ChangeIsKey/open-riksdag huggingface dataset:
mot · G302966 · 1980-01-24 00:00:00 — av m. fl. Framställningen av specialstål är och torde även bli lokaliserad till , företrädesvis Bergslagen. Den verksamheten är starkt beroende av tillgången på legeringsmetaller. Den tidiga geologiska utvecklingen synes ha gynnat uppkomsten av i anslutning till järn- och kopparhaltiga fyndigheter i . Äldre gruvor har därför visat sig kunna innehålla brytvärda förekomster av molybden, , nickel, vanadin m. m. Det finns därför skäl att för Bergslagens hotade framtid knyta vissa förhoppningar till de prospekteringar och borrkärneundersökningar som utförs och som bör påskyndas, liksom till de undersökningar av äldre varp och slagghögar som pågår. I , varifrån nu huvuddelen av malmen till specialstålsindustrin tas, finns också en uppskattad malmpotential på . I Bergslagen har på några orter (Sala, Morgårdshammar, och ) byggts upp industrier för tillverkning av gruvmaskiner. Dessa industrier är starkt beroende av inhemskt kunnande i vad gäller projektering och utveckling av anläggningar för malm- och mineralbehandling inom landet. Vid mineralprocesslaboratoriet i har ett stort kunnande och en gedigen erfarenhet byggts upp inom detta område. Man har även konstruerat anläggningar utomlands, exempelvis i och . Genom en ny och effektivare metod har man lyckats utvinna så mycket mer av i Yxsjöberg att gruvhanteringen där blivit lönsam för Statsgruvor och . Därmed kunde en hotande nedläggning av gruvan undvikas. i startades av och ägs nu av (). Företaget har 66 anställda och omsätter ca 10 milj. kr. Huvuduppgifterna är följande: Utförande av mineraltekniska undersökningar och utredningar. Upprättande av specifikationer och layoutritningar för mineralbehandlingsverk. Laboratorier för försök inom anrikning, pelletisering, pyro- och hydrometallurgi, kemiska analyser, pilot plant för kontinuerliga malmbehandlingsförsök m. m. Verksamheten vid företaget har i huvudsak varit självfinansierad. Av särskilt stort intresse just nu är laboratoriets projekt med utvecklande av energisnåla processer. Som exempel kan nämnas utvecklandet av en mekanisk ugn för utvinning av nickel ur oxidiska och framställning av järnpulver och utvinning av vanadin ur höganrikad slig. Från ägarens, sida, har framförts att verksamheten vid laboratoriet mer betjänar allmänna intressen än bolagets egna och därför borde avyttras eller avvecklas. Verksamheten är emellertid så viktig att den enligt vår mening bör fortsätta och utvecklas. måste planmässigt utnyttja sina tillgångar av och mineraler för fortsatt industriell utveckling. Detta skulle innebära, inte minst för det hårt drabbade Bergslagen, utvecklingsmöjligheter och nya sysselsättningstillfällen. Med hänvisning till vad som anförts hemställs att som sin mening ger regeringen till känna vad som anförts i motionen om nödvändigheten av att staten på lämpligt sätt garanterar mineralprocesslaboratoriets i fortbestånd och utveckling. () () () () () () () () () ()
mot · G302968 · 1980-01-23 00:00:00 — av m. fl. om verksamheten vid Södra skogsägarnas industrier beslutade att uppta förhandlingar med arbetstagarorganisationerna om nedläggning av bl. a. pappersbruket i Fridafors, sulfatfabriken i och sulfitfabriken i . Om nedläggningarna blir verklighet blir 460 personer arbetslösa i och ca 100 i . Detta är självfallet en katastrof för dessa människor, men det är också en katastrof för de kommuner som berörs i och . Det innebär vidare en gigantisk centralisering av massa- och papperstillverkningen i samt risk för utplåning av ett antal små, väl fungerande orter. Därför bör nedläggningarna förhindras