ChangeIsKey/open-riksdag huggingface dataset:
mot · G4021249 · 1980-01-01 00:00:00 — Motion 1980/81:1249 om reglerna för preskriptionsavbrott vid hälso- och sjukvårdens ansvarsnämnd Den direkta anledningen till att denna motion väcks är den enligt min mening märkliga tolkningen av begreppet preskription som medicinalstyrelsens ansvarsnämnd gjort med anledning av en till inlämnad anmälan. Ärendet gäller ett mycket tragiskt dödsfall av en ung människa som stod under vård av vid lasarettet i . visar att patienten var föremål för läkarsamtal samt att han avled dagen därpå, . Föräldrarna, som anser att grava anklagelser kan riktas mot viss personal för vården av deras son, inlämnade anmälan härom till medicinalstyrelsens ansvarsnämnd. Denna anmälan inkom till , dvs. inom tiden efter sista behandlingstillfället. Enligt sändes anmälan i rekommenderad försändelse med mottagningsbevis till de i skrivelsen angivna personerna. Möjlighet förelåg att avhämta försändelserna på posten i . Så skedde emellertid inte. De avhämtades den 24 resp. , dvs. efter sista behandlingstillfället. Det förhållandet att försändelsen sålunda utkvitterades av de anmälda efter sista behandlingstillfället tog till intäkt för att fastslå att preskription inträtt, och ärendet avskrevs från vidare handläggning. Det ter sig upprörande att reglerna skall vara sådana. Bevisligen har anmälan nått inom föreskriven tid. Bevisligen har den också varit tillgänglig för avhämtande av de anmälda . Att dessa ej gjort (kunnat göra?) detta förrän skall inte kunna ligga den klagande till last. Det kan inte vara lagens mening att ett besvärsärende skall kunna omintetgöras genom åtgärder av någon annan än den klagande själv. En eventuell fördröjning av handläggningen på så att besvärstiden därigenom går ut innan anmälan når den anmälde kan inte accepteras, ej heller att den blir liggande på posten, därför att vederbörande ej hämtar ut den. Det skall inte kunna vara möjligt att rikta minsta misstanke om att någon medvetet kan se till att preskription inträder så att ärendet kan avskrivas. Det kan heller ej vara vettigt att den anmäldes frånvaro av något skäl, t. ex. utlandsresa, skall kunna få motsvarande konsekvenser. Det är alltså helt nödvändigt med en sådan författningsändring att an svarsnämndens handlande i av mig åberopat ärende aldrig kan upprepas. Det kan inte vara särskilt svårt att fastställa exakta bestämmelser om tiden för inlämnande av anmälan, baserade på datum av poststämpeln eller inlämningskