mot · G302283 · 1980-01-16 00:00:00 — samheten erbjuds alkohol- och narkotikaskadade kontakt och gemenskap. bedriver ett omfattande arbete bland alkoholskadade. Men folkrörelserna spelar självfallet också en viktig förebyggande roll genom sitt arbete med att skapa en meningsfull fritid och en aktiv gemenskap. Här fyller t. ex. idrottsrörelsen en viktig funktion. Den socialdemokratiska invandrarpolitiken kan sammanfattas i begreppen jämlikhet, valfrihet och samverkan. Jämlikhet mellan invandrare och svenskar förutsätter att invandringen anpassas till samhällets möjligheter att ge invandrarna arbete och social trygghet. En invandring som helt styrs av marknadskrafterna skulle vara till skada för löntagarna såväl i som i utvandringsländerna. Valfrihet för invandrarna och rätten för etniska minoriteter att fritt utveckla sitt språkliga och kulturella arv svarar mot grundläggande socialdemokratiska krav på självbestämmande och demokrati. Därför skall samhället stödja invandrarnas och minoriteternas strävanden till egen kulturell och etnisk identitet. Samverkan människor emellan måste stärkas för att motverka fördomar och kulturell isolering mellan olika grupper i samhället och för att främja solidariteten över nations- och språkgränserna. Därmed kan arbetet för internationalism och samhörighet mellan folken förankras i vardagen och i det svenska samhällsarbetet. I en motion om invandrarfrågorna lägger socialdemokratin fram förslag till ett kommunalt utvecklingsprogram för de invandrarpolitiska insatserna. Programmet planeras bli genomfört i två kommuner. Särskilda projekt startas för att förbättra barnens språkkunskaper liksom motsvarande insatser för de vuxna. Invandrarungdomens situation i skolan ägnas särskild uppmärksamhet. Frågor som rör invandrarna och deras kontakter med de offentliga myndigheterna tas upp liksom invandrarnas kulturella verksamhet och kontakten mellan svenskarna och invandrarna. Enligt beslut av riksdag skall alkoholfrågorna infogas i sitt sociala sammanhang. Ett klart mål skall uppställas för en flerårig insats, syftande till att begränsa den totala, alltför höga alkoholkonsumtionen och till att komma till rätta med alkoholmissbruket. I motionen 1976/77: 1519 föreslog socialdemokraterna ett treårsprogram med ökad satsning på informationsåtgärder, ökade sociala insatser, 1979/80: 283 stöd till alkoholfri nöjesverksamhet, stöd för åtgärder i arbetslivet och förbättring av särskilt utsatta ungdomsmiljöer. Våra förslag, som på ett helt annat sätt än propositionen motsvarade de krav som uppställt, avslogs av den borgerliga majoriteten. I motionen föreslog vi följande programförklaring: Målet för samhällets alkoholpolitik är att begränsa och tränga tillbaka alkoholskadorna. Alkoholpolitiska åtgärder skall i detta syfte vidtas: inom ramen för socialpolitiken för att undanröja de sociala orsakerna till alkoholmissbruk, inom ramen för utbildningsväsendet och samhällets stöd till ungdomsorganisationer och folkrörelser för att stimulera information och debatt syftande till en bred medborgarmedverkan i alkoholfrågorna samt inom ramen för restriktionssystemet för att begränsa den totala, alltför höga alkoholkonsumtionen i samhället. krävde den socialdemokratiska partikongressen krafttag mot den sociala utslagningen och missbruket av alkohol och narkotika. Här drogs riktlinjerna upp för en offensiv mot de missförhållanden i samhället som leder till social utslagning och missbruk och till stöd och hjälp för de människor och deras anhöriga som drabbas av missbruksproblem. formade vi våra kongressbeslut till en omfattande riksdagsmotion (1978/79: 600) med förslag om en samlad aktion mot den sociala utslagningen och ett 100-miljonerkronors program mot alkohol- och narkotikamissbruket. Regeringen har varken i 1978,1979 eller budgetpropositioner lagt fram något alkoholpolitiskt program i enlighet med de av uppställda målen och än mindre vidtagit de åtgärder vi föreslog. Vi lägger mot denna bakgrund nu återigen fram förslag om ett flerårsprogram för att angripa missbruksproblemen. Folkrörelsernas insatser ges en framskjuten plats. Programmets tyngdpunkt läggs på insatser i ungdomsgrupperna. Det innebär en kraftig satsning inom arbetslivet och på åtgärder för att förbättra de alkoholskadades situation. Vi föreslår insatser för en bättre vård, bl. a. genom försök med nya vård- och behandlingsmetoder och samverkansförsök. Alkoholpolitiska åtgärder för att begränsa den totala, alltför höga alkoholkonsumtionen i vårt samhälle behöver också vidtas inom ramen för restriktionssystemet. Det finns starka, vetenskapligt väl underbyggda skäl för en restriktiv alkoholpolitik. Vi föreslår att en samlad översyn görs av gällande restriktioner, deras tillämpning och efterlevnad och av behovet av eventuella kompletteringar. Det bör uppdras åt , som har en bred folkrörelseförankring, att bereda dessa frågor. Vidare bör regeringen fatta beslut om att statliga skattemedel inte skall användas för representationssprit. Detta gäller både vid 1979/80: 283 statlig representation (undantag kan behöva göras för viss representation gentemot utlänningar) och vid företagsrepresentation. I det senare fallet krävs ändrade avdragsregler vid beskattningen. Vi förordar att man satsar drygt 100 milj. kr. på åtgärder med angiven inriktning, varav 34 milj. kr. bör anslås nästa budgetår utöver vad regeringen föreslagit. Det främsta syftet med vårt program är att skapa en fördjupad kunskap och medvetenhet och ett ökat engagemang hos den enskilde, organisationer och myndigheter för att ta upp kampen mot den alltför höga alkoholkonsumtionen och mot alkoholmissbruket och andra former av missbruk och orsakerna härtill. Våra förslag omfattar följande punkter: Alkohol- och narkotikafrågorna ges en mer framskjuten plats i skolans verksamhet. ges i uppdrag att utarbeta ett program för detta. Kraftfull satsning på information och debatt om missbruksproblemen och aktiviteter hos ungdomsorganisationerna och andra folkrörelser. De fackliga organisationerna ges resurser för stöd till socialt arbete och information (kamratstödjande insatser). Stöd till alkoholfri, icke-kommersiell nöjesverksamhet. Stöd till upprättande och genomförande av kommunala handlingsprogram för förbättring av särskilt utsatta ungdomsmiljöer. Förstärkta rehabiliteringsinsatser för alkoholskadade m. fl. genom satsning på folkrörelseanknuten verksamhet. Försök med nya vård- och behandlingsmetoder inom öppenvården och vid inackorderingshem för alkoholmissbrukare. Stöd till särskilda projekt för samverkan mellan den sociala vården och landstingens vårdområden. Utvärdering och dokumentation samt utbildningsverksamhet. Utökning med 100 platser i inackorderingshem för alkoholmissbrukare. De insatser vi här förordar bör tillsammans med de förslag vi redovisat under avsnittet förebyggande insatser ute i kommunerna kunna infogas i lokala handlingsprogram. Det är ju kommunerna som har ansvaret för den fysiska planeringen, för bostadsförsörjningen, skolan, barnomsorgen, fritidsverksamheten, kulturella aktiviteter och annan verksamhet av betydelse för den sociala samvaron och gemenskapen. Sådana handlingsprogram, liksom behandlingsprogram för enskilda individer, bör täcka hela skalan från förebyggande insatser till rehabilitering. De skall utgöra underlag för samordning mellan olika kommunala förvaltningar samt mellan kommunerna, folkrörelserna och statliga organ. I följande tabell sammanfattar vi budgeteffekten av våra förslag. 