mot · G3021686 · 1980-01-16 00:00:00 — k 1979/80:1686 av m. fl. expanderade försäljningen av fonogram, dvs. skivor och kassetter, mycket kraftigt. Detta medförde att grammofonbolagen hade möjlighet att göra flera inspelningar och även satsa på den s. k. smala repertoaren. Expansionen har stagnerat och hela fonogrambranschen befinner sig i en ekonomisk kris. En undersökning av marknaden för grammofonskivor och kassettband är publicerad i Pris- och kartellfrågor 1979:1, som utges av statens pris- och kartellnämnd i samarbete med och . Försäljningstopparna, de s. k. hitsen, finansierar de smala inspelningarna och branschens svårigheter drabbar främst den smala repertoaren, vilket i förlängningen medför att denna helt upphör. Grammofonindustrin sysselsätter många personer och bidrar till att upphovsmän, artister, musiker m. fl. grupper som är viktiga för ett fritt kulturliv har möjlighet att verka. Det är därför av största vikt att fonogramindustrin får möjlighet att fungera i fri konkurrens och att statsmakterna inte genom olika åtgärder försämrar dess villkor. fonogramutgivningar utgör ett exempel på hur staten försämrat situationen för mindre fristående fonogrambolag som satsar på utgivning av seriös klassisk repertoar. Som exempel på sådana fonogrambolag kan nämnas BIS och Proprius. BIS har under givit ut 130 skivor av mycket hög kvalitet. BIS verksamhet beskrivs i tidskriften nr 5/1979 som en svensk kulturbragd. Tidskriftens redaktör, , kommenterar: BIS producerar billigare och mera än vad Rikskonserters Caprice-utgivning lyckats med och därtill med en konsekvent politik. Rikskonserters skivor kostar skattebetalarna - BIS kostar skattebetalarna ingenting. har som Rikskonserter producerat i stort sett samma antal titlar av hög teknisk kvalitet. BIS har totalt erhållit ett statligt anslag om . och Proprius , medan Rikskonserters fonogramutgivningar i anslag kostat statskassan 21 milj. kr. Rikskonserter konkurrerar på helt olika villkor med andra fonogrambolags seriösa utgivningar. Därigenom medverkar Rikskonserter till att möjligheterna för fristående bolag att fortsätta sin seriösa utgivning drastiskt minskar. beslöt att genomföra en utredning om det statliga stödet till fonogramverksamhet. Utredningen lade fram en rapport, Fonogrammen i kulturpolitiken (Rapport från 1979:1). I rapporten lämnas en redogörelse för den svenska grammofonskiveproduktionen och distributionen liksom Rikskonserters verksamhet med fonogram. Med ledning av de uppgifter som ovan nämnda rapporter redovisar kan man beräkna att Rikskonserter har genom varje försåld skiva av skattemedel subventionerats med . På grund av tillgången till statsmedel, som kan finansiera de administrativa resurserna har Rikskonserter skaffat sig fördel framför andra. Man kan t. ex. satsa mer på konvolutens utformning och därigenom göra skivorna attraktivare. Under utvärderingen av Rikskonserters försöksverksamhet med fonogram var flera remissinstanser negativa till att Rikskonserter genom statliga anslag konkurrerade med bolag som har samma repertoar. Mycket negativa synpunkter framfördes från och International and videograms, IFPI. Bland de remissvar som redovisas i återfinns många kritiska kommentarer till Rikskonserters verksamhet. a. framhåller kommunförbundet att Kostnaderna för Rikskonserters fonogramverksamhet är höga, och det påpekas att uppehåller sig vid frågan om Rikskonserter över huvud taget skall ägna sig åt ski vproduktion: Förbundet menar att Rikskonserters rapport redovisar en annan uppfattning om målsättningen än den som kom till uttryck proposition och styrelsens instruktion rörande fonogramverksamheten. Förbundet hänvisar till att målen med fonogramverksamheten har kunnat tillgodoses endast i mycket begränsad omfattning och att Rikskonserter i sin rapport förordar delvis nya metoder, starkt påminnande om de kommersiella företagens, för att förbättra resultaten. Enligt förbundet är det också tydligt att den 'kompletterande utgivningen av (seriös) svensk musik, som skulle vara en viktig uppgift för Rikskonserters fonogramavdelning, inte fått särskilt stor omfattning. Utgivningen av andra länders folkmusik tycks ha upplevts nästan lika angelägen, trots att sådan musik redan fanns/finns inspelad på andra märken, ofta till ett lägre pris per skiva. ifrågasätter denna utgivning när hundratals verk av svenska tonsättare alltjämt inte finns åtkomliga på skivor. En följdriktig - men ofullständig - fråga blir enligt förbundet om Rikskonserters produktion skall inskränkas till att enbart vara 'kompletterande' eller om den även kan omfatta alternativ till andra utgåvor. Förbundet menar att en rimlig slutsats är att den statligt stödda skivutgivningen i stället kan läggas ut på företag som innehar de tekniska resurserna och som endast av ekonomiska skäl nu avstår från den 'seriösa' produktionen. Förbundet menar att Rikskonserters fonogramverksamhet i relation till produktionen kräver enorma resurser. Rörande en framtida statligt stödd fonogramproduktion föreslår förbundet att a. statligt ekonomiskt stöd ges till enskilda fonogramproducenter (skivbolag, organisationer, ensembler osv.) med utnyttjande av de medel som f. n. tilldelas Rikskonserter för motsvarande produktion, vilken bör upphöra; b. detta produktionsstöd skall gälla svensk musik/svenska artister enligt de ursprungliga riktlinjerna, däremot icke s. k. 'alternativ produktion (oavsett bidragsmottagare! c. produktionsstödet fördelas av ; d. Rikskonserter ges en rådgivande/samordnande roll, då det gäller det framtida samhällsstödet till fonogramproduktion. I rapporten redovisas också att revisorer har låtit undersöka huruvida de administrativa kostnaderna för Rikskonserters verksamhet står i rimligt förhållande till det faktiska utbudet av musikarrangemang och andra tjänster. Rikskonserters fonogramutgivningar har i mycket begränsad omfattning bidragit till att målen för den statliga kulturpolitiken blivit mer närliggande. Verksamheten ger en skev konkurrenssituation och försämrar möjligheten för övriga fonogrambolag att överleva. Rikskonserters fonogramverksamhet bör därför anpassas till den alternativa verksamhet som skisseras i det ovan citerade remissvaret från . Följaktligen kan ifrågavarande statsanslag minskas i motsvarande mån. Med hänvisning till vad som ovan anförts hemställs att hos regeringen anhåller om förslag till förändrad inriktning av Rikskonserters fonogramverksamhet med avsikt att förbättra konkurrenssituationen för övriga fonogrambolag. () () 1* 1979180.