanget är att den ytterligare försvagning av moderbolaget som sker stoppas och att bolaget får möjligheter att bedriva sin verksamhet rationellt till hela fromma. Moderbolaget bör således inom sig behålla de enheter, som t. ex. ADBverksamheten, som ännu inte splittrats upp. Vidare bör SR/TV ges i uppdrag att förlägga såväl beslutsfunktioner som serviceorgan och andra operativa organ till moderbolaget, så att det får en tyngd och möjlighet att ansvara för rundradions och televisionens självständighet. I årets budgetproposition anklagas SR för att inte ha genomfört de reformer som vid medelstilldelningen förutsattes av regering och riksdag. Detta återfaller emellertid i första hand på den regering som förutsatte en rad reformer utan att ge tillräckliga pengar till genomförandet av såväl dem som omorganisationen. Hur mycket omorganisationen kostat är svårt att få klarhet i, men det torde vara ostridigt att mycket av vad som skulle kunnat användas för en bättre programkvalitet i stället plöjts ner i en onödig och dyr uppsplittring av företagen. De prioriteringar och den medelstilldelning som beslutar måste stämma överens och uttrycka en vilja. Enligt vår mening bör resurserna främst koncentreras på två huvuduppgifter, nämligen en allmän reell kvalitetshöjning och en meningsfull 1979/80: 509 förstärkning ute i landet, i första hand genom att lokalradions mål genomförs. Detta innebär att utbyggnaden av regional-TV bör uppskjutas till följande avtalsperiod. Den nedrustning som skett av svensk teater och underhållning i etern, s. k. tung produktion, är så omfattande att den måste följas av en mycket kraftig upprustning av den inhemska kulturproduktionen. Kvalitetshöjningen måste omfatta kultur- och samhällsprogram med ökade möjligheter till research, genomarbetning och gestaltning. För att en sådan satsning på kulturproduktion och kvalitet skall vara möjlig måste rimligtvis också befintlig kapacitet i tas till vara, varför någon minskning av sändningstid/resurser där inte bör ske. Genom att man avvaktar med regional-TV-utbyggnaden kan förbättrade och utökade produktionsmöjligheter i distrikten mera inriktas på programmässig och teknisk kvalitetshöjning. För att förverkliga en lokal radiojournalistik som aktiverar och informerar människorna behöver lokalradion bättre resurser. Den har en central uppgift i att nå och ge röst åt grupper i samhället som annars sällan kommer till tals. För att bidra till en mera egentligt demokratisk mediakultur bör därför lokalradion få vidareutveckla sina bandverkstäder och ge människor möjligheter och stöd till att själva uttrycka sig. Det är anmärkningsvärt att regeringen i årets budgetproposition går den direkt motsatta vägen. Anmärkningsvärt av två skäl. Dels har såväl riksdag, kulturutskott som utbildningsministern själv tidigare uttalat sig för en utbyggnad av lokalradion, dels lägger sig föredraganden, genom den skrivning som finns i propositionen, direkt i medelsfördelningen av resurser. Lokalradion kräver och måste för att kunna uppfylla de målsättningar som angetts få mer pengar. Vill man därtill att ambitionsnivån skall höjas något som vpk anser synnerligen angeläget krävs en utbyggnad av lokalradion inte minst personellt. Detta gäller samtliga lokalradiodistrikt. Särskilt allvarligt är emellertid läget för lokaradion i de distrikt som har många kommuner att bevaka, som t. ex. . Med årets medelstilldelning kommer inte heller riksradion att kunna uppfylla de ambitioner som angavs i samband med riksdagsbeslutet om omorganisation. En av dess ambitioner angavs vara att riksradion skulle lyftas fram ur televisionens skugga. På vilket sätt detta skall ske, med den njugga anslagstilldelning som finns, är en gåta, om man inte skall ta från andra fastlagda målsättningar. Också riksradion behöver vidareutvecklas, och det bästa sättet att åstadkomma detta är genom ytterligare resurser. Förutom att föredraganden i propositionen direkt lägger sig i fördelningen av pengarna, säger han att det kan finnas anledning att gå ännu längre. Regeringen överväger att börja kvotera driftmedlen, vilket är 1979/80: 509 ett klart brott mot riksdagsbeslutet och ett allvarligt hot mot bolagets självständiga ställning. Det