1979/80: 283 Våra förslag 1980/81 (Ökning utöver regeringens budgetförslag) 1980/811982/83 Information och uppföljande aktiviteter hos folkrörelser Stöd till socialt arbete och information i arbetslivet Försöks- och utvecklingsverksamhet 4. Stöd till alkoholfri icke-kommersiell nöjesverksamhet Stöd till kommunala insatser i särskilt utsatta ungdomsmiljöer Förstärkta rehabiliteringsinsatser för alkoholskadade m. fl. Försök med nya vård- och behandlingsmetoder inom öppenvården och vid inackorderingshem för alkoholmissbrukare Försök med särskilda projekt för samverkan mellan den sociala vården och landstingens vårdområde (akut kroppssjukvård och psykiatrisk vård) Utvärdering och dokumentation samt utbildningsverksamhet Utökning med 100 platser i inackorderingshem Skolans roll och ansvar har vidgats. Vid sidan av de traditionella uppgifterna har ökade insatser för barnens sociala utveckling kommit att prägla skolans arbete. Enligt vår mening bör missbruksfrågoma ges en mer framskjuten plats i skolans verksamhet. Undervisningen i dessa frågor måste utformas så att problemen i samband med missbruk av alkohol och narkotika framstår klart för eleverna. Det är viktigt att informationen kan intressera och engagera skolungdomarna. Nya former för information bör utvecklas, där eleverna själva medverkar i uppläggningen. Syftet måste vara att genom ökade kunskaper om missbruksproblemen och vikten av helnykterhet, t. ex. i trafiken och i arbetslivet, skapa en motvikt till den kommersiellt styrda positiva bilden av olika beroendeframkallande medel. Vi föreslår att skall ges i uppdrag att utarbeta ett program för insatser inom lärarutbildning och fortbildning. Programmet skall grundas på de riktlinjer för information vi förordar i det följande. Skolan bör ha de största förutsättningarna och därmed ansvaret att nå de ungdomar som befinner sig i riskzonen. Vi vill här erinra om de insatser 1979/80: 283 vi föreslår i särskilda motioner om insatser i skolan och om statsbidrag till allmän fritidsverksamhet i kommuner i anslutning till SIA-skolan. För de insatser vi har föreslagit här bör anvisas 1,5 milj. kr. utgå /81 från anslaget J 6. Bidrag till alkoholpolikliniker och vårdcentraler. Riktlinjer för information i alkoholfrågan tog ställning till viktiga principer för upplysning om alkohol- och narkotikaproblem. Syftet med informationsinsatserna bestämdes på följande sätt: Att sätta in alkohol- och narkotikaproblemen i deras sociala sammanhang. Att vidga medvetenheten om att människors sociala svårigheter måste mötas med öppenhet och vilja till solidariska insatser. Att medverka till en sådan förändring i synen på de alkohol- och narkotikaskadade att deras delaktighet i den samhälleliga gemenskapen tryggas. Vi tolkar detta beslut så att upplysningsarbetet skall sätta in alkoholoch narkotikaproblemen i en social verklighet och därigenom öka medvetenheten om arten och svårighetsgraden hos problemen. Upplysningen bör vara problemorienterad och knyta an till de olika värderingar som gör sig gällande i samhället. En sådan upplysning kan väl förankras hos och förverkligas i folkrörelserna. Det är därför folkrörelserna bör stimuleras att medverka. Samhällets stöd till information om missbruksfrågor till olika opinionsbildande organisationer är betydande och har ökat , bl. a. genom tillkomsten av en särskild hos . Nämnden, som har bred folkrörelseförankring, har koncentrerat sina insatser på arbetslivets område när det gäller informationskampanjer. Organisationernas allmänna verksamhet och den gemenskap de kan erbjuda har stor betydelse för att den information de förmedlar skall ge resultat. Enligt vår mening bör vi nu bygga vidare på de gjorda erfarenheterna, kraftigt öka stödet till folkrörelsernas arbete och stödja en socialt inriktad information, som syftar till ökade kunskaper om missbruk och alkoholskador och till att skapa ett ökat engagemang kring alkoholproblemen. Det gäller också att fånga upp alkoholbruket som levnadsmönster och att genom upplysning och information ge motiv för ändrade vanor och attityder. Det räcker inte med den kampanj mot langning som regeringen beslutat, utan ett bredare grepp måste tas på alkoholproblemen. Vi föreslår att för information och uppföljande aktiviteter hos ung 1979/80: 283 domsorganisationer och andra folkrörelser anvisas totalt 12 milj. kr. För nästa budgetår bör anvisas 4 milj. kr. under anslaget J 9. Upplysning och information på alkoholområdet. Medlen bör fördelas av . I fråga om de fackliga huvudorganisationerna återkommer vi med förslag om särskilda anslag under punkten 3 i det följande. med informationsinsatserna måste bedrivas ett aktivt socialt arbete för att förbättra de alkoholskadades situation. De här förordade informationsinsatserna bör därför i första hand samordnas med de aktiviteter i främst rehabiliterande syfte som vi föreslår under avsnitt 5 och 6 i det följande. Stöd till socialt arbete och information i arbetslivet I strävan att vidga åtgärderna mot i första hand alkoholskadorna men även andra följder av drogmissbruk bör insatser i arbetslivet tillmätas en central roll. Vi har tidigare framhållit hur brister i arbetslivet kan leda till att den enskilde får alkoholproblem. Ofta framträder en människas problem med alkohol först på arbetsplatsen. De allra flesta har säkert erfarenhet av enskilda människors alkoholproblem just från arbetslivet. för alkoholfrågor disponerar innevarande budgetår drygt 3 milj. kr. för riksomfattande informationskampanjer. I stort sett hela detta belopp har använts för kampanjer inom arbetslivsområdet. Staten bör i fortsättningen ställa medel till förfogande på ett enkelt och smidigt sätt. Vi föreslår därför att de fackliga huvudorganisationerna erhåller ett stöd motsvarande . per medlem för kamratstödjande insatser. Härför beräknas 4 milj. kr. till LO, 2,1 milj. kr. till TCO och 0,4 milj. kr. till /SR, dvs. 6,5 milj. kr. Därmed kan disponera sina resurser för andra angelägna insatser inom ramen för folkrörelsernas arbete. Medlen bör anvisas under ett förslagsanslag benämnt Bidrag till socialt arbete och information i arbetslivet. /81 bör anslaget föras upp med 6,5 milj. kr. Stöd till alkoholfri, icke-kommersiell nöjesvcrksamhet Vi måste ägna särskild uppmärksamhet åt ungdomens fritidsmiljöer och särskilt sådana som traditionellt präglas av alkoholbruk. Inom samlingslokalrörelsen (folketshusrörelsen, Våra Gårdar och ) har man utvecklat planer på att erbjuda i första hand ungdomsdans i en naturlig, alkoholfri miljö. Ett konkret projekt för försök med nöjesverksamhet i lokaler utan alkoholutskänkning har utarbetats. Försöket, som föreslås omfatta tillsammans tolv orter, innefattar bl. a. danskurser, musikfora, artistframträdanden, ekonomiskt stöd till dansengagemang och miljöförbättringar. 1979/80: 283 bör 2 milj. kr. avsättas för att genomföra en försöksverksamhet av angivet slag, i vilken också resp. kommun bör delta. Medlen bör anvisas under anslaget J 9. Upplysning och information på alkoholområdet. Kommunala handlingsprogram för insatser i utsatta ungdomsmiljöer En allmän erfarenhet är att ungdomsproblemen med alkohol, narkotika m. m. ofta är koncentrerade till vissa delar av en kommun. Den sociala och kulturella miljön i dessa områden kan vara otillfredsställande när det gäller meningsfulla fritidssysselsättningar, förutsättningar för naturlig kontakt och gemenskap mellan människor osv. Det är angeläget att pröva en försöksverksamhet för vilken kommunerna har huvudansvaret och där man med stöd av statliga resurser upprättar och genomför kommunala handlingsprogram för att komma till rätta med problemen. Sådana åtgärder bör integreras i kommunernas normala verksamhet, framför allt på social-, fritids-, kultur-, utbildningsoch bostadssektorerna och omfatta ett brett register av insatser. Arbetet bör ske i samverkan med ungdomsorganisationer och andra folkrörelser. Det är också viktigt att föräldrarna tar ett ökat ansvar för sina barns framtid. Både socialvården och föreningarna bör i sitt arbete försöka hjälpa föräldrarna att ta ett större ansvar för sina barn och ungdomar. Här är några exempel på tänkbara bidragsberättigade insatser: Föräldrautbildning i folkrörelseregi, där både barn och vuxna deltar; sociala insatser på de platser och på de tider då ordningsproblem och sociala problem dominerar; ökat öppethållande på ungdoms- och fritidsgårdar; gemenskapslokaler i belastade bostadsområden; ökat stöd till föreningsaktiviteter, bl. a. till fredag-lördag-söndag-aktiviteter för ungdomar och vuxna; informationskampanjer mot våld, ordningsproblem och vandalisering. bör under anslaget J 6. Bidrag till alkoholpolikliniker och vårdcentraler m. m. få disponera 4 milj. kr. för denna verksamhet. Förstärkta rehabiliteringsinsatser för alkoholskadade m. fl. Åtgärder för att rehabilitera alkoholskadade och andra människor med sociala problem måste ges hög prioritet. Det är uppenbart att om antalet s. k. återfall kunde nedbringas och fler alkoholskadade återta sin plats i arbets-, familje- och samhällslivet skulle det innebära en kraftfull minskning av alkoholskadorna och därtill av de allvarligaste. Den försöksverksamhet vi föreslår bör syfta till att stimulera och ekonomiskt stödja demokratiskt uppbyggt rehabiliteringsarbete, social kontaktverksamhet i organisationsregi m. m. utanför institutionerna. 1979/80: 283 För att en människa med missbruksproblem skall kunna lösa sina problem krävs framför allt att han eller hon kan få arbete. Erfarenheten visar entydigt att utan jobb och sysselsättning är det svårt att komma tillbaka till en stabil social tillvaro. Det är därför angeläget att arbetsmarknaden i ökad utsträckning ställer upp och tar ökat ansvar för att stödja människor med sociala problem. Det behövs också ett starkare stöd för personer med alkoholproblem så att de skall kunna få och behålla ett arbete. Samarbetet arbetsmarknadsocialvård måste vidgas liksom kontakterna med arbetsförmedlingen. Här spelar den fackliga kamratstödjande verksamheten en viktig roll. Efter beslut av vårriksdagen 1978 har inom narkomanvårdsområdet inletts en verksamhet för att få till stånd ett bättre samarbete mellan olika samhällsorgan. Behandlingshemmen skall i aktivt samarbete med arbetsförmedlingen skapa kontakter med företag och fackliga organisationer för att förbereda dem som undergår behandling för arbetslivet. En särskild arbetsgrupp skall aktivt leda och främja verksamheten, som avses bli utvärderad. Erfarenheterna från denna verksamhet bör enligt vår mening också kunna nyttiggöras när det gäller vård av alkoholskadade. I vår arbetsmarknadspolitiska motion om bl. a. arbete åt handikappade föreslår vi en kraftig förstärkning av arbetsmarknadsverkets personal liksom åtgärder för att uppnå ett effektivt utnyttjande av främjandelagen. Liksom arbetet spelar bostaden en avgörande roll för en missbrukares möjligheter till rehabilitering. Utan tillgång till bostad försämras situationen snabbt. Bostadsmarknaden är segregerad, och en ny brist på lägenheter håller på att uppstå. Konkurrensen om smålägenheter ökar, och de socialt utslagnas situation på bostadsmarknaden har försämrats. I syfte att kunna skaffa fram lägenheter och i ett försök att komma till rätta med boendesegregationen bör bostadsförmedlingen ges anvisningsrätt för lediga lägenheter. Detta föreslår vi i motionen om bostadspolitiken. Dessutom är det angeläget med ett större antal försökslägenheter. Även mindre boendekollektiv med tillgång till vissa sociala insatser kan för många missbrukare vara en väl fungerande boendeform. Sådan verksamhet bör kunna stödjas med de statsbidrag vi här förordar. De anhöriga och deras organisationer måste stödjas. Deras erfarenheter och vilja att delta bör tas till vara. Särskild uppmärksamhet bör ägnas kvinnliga missbrukare, som ofta drabbas dubbelt genom att de också drivs in i prostitution. Bidrag bör kunna ges till uppsökande verksamhet för att nå dessa kvinnor. Olika föreningar och klientorganisationer spelar en central roll för att stödja människor med missbruksproblem. De olika organisationerna svarar för ett fint kontaktarbete som i hög grad underlättar en återanpassning till samhällslivet. Organisationernas verksamhet blir för många en fast 1979/80: 283 punkt i tillvaron och början till gemenskap utan missbruk. Insatserna kan vara att finna arbete, någonstans att bo, mänskliga kontakter. Sådan verksamhet bör ges ökat stöd genom här föreslagna bidrag. bör 4 milj. kr. anvisas under anslaget J 8. Bidrag till organisationer m. m. Försök med nya vård- och behandlingsmetoder inom öppenvården och vid inackorderingshem för alkohoimissbrukare Enligt , problem och möjligheter är gapen mellan behov och resurser inom missbrukarvården stort. Vården är i påfallande hög grad inriktad på de socialt utslagna missbrukarna och inrymmer mycket av kontrollerande och repressiva inslag. I den utsträckning missbrukare, som har kvar sin sociala förankring, erhåller vård för sina missbruksproblem sker det inom andra vårdsektorer. Dessa utmärks av en högre grad av sekretesskydd och färre kontrollinslag. Mot den här bakgrunden har nykterhetsvårdslagen karakteriserats som en klasslag, i praktiken riktad mot det urval missbrukare som från början haft det sämst ställt. En viktig del av kritiken mot den nuvarande vården av alkoholmissbrukare har länge tagit sin utgångspunkt i detta rättvise- eller jämlikhetsperspektiv. I rapporten beskrivs olika försöksverksamheter och andra alternativa framkomstvägar. En kvalitetsmässigt förbättrad vård behöver inte alltid innebära en dyrare vård. Ett exempel bland många är en utbyggnad av samarbetet mellan olika vårdenheter. Ökat samarbete behöver inte kosta pengar utan kan tvärtom leda till kostnadsbesparingar, eftersom irrationellt resursutnyttjande och dubbelarbete kan undvikas. Satsningar på en mera ambitiös öppenvård kan också reducera efterfrågan på annan och kanske mer dyrbar vård. Exempelvis kan eget boende under stöd och tillsyn för grupper av utslagna alkoholmissbrukare minska deras missbruk liksom deras behov av både akut sjukvård och institutionsvård. Regeringen har i avvaktan på bl. a. ny sociallagstiftning och förändrat huvudmannaskap inom missbrukarvården inte varit beredd att satsa på försöks- och utvecklingsarbete inom missbruksområdet. Vi menar att staten aktivt genom sin bidragsgivning måste stödja den utveckling som är på gång. Statsbidragssystemet har f. n. en konstruktion och inriktning som befäster en förlegad behandlingssyn och som i hög grad försvårar en önskvärd metodutveckling och utbyggnad av nykterhetsvårdsinstanserna. I avvaktan på en förändring och förenkling av statsbidragssystemet bör staten genom bidrag till försöks- och utvecklingsarbete stödja utvecklingen mot en mer öppen nykterhetsvård med aktiva behandlingsinsatser. Missbruksfrågorna gavs en mycket undanskymd ställning i propositionen om den nya (prop. 1979/80: 1), trots att det är tydligt 1979/80: 283 att missbruket av alkohol och narkotika har förvärrats. Vi måste ge vården av missbrukare resurser och en utformning som kan hejda den utveckling mot ökad utslagning som pågår. Mot denna bakgrund är en vidgad satsning på försöksverksamhet som rör samverkan och samordning inom vårdorganisationen synnerligen angelägen. Försöksverksamheten bör också initieras i syfte att få fram alternativa behandlingsmodeller och att utveckla behandlingsmetodiken inom traditionella vårdorgan. Vi föreslår att 3 milj. kr. eller totalt 9 milj. kr. avsätts för försök med nya vård- och behandlingsmetoder inom öppenvården. Bidragen, som skall kunna utgå till både kommuner och organisationer, finns men bör ökas väsentligt och tas från en särskild anslagspost under anslaget J 8. Bidrag till organisationer m. m. Inom den sociala institutionsvården för missbrukare är det väsentligt att man kan erbjuda mer differentierade insatser än . Det finns behov av såväl intensivt problembearbetande institutioner som institutioner där behandlingen är mindre lcravfylld. Det behövs också små hemliknande institutioner som kan ge kvalificerade stödinsatser och en mer stadigvarande livsmiljö främst åt de äldre, socialt hårt utslagna missbrukarna. Sorn ett led i denna utveckling mot en differentierad institutionsvård är det viktigt att vissa av inackorderingshemmen för alkoholmissbrukare kan ges en mer uttalad behandlingsinriktning. För att möjliggöra försök med sådana mer behandlingsinriktade insatser vid inackorderingshemmen bör särskilda medel anvisas under anslaget J 6.