eller åtminstone uppskjutas, tills såväl företagsekonomiska som samhällsekonomiska konsekvenser noggrant utretts. Detta bör ske inom ramen för en strukturplan för hela skogsnäringen i . Det är vår mycket bestämda övertygelse att det finns sociala, ekonomiska, regionalpolitiska, energipolitiska och miljöpolitiska skäl som motiverar åtminstone några av ovannämnda bruks fortbestånd och kanske t. o. m. utveckling. I Fridafors arbetar man t. ex. nu med ett helt nytt produktsortiment med goda framtidsmöjligheter. Vidare utgörs råvaran till mycket stor del av returpapper. Bruket har också tillgång till egen vattenkraft och behöver bara köpa 1/3 av elbehovet utifrån. I är sulfitfabriken (1974) renoverad och uppfyller höga krav på effektivitet och miljöhänsyn. Även sulfatfabriken i är relativt moderniserad. Delary levererar sin pappersmassa till ett annat av Skogsägarnas pappersbruk, , som ligger ca från Delary. Dessa två bruk betraktas allmänt som en enhet, och dunkla antydningar har gjorts om att en nedläggning i Delary också skulle innebära slutet för . En förlamande oro sprider sig nu bland de ca 550 anställda där. För samtliga bruk gäller att de är av utomordentligt stor regionalpolitisk betydelse. Det bör vidare framhållas att ett av Skogsägarnas viktigaste skäl för nedläggningar, råvarubrist, numera saknar relevans. Det har nämligen visats - bl. a. av i - att skogsavverkningen i länet under en lång följd av år inte motsvarat tillväxten. Mot ovanstående bakgrund och med tanke på att staten gick in med 500 milj. kr. i ter det sig naturligt för oss att föreslå att kräver ett uppskov med de aviserade nedläggningarna inom . att som sin mening uttalar sig för att inga nedläggningar får ske vid förrän en strukturplan för hela landets skogsnäring har utarbetats. () () () ()
mot · G302973 · 1980-01-24 00:00:00 — av och om strukturplanen för framtida utveckling Enligt beslut av har företagets ledning för avsikt att inte följa den strukturplan som ledningen själv utarbetade och som , med några mindre ändringar, antog som grund för företagets framtida utveckling enligt ett beslut . Strukturplanen i fråga avsåg att ta till vara både företagets tekniska och ekonomiska utvecklingsmöjligheter och de anställdas krav på framtida anställningstrygghet i livskraftiga anläggningar för järn- och ståltillverkning. Den var resultat av ett stort och omfattande utrednings- och förhandlingsarbete. Den hade naturligen formen av en kompromiss, där olika önskemål hade fått stämmas av mot varandra och där åtskilliga förståeliga och berättigade krav från de anställdas sida endast delvis hade kunnat tillgodoses. Avsikten med planen var att skapa en fast grund för företagets framtida utveckling, där den avveckling av betydelsefulla rörelsegrenar som skulle äga rum vid företagets tre huvudorter trots allt skulle kunna ske i socialt acceptabla former. Strukturplanen var ämnad att lägga en grund av optimism för den svenska handelsstålsindustrins framtida utveckling. Genom företagets beslut av har i grunden strukturplanen helt åsidosatts. Det har från företagsledningens sida gjorts antydningar om att man i själva verket följer strukturplanen men att endast tidsaspekten förändrats. Detta synsätt är ohållbart. Den tidsplan som finns angiven i strukturplanen utgör en helt integrerad del av planen, för att inte säga dess ryggrad. Om avvikelser från planen skulle ske får detta också mycket negativa konsekvenser för sysselsättning, näringsliv och ekonomi på de berörda orterna. Mot bakgrund av vad som anförts hemställer vi att begär att regeringen tillser att ledning följer den strukturplan för företagets utveckling som antog .
mot · G302974 · 1980-01-24 00:00:00 — av och om utbyggnad av järnverket i Läget inom den svenska handelsstålsindustrin är synnerligen bekymmersamt dels beroende på den långvariga lågkonjunkturen, dels på grund av branschens svaga konkurrenskraft. För att söka komma till rätta med strukturproblemen bildades företaget genom sammanläggning av NJA, Domnarvets och . Flera strukturplaner har upprättats för det nya bolagets strukturrationalisering, innebärande bl. a. ömsesidigt produktutbyte mellan stålorterna , och . Hitintills har planerna genomförts på ett ryckigt och otillfredsställande sätt som skapat missnöje och misstro hos företagets anställda. Ett exempel på detta är utvecklingen i . I har till stor del anpassats till upprättade planer i de delar som förutsätter nedläggningar och överföring av produktionsutrustning till de andra stålorterna. Det gäller nedläggning av sinterverket, nedläggning av den skrotbaserade metallurgin, nedläggning av gjuteriet, bandverket, armeringsstålstillverkningen m. m. Därutöver förutsätts nu nedläggning av götverket och götgjutningen. Den produktion som enligt planerna skall överföras till har i flera fall ej kommit till stånd. Detta gäller t. ex. profilproduktionen, rälsproduktionen samt byggandet av ett nytt mediumvalsverk. Det är av stor betydelse att planerna i de delar som avser metallurgins utveckling i fullföljs, om inte detta järnverk skall drabbas mycket hårt. har redan fått vidkännas en minskning med 1 000 arbetstillfällen vid järnverket, och någon ytterligare minskning kan inte tolereras. har tidigare uttalat att det är nödvändigt att bygga ut såväl råståls- som valsverkskapaciteten vid järnverket i , bl. a. därför att är den landsdel som drabbas allra hårdast av arbetslöshet och tillbakagång i näringslivet. Det är därför synnerligen viktigt att uppgjorda planer följs i vad gäller såväl överföring av produktion mellan de olika stålorterna inom som offensiva satsningar för utveckling och ökad produktion. Utbyggnaden av den metallurgiska kapaciteten vid i måste komma till för att göra detta järnverk till en stor och modern metallurgisk enhet. I planer för utvecklingen förutsätts ett genomförande av följande projekt, nämligen: Full produktion vid de metallurgiska enheterna för att uppnå 1,6 milj. årston. Planerade ombyggnader av stränggjutningsanläggningarna genomförs. Utbyggnad av befintligt koksverk. Byggande av kraft värmeverk. Uppförande av lokaler för samt profil och distributionsanläggning. Planerade investeringar vid kallvalsverk genomförs. Ombyggnad av verk 2 för rälsproduktion. Investering i klippsträcka i valsverket. Byggande av nytt mediumvalsverk. Projektering av fullskaleanläggning för Elredprocessen. Försöks- och referensanläggning av tubexpress uppförs. Mot bakgrund av vad vi anfört i punkterna 1 t. o. m. att beslutar som sin mening ge regeringen till känna att de uppräknade åtgärderna för att fullfölja satsningarna vid järnverket i bör komma till stånd och att regeringen beaktar detta i sina insatser för fullföljande av utvecklingsinsatserna vid .
mot · G302978 · 1980-01-24 00:00:00 — av m. fl. om förbud mot uppsägning med anledning av värnpliktstjänstgöring I Lag om förbud mot uppsägning eller avskedande av arbetstagare med anledning av värnpliktstjänstgöring m. m. (1974:362) finns bestämmelser som innebär förbud för arbetsgivare att på vissa angivna grunder säga upp arbetstagare. För landets värnpliktiga gäller därmed en särskild lag för anställningstryggheten, vilken skall tillämpas i stället för lagen om anställningsskydd. Motivet för en särskild lag för värnpliktiga m. fl. är att den omfattar samtliga manliga arbetstagare, medan lagen om anställningsskydd har begränsning i tillämpningsområdet. Efter anställningsskyddslagens tillkomst ändrades den särskilda lagen för att få dessa lagar så samstämmiga som möjligt. Emellertid ges det i den särskilda lagen möjlighet att träffa avtal om anställningstidens längd, som helt avviker från anställningsskyddslagens bestämmelser. Enligt den särskilda lagens 2 § får den enskilde och arbetsgivaren vid anställningens början träffa överenskommelse om att anställningen skall upphöra vid värnpliktstjänstgöringens början. Lagen om anställningsskydd ger inte utrymme för sådana överenskommelser. Det är en relativt fast etablerad uppfattning på svensk arbetsmarknad att alla anställningsförhållanden skall vara av karaktären tillsvidareanställningar. Det är därför otillfredsställande att Lag om förbud mot uppsägning eller avskedande av arbetstagare med anledning av värnpliktstjänstgöring m. m. ger rätt till begränsning av anställningsskyddet för en grupp arbetstagare. Det är till allra största delen manliga ungdomar som berörs av den särskilda lagen och därmed utsätts för risken att få ett svagare anställningsskydd än andra arbetstagare. Det står utom allt tvivel att det är angeläget att på alla områden söka stärka anställningsskyddet för ungdomen. Det är ungdomen som har det svårast på arbetsmarknaden, och det är ungdomen som har det svårast att få fasta anställningar. Med hänvisning till ovanstående hemställs att beslutar att hos regeringen begära om översyn av Lag om förbud mot uppsägning eller avskedande av arbetstagare med anledning av värnpliktstjänstgöring m. m. i syfte att stärka anställningstryggheten. () ()
mot · G302979 · 1980-01-23 00:00:00 — 1979/80 979-986 om ordförande i distriktsarbetsnämnd fattade beslut om att inrätta distriktsarbetsnämnder. För att tillförsäkra kommunerna och arbetsmarknadens parter inflytande godkändes regeringens förslag till riktlinjer för sammansättningen av distriktsarbetsnämnderna. Detta innebär i normalfallet att nämnden består av nio ledamöter, varav två från berörda kommuner och två från vardera LO, SAF och TCO samt chefen för arbetsförmedlingens distriktskontor. Denna sammansättning torde vara väl avvägd för att kunna fylla den viktiga funktion som distriktsarbetsnämnderna har. utfärdade regeringen en ändring i instruktionen för och länsarbetsnämnderna, innebärande att chefen för distriktskontoret också skulle vara ordförande i distriktsarbetsnämnden. Enligt min uppfattning är det felaktigt att i instruktion fastslå att chefen för distriktskontoret alltid skall vara ordförande. I stället bör det finnas möjlighet att vem som helst av distriktsarbetsnämndens ledamöter kan utses till ordförande. Därför föreslår jag att 40 B § i instruktionen för och länsarbetsnämnderna ändras i enlighet med de synpunkter jag framfört. Med hänvisning till ovanstående hemställs att som sin mening ger regeringen till känna vad som i motionen anförts om val av ordförande i distriktsarbetsnämnd. 1 1979/80.
mot · G302981 · 1980-01-24 00:00:00 — av m. fl. om en bättre regional balans Regeringens bristande initiativ för en aktiv industri- och regionalpolitik har lett till allvarlig arbetslöshet. Främst drabbas inland, där nu flyttlasspolitiken ersatt regionala satsningar. placeras tjänstemän vid lokalkontor från i . Uppgiften är att förmå arbetslösa där att flytta söderut. Vid arbetsförmedlingsdistrikt har således en tjänsteman varit placerad i med uppgift att förmå människor att flytta till , och kommuner. har en tjänsteman från varit placerad i med uppgift att medverka vid mottagandet av de människor som tvingats flytta. finns i betydande regionala skillnader i sysselsättningen. Östra delarna av - , , , och har en hög arbetslöshet. Självklart är den övergripande ekonomiska politiken, industripolitiken och regionalpolitiken i hög grad avgörande för utvecklingen. I den politiken måste