mot · G3021001 · 1980-01-22 00:00:00 — Motion 1979/80:1001 av m. fl. om vissa ändringar i medbestämmandelagen beslutade om medbestämmandelagen som har varit i kraft . Trots detta har något avtal om medbestämmande, enligt lagens 32 §, ännu inte träffats inom den privata sektorn. framförde både LO och PTK förslag till medbestämmandeavtal. Därefter lade SAF sitt förslag. Förhandlingarna utifrån dessa avtal strandade. Det är uppenbart att den nuvarande lagstiftningen är helt otillräcklig för att de fackliga organisationerna skall kunna förhandla fram medbestämmandeavtal. Enligt vpk:s mening behövs en rättighetslag för fackföreningarna. Vi anser därför att det i medbestämmandelagen skall införas demokratiska rättigheter för fackföreningarna, vilka i sin tur kan vara utgångspunkten för avtal på arbetsmarknaden. MBL utlovades av ledande socialdemokrater att bli den största reformen sedan allmänna rösträtten. Alla vet att det inte blev så. Kapitalet sitter i orubbat bo. Innan MBL ens trätt i kraft - - kom den fördjupade ekonomiska krisen även till . Företag lades ner, och folk avskedades och permitterades på löpande band. Vad hjälpte MBL? Alla kan se att den närmast kan översättas till Med Bibehållen Ledning (för kapitalet). Efter fanns en stark opinion på arbetsplatserna och inom hela arbetarrörelsen om åtgärder för att bryta storfinansens ägande och makt och för rättigheter på arbetsplatserna för att påverka utvecklingen. Denna opinion resulterade i företagsnämndsavtalet - ett avtal om samråd och viss information som komplement till . och det tidigare blev den svenska kapitalismens guldålder. Andra länder hade produktionsapparaten sönderslagen. De svenska kapitalisterna kunde göra stora och snabba profiter på exporten. I arbetslivet infördes och utvecklades nya utsvettningsmetoder som MTM och UMS. Den materiella standarden förbättrades snabbt, men till ett mycket högt började konsekvenserna visa sig genom ökad utslagning och sänkt produktiv ålder. Kraven växte på makt och inflytande på jobbet. SAF blev oroad och tillsatte en referensgrupp som skulle utreda företagsdemokrati under kapitalets fortsatta ledning. slogs målen fast i utredningen i framtidens företag. Detta gav SAF ett rejält försprång som sedan bara ökat. SAF slog fast målen: Ökad effektivitet och produktivitet. Arbetstillfredsställelse för de anställda i den mån målsättningen inte strider mot de överordnade effektivitets- och produktivitetskraven. Intressebalans, dvs. den av kapitalisterna utsedda företagsledningen skall balansera olika intressen inom och utom företagen. Kapitalets ledande roll slogs fast: Det är mycket viktigt att formulera målen så att de anställda sinsemellan uppfattar dem på samma sätt och givetvis på samma sätt som företagsledningen. SAF slog vidare fast: Det är också nödvändigt att lära de anställda vad målen innebär och hur de skall realiseras. Storkapitalets mål var fastställda och skulle realiseras. SAF hade också förslag till medel. SAF förklarade sig vara öppet bara för företagsanpassade samarbetsformer och föreslog inrättande av ett Utvecklingsråd för samarbetsfrågor. Rådet borde ges informations-, utbildnings- och forskningsuppgifter och även ta hand om frågor som gäller normskapande och godkännande av lokala samarbetsavtal. När företagsnämndsavtalet reviderades accepterade löntagarparterna att man som målsättning för utvecklings- och forskningsarbetet skrev in produktivitet och arbetstillfredsställelse. Intressebalansen behövde inte skrivas in. Den fungerar som SAF vill i kraft av kapitalets äganderätt till produktionsmedlen. Den nuvarande lagen består av bl. a. en utvidgad informations- och förhandlingsrätt för den fackliga organisationen. Men lagen innehåller också många undantag och bestämmelser som försvårar för den fackliga organistionen att få sina olika krav tillgodosedda i ett medbetstämmandeavtal. SAF:s huvudlinje har varit att få ett ramavtal om samarbete, ett avtal som sedan följs upp med förbunds- och lokalavtal. Med företagsanpassade lokalavtal är SAF framme vid den slutstation som ritades upp i i framtidens företag. Sedan förhandlingarna om ett s. k. medbestämmandeavtal började har SAF som organisatorisk huvudlinje haft att facket bör utse ombud: medbestämmande-, arbetsplats- eller kontaktombud på arbetsledarnivå samt att man genom ombud och utskott skall ha målsättningen att bygga in facket i företagens linjeorganisation. Man försöker på detta sätt avväpna fackets utvidgade förhandlings- och informationsrätt. Facket kommer in med förhandlingar först i andra hand om det efter tvister eller om företagsledningens chef inte lyckats komma överens med de fackliga ombuden. När förhandlingarna slutförts är det precis som före MBL. Företagsledningarna eller deras chefer på lägre nivå beslutar i kraft av kapitalets äganderätt till produktionsmedlen. Kan man kalla det medbestämmande? Företagsnedläggningar och avskedande fortsätter på löpande band. Alltmer ägande och makt koncentreras hos några få finansfamiljer. Datorisering, robotar och annan ny teknik hotar att slå ut hundratusentals jobb - inte bara i industrin utan också i handeln och på hela den offentliga sektorn. Enligt en faktasamling från LO försvann 120 000 industrijobb 1975-1978, varav 41 000 enbart i verkstadsindustrin. Vad hjälpte MBL? Vad hjälper MBL och medbestämmandeavtal mot den strukturrationaliseringsvåg som drabbar främst skogsindustrin och mot den nya nedläggningsvåg som hotar den redan hårt drabbade varvsindustrin? I stället för att dölja motsättningarna i samhället måste man blottlägga dem. Kapitalister och lönarbetare har oförenliga klassintressen, och kapitalets avgörande makt i företagen och samhället ligger i dess äganderätt till produktionsmedlen. Denna avgörande makt förstärks av att kapitalets företagsledningar och chefer har obegränsad tillgång till experter, som arbetar på betald arbetstid inom och utanför arbetsplatserna. Facket informeras och får förhandla om det mesta enligt MBL. Men facket saknar tid för att hinna utarbeta egna alternativ och har oftast ingen experthjälp. Det kan inte ens samla medlemmarna till fackmöte på betald arbetstid för att behandla kraven före förhandlingarna och än mindre arbeta med egna program och utredningar. Och när sedan förhandlingarna på kapitalets villkor förs, har facket vare sig strejkrätt eller vetorätt för att kunna understryka sina krav. Kapitalets makt är orubbad. Dess företrädare leder och fördelar arbetet på ett nytt sätt. Propagandan för medbestämmande har lagts upp på att de anställda skall ha inflytande över de frågor som berör dem och nära. Som lösning på detta framhävs s. k. självstyrande grupper eller produktionsgrupper. Men dessa ger inte de arbetande det inflytande som propagandan ger sken av. MBL föregicks av den s. k. paragraf 32-utredningen. Lösmynta utredare konstaterade gång på gång: SAF:s förhatliga paragraf 32 avskaffas inte. Den sopas bara under mattan. Att MBL och medbestämmande avskaffar § 32 är också bara en myt. Kapitalet leder och fördelar bara arbetet på ett nytt sätt, anpassat till den tekniska utvecklingen och till ny administrations- och organistionsteknik. Kamp i stället för samarbete Medbestämmande motiveras ständigt med att de anställda och de lokala fackföreningarna måste ta ansvar för att rationalisera och effektivisera verksamheten i företag och myndighet. Men så länge arbetarklassen inte har makten i företagen och samhället är ansvaret falskt. Fackföreningarna måste stå fria och obundna gentemot företagsledningar och myndigheter. För att lönarbetarna och de fackliga organisationerna skall kunna förhandla fram ett meningsfullt medbestämmandeavtal måste medbestämmandelagen förändras och kompletteras med konkreta demokratiska rättigheter. Därför yrkar vpk att nedanstående rättigheter tillförs MBL: o Utvidgad förhandlingsrätt och informationsrätt i alla frågor utan undantag. Förhandlingsrätten måste omfatta alla frågor som den fackliga organisationen vill ta upp till förhandlingar, alla undantagsregler i lagen måste slopas. Informationsrätten skall kunna utnyttjas utan att fackliga representanter blir belagda med sekretess av företag och myndighet; därför måste lagtexten ändras där informationsrätten beskärs av sekretessreglerna. o Lagstadgad strejkrätt för lokal och central fackförening. All lagtext som förhindrar lokal och central fackförening att tillgripa strejkvapnet måste slopas. o Vetorätt för fackföreningar. Medbestämmandelagen måste kompletteras med vetorätt för fackföreningar i följande frågor: företagsnedläggelser, rationaliseringar, avskedanden och omplaceringar; i alla entreprenadfrågor; i data- och rationaliseringsfrågor. o Rätt för fackförening att anordna möten på betald arbetstid. Medbestämmandelagen måste kompletteras med lagstadgad rätt för fackförening att anordna möten på betald arbetstid, o Forskare som anlitas av central eller lokal facklig organisation skall ha fritt tillträde till arbetsplatsen. Medbestämmandelagen måste kompletteras med lagstadgad rätt för forskare som anlitas av central eller lokal facklig organisation att ha fritt tillträde till arbetsplatsen. Med dessa ändringar och kompletteringar i medbestämmandelagen ges de lönarbetande och de fackliga organisationerna konkreta demokratiska rättigheter som möljiggör för dem att teckna medbestämmandeavtal i medlemmarnas intressen och ger dem stöd för den fackliga kampen. Med hänvisning till ovanstående föreslås att uttalar sig för och hemställer hos regeringen om förslag till grundläggande förändringar och kompletteringar i medbestämmandelagen som ger de fackliga organisationerna de ovan redovisade konkreta demokratiska rättigheterna och slopar de lagtexter som begränsar den fackliga organisationens möjligheter till självständig facklig kamp och som möjliggör för den att ingå meningsfulla avtal. (vpk) (vpk) (vpk) (vpk) (vpk) (vpk) (vpk) (vpk) (vpk) (vpk) (vpk)