mot · G302709 · 1980-01-22 00:00:00 — av och om regionala investmentbolag I utvecklingsfondernas arbete saknas möjlighet att direkt öka företagens bas av riskkapital. Detta begränsar utvecklingsfondernas möjligheter att vidta lämpliga åtgärder i olika sammanhang. Det kan gälla att stödja en duglig person som vill starta eget på basis av en bra produkt och en god affärsidé, men där vederbörandes personliga ekonomi inte möjliggör ett tillskott av ägarkapital av erforderlig omfattning. Det kan gälla ett företags expansion som har goda möjligheter att lyckas, om erforderligt riskkapital finns till förfogande. Bristande tillgång på eget kapital minskar företagens risktagningsförmåga. Det begränsar också företagens kreditvärdighet. Detta är förhållanden som kan leda till att en i och för sig möjlig och önskvärd utvecklingspotential inte kan utnyttjas. Även vid erforderliga rekonstruktioner av företag som kommit i ekonomiska svårigheter skulle en möjlighet att gå in med ägarkapital ofta innebära en radikal förbättring av förutsättningarna att åstadkomma en bra totallösning. Behovet finns både när det är angeläget att trygga ett visst antal arbetstillfällen och när det gäller att slå vakt om ett företag med intressanta produkter eller ett företag med ett särskilt teknologiskt kunnande. kan en rekonstruktion behöva förenas med ett uppföljande stöd genom en särskilt utsedd styrelseledamot. Om detta mandat kunde förankras ytterligare genom ett delägarskap i företaget skulle förutsättningarna för ett kraftfullt agerande säkerligen förbättras väsentligt. Avsikten med ägarengagemang genom ett regionalt investmentbolag bör vara ett engagemang som erfordras för att medverka till en positiv utveckling av resp. företag. När detta mål uppnåtts bör investmentbolagets aktier på skäliga villkor överlåtas till övriga delägare i företaget eller, i samråd med dessa, till nya intressenter. När utvecklingsfonderna skall försöka lösa en fråga om erforderligt meddelägarskap är man hänvisad till att försöka leta upp någon person med intresse av att placera riskkapital, och sådana är inte lätta att finna, eller också att hitta ett företag som är intresserat av ett engagemang och det blir ofta en större koncern. Att genomföra en sådan åtgärd under ofta stor tidspress är vanskligt. Följden kan bli en för befintlig ägare mindre lyckad lösning och kan ibland resultera i att det företag som skulle förstärkas slukas av det större företaget. För att tillgodose utvecklingsfondernas behov av att agera i situationer av ovan exemplifierad karaktär behövs en utökning av deras medelsarsenal. Den regionala verksamhet som SVETAB bedriver tillgodoser f. n. inte alla här angivna behov. Orsakerna till detta kan delvis bero på begränsade personella resurser. I varje fall har SVETAB:s regionala dotterbolag inte ännu visat vare sig förmåga eller vilja att samverka med utvecklingsfonderna. För att bättre tillgodose föreliggande behov av en effektivare organisation bör ett särskilt investmentbolag bildas för varje län. Avsikten bör vara att detta investmentbolag skall arbeta i partnerskap med utvecklingsfonden i länet. En särskild fråga blir hur ett sådant investmentbolag skall kunna förvaltas till lägsta möjliga administrativa kostnad och utan att besvärliga jävsförhållanden uppkommer. Dylika problem bör vara möjliga att lösa på ett sätt som åstadkommer smidiga och effektiva arbetsformer. Med hänvisning till det anförda hemställs att anhåller att regeringen framlägger förslag till bildande av ett regionalt investmentbolag i varje län, som saknar sådant, samt förslag till erforderliga bestämmelser och anslag för ändamålet. () ()