t. ex. ingå att satsa på utveckling av våra basnäringar i bl. a. , som ett alternativ till flyttningstvång. Men måste också insatser göras för att komma till rätta med regional obalans inom länet. Tyvärr har sådana insatser lyst med sin frånvaro i . Regeringen har t. o. m. aktivt medverkat till att minska sysselsättningen i de östra delarna av . Två sådana exempel, som den borgerliga regeringen har direkt ansvar för, är nedläggningen av Elektrobyggnaderna vid SJ i och nedläggningen av Konfektionsaktiebolaget , som var helägt av staten. En viktig del av regionalpolitiken är utvecklingsfonderna. Dessa måste användas till en jämnare regional balans. Det kan bara ske genom att etableringar av företagen påverkas också från regionala utgångspunkter. På så sätt kan efterfrågetrycket på arbetskraft minska i de delar av ett län som har brist på arbetskraft. kan nya arbetstillfällen skapas inom områden där det finns arbetslöshet. I stället för att människorna skall flytta till företagen skall företagen flytta till människorna. För utvecklingsfondernas del kan medverkan ske på flera sätt och i samarbete med länsarbetsnämnderna och länsstyrelserna. En möjlighet är att i större utsträckning ställa villkor för lån. En annan är att arbeta med aktiv upplysningsverksamhet gentemot företagen. I vissa fall kan det då bli aktuellt med såväl nyetableringar och filialanläggningar som legoarbeten vid Med hänvisning till ovanstående hemställs att hos regeringen begär en översyn av användandet av de regionalpolitiska instrumenten för att skapa mer sysselsättning i områden med hög arbetslöshet. () () () () ()
mot · G302984 · 1980-01-23 00:00:00 — Motion 1979/80:984 av om inriktningen av beredskapsarbeten Mångmiljardbelopp satsas på beredskapsarbeten. Pengarna går i allt mindre utsträckning till bestående, framåtsyftande investeringar. I stället är trycket hårt på kommuner och landsting att tillfälligt anställa beredskapsarbetare utöver ordinarie stat. Den verksamheten behövs också, men lokaliseringspolitiskt sett och på skulle s. k. beredskapsmedel hellre gå till investeringar av mer infrastrukturell art, såsom till väginvesteringar, skogsvård, industrihus o. d., vilket ger fler framtida, ordinarie jobb genom att de förbättrar förutsättningarna för närings- och regionalpolitiken. Dagsverkskostnaderna blir högre för här nämnda beredskapsobjekt. Dock får det anses att nyttan på lång sikt av här nämnda beredskapsobjekt är sådan att det blir en samhällsekonomisk vinst. Länsvägnätet behöver upprustas inom många län. Nya arbetstillfällen måste i första hand skapas inom inland, vissa norrländska kustlandskommuner samt inom ett antal landsbygdskommuner i . Investeringar i länsvägnätet i syfte att förbättra bärighet och vägbeläggningar får en positiv betydelse för såväl transportekonomin som energiåtgången. Tillgängliga resurser för väginvesteringar bör enligt min mening ske i de regionalpolitisk! mest utsatta kommunerna, och ansvaret för dessa arbeten bör ligga hos . Arbetena kan naturligtvis även i fortsättningen i viss utsträckning ske under ledning av arbetsmarknadsverket, AMS. Åtgången av AMS-medel i övrigt torde kunna minskas i samma omfattning som det utrymme dessa väginvesteringar tar. Med hänvisning till ovanstående hemställs 1. att ger regeringen till känna vikten av att de väginvesteringar som genomförs som beredskapsarbeten på ett aktivt sätt inriktas på att förbättra de näringspolitiska förutsättningarna i de från närings- och sysselsättningssynpunkt mest utsatta kommunerna, 2. att som sin mening ger regerigen till känna vikten av att beredskapsarbeten på ett aktivt sätt inriktas på att förbättra de näringspolitiska förutsättningarna i de kommuner som regionalpolitisk prioriterats i enlighet med vad som anges i motionen.
mot · G302985 · 1980-01-24 00:00:00 — Motion 1979/80:985 av m. fl. fattade beslut om regionalpolitisk! Beslutet avsåg att öka möjligheterna för näringslivet i de delar av vårt land där detta haft svårt att utvecklas. De nya formerna för det regionalpolitiska stödet har många förtjänster, men det finns också brister. Enligt beslut, reglerat i författningarna SFS 1979:632 och 812 § 12, kan till kommuner i stödområdena 4, 5 och 6 utgå stöd i form av avskrivningslån för byggande av mindre industrilokaler på mindre orter. Denna möjlighet begränsas emellertid på ett olyckligt sätt av några faktorer. En av dessa är kravet på att det skall finnas hyresgäster, att kontrakt i princip skall vara tecknade och att hyresgästen inte skal! ha möjligheter att själv bygga. Endast om det finns särskilda skäl får stöd meddelas utan att preliminärt hyreskontrakt är tecknat för åtminstone en del av lokalen. innebär detta krav det allvarligaste hindret för byggande av kommunala industrilokaler och begränsar möjligheterna att utnyttja stödformen. Då beslutsgången för ett ärende gällande byggande av industrihus med statligt stöd är lång, borde dessa krav helt kunna slopas i åtminstone stödområde 5 och 6. Inom stödområde 5 och 6 borde stöd kunna lämnas till kommuner för uppförande av lokaler om sammanlagt , utan att prövning görs om det finns hyresgäster eller ej. Sedan dessa lokaler uthyrts bör kommunen i fråga ha möjligheter att bygga ytterligare lokaler upp till så att det finns en lokalreserv att anvisa till företag som vill etablera sig på orten. Någon överbyggnation från kommunernas sida bör man knappast behöva befara, eftersom kommunerna själva måste stå för en stor del av investeringskostnaderna. Enligt vårt sätt att se måste detta vara ett mycket lågt pris för en effektiv stimulans av näringslivet i de delar av vårt land som har det svårast från sysselsättningssynpunkt. Vi skulle också enligt vår mening uppnå en annan viktig effekt, nämligen att de medel som på detta sätt satsas stannar kvar i samhällets ägo. Med hänvisning till det anförda hemställs att hos regeringen begär ändring i förordningen om regionalpolitisk! stöd (SFS 1979:632 och 812 § 12) så att kommuner i stödområde 5 och 6 har möjligheter att bygga industrilokaler för uthyrning om högst med statsbidrag på 55 resp. , även om kontrakt på uthyrning saknas. () () () () () ()
mot · G302986 · 1980-01-24 00:00:00 — om arbetsmarknadsläget i , m. m. Arbetsmarknadsläget i har kraftigt försämrats, trots att och framstått som en ort med kraftig expansion av arbetsmarknaden. har ca 3 000 arbetstillfällen gått förlorade. Anledningen till den ogynnsamma utvecklingen beror på att Verkstad minskat sin personalstyrka från 2 400 anställda till ca 250. De två företagen , som och första svarade för kraftiga sysselsättningsexpansion, har tillsammans minskat sin personal med 700-800 anställda. befann sig i en sådan ekonomisk kris att Investeringsbanken fick överta ägandet av företaget. Flera andra små och medelstora företag har upphört med sin verksamhet av strukturella och konjunkturella skäl. Krisen i har varit föremål för uppvaktningar och aktioner från i , kommun, de fackliga organisationerna och länets riksdagsledamöter. har krav och förslag framförts om åtgärder för att förbättra arbetsmarknaden i , trots att från enskilda statsråds sida gjorts utfästelser att, om bara konkreta förslag föreligger, så skall förslagen bli föremål för positiv behandling. Dessa löften har svikits när regeringen fått tillfällen att ta ställning till lokaliseringsobjekt som presenterats med ansökan om stöd. Så sent som avslogs en ansökan från om lokaliseringsstöd för uppbyggandet av en ny tillverkningsenhet i . Motivet för regeringens avslag måste ifrågasättas. Tolkar man reglerna för det regionalpolitiska stödet, kan enligt 11 § stöd utgå i särskilda fall, även till verksamhet utanför stödområdet. Situationen i borde omfattas av de skäl vilka åberopas i 11 §. Det blir således kommun som får fortsätta sina ansträngningar att få till stånd nya etableringar av företag och föra den näringslivs- och arbetsmarknadspolitik som andra skall ha ansvar för. Det enda intresse som visats är regeringsbeslutet att dela kommunen från så att bildar egen kommun. Konsekvensen av den kommunindelningen blir en ökad utdebitering för att klara den kommunala servicen och satsningarna för att förbättra sysselsättningsläget inom hela västra länsregionen. Med hänvisning till ovanstående hemställs 1. att hos regeringen hemställer om en översyn av reglerna för lokaliseringsstöd i syfte att skapa bättre ekonomiska förutsättningar för företag utanför stödområdena, 2. att beslutar som sin mening ge regeringen till känna vad som i motionen anförts beträffande arbetsmarknadssituationen i .