är ett första steg mot en direkt styrning av resurserna från statsmakternas sida. Vpk anser att i stället för att som utbildningsministern bädda för reklamfinansiering genom anslagsnedskämingar eller njugga tilldelningar och direkta ingrepp i integriteten, så krävs såväl mer resurser som ett upphörande av den pågående omorganisationen. En del av resurserna kan erhållas genom ett uppskjutande av utbyggnaden av regional-TV:n. Den licenshöjning som föreslås kan endast accepteras under förutsättning att den verkligen innebär en förbättrad programproduktion och inte går åt till att finansiera ännu mer omorganisation. En bättre ordning hade varit att ge ett engångsanslag för omorganisationen. kan komma att krävas ett nytt anslagssystem, som verkligen garanterar radions och televisionens integritet. Den lösning som aviserats, om en avgift vid inköp av TV-apparater, är därvid inte tillräcklig en sådan avgift måste i så fall omfatta elektronisk kapitalvaruutrustning över huvud taget. En utredning bör få i uppgift att snabbt lägga fram förslag om hur finansieringen av SR/TV med bevarande av dess integritet skall ske. De nya avtal som slutits med de skilda programbolagen har redan visat sig besanna de farhågor vpk uttryckte inför debatten om rundradions och televisionens framtid, om en inskränkning av yttrandefriheten i etermedia. De regler om opartiskhet och saklighet som tidigare fanns inskrivna i avtalet mellan dåvarande SR/TV och staten, liksom det faktum att bolaget ålades att värna om de grundläggande demokratiska värdena, var av väsentlig vikt för att garantera ett reellt skydd för yttrandefriheten i etermedia. som olika åsiktsriktningar kunde komma till tals så speglade utbudet i sin helhet samhällsutvecklingen. Möjligheter fanns också till kritisk granskning. Nuvarande regler innebär en klar försämring och är allvarliga från yttrandefrihetssynpunkt och demokratisk synpunkt, något som också visat sig i praktiken. Det är symtomatiskt att den enda instans inom SR/TV som fått vad den begärt är radionämnden. SR/TV är fortfarande medlem i den odemokratiska organisation som () utgör. Detta trots den mycket starka kritik som vuxit fram mot medlemskapet. Organisationen i fråga har alltid företrätt överheten. har den i skilda sammanhang nu senast inför folkomröstningen om kärnkraft givit uttryck för de mest reaktionära uppfattningar och uppträtt direkt utmanande mot folkflertalets intressen. SR/bör för att kunna bevara sin integritet lämna SAF. beslutar självfallet inte över SR/TV. Men ett riksdagsuttalande i denna för bolaget viktiga självständighets- och integritetsfråga bör kunna få avsedd effekt. 1979/80: 509 Med hänvisning till det anförda hemställs 1. att beslutar ange nya riktlinjer för verksamhet innebärande a) att moderbolaget ges övergripande ansvar för verksamheten och utökade funktioner bl. a. genom att koncerngemensamma operativa organ förläggs dit, b) att omorganisationen stoppas och att utvärdering av den sker, c) att utbyggnaden av regional-TV uppskjuts till nästa avtalsperiod, d) att kvalitetshöjning genom ökad inhemsk teater- och underhållningsproduktion, mer genomarbetade kultur- och samhällsprogram m. m. prioriteras och skall ske med tillvaratagande av resurser i , vars sändningstid inte minskas, e) att lokalradion ges ökade resurser, bl. a. till bandverkstäder, 2. att beslutar uttala sig för att ett avtal för hela koncernen skall slutas mellan staten och SR med riktlinjer som innebär a) att kravet på opartiskhet i programverksamheten skall gälla det totala utbudet, b) att yttrandefriheten i rundradion skall gälla lika för alla, c) att demokratistadgandet bibehåller sin hävdvunna innebörd men med tillämplighet också på jämlikhet mellan könen och andra jämlikhetsfrågor, 3. att beslutar att 54,5 milj. kr. får tas i anspråk ur radiofonden utöver regeringens förslag, 4. att hos regeringen anhåller om en utredning som skall se över finansieringsfrågan för radion och televisionen, 5. att uttalar att SR bör utträda ur SAF, 6. att uttalar att ambitionsnivån för lokalradion bör höjas och därmed avvisar regeringens förslag beträffande lokalradions målsättningar. (vpk) C.-H. (vpk) (vpk) vpk) INGA (vpk) HANS (vpk) i POULOS (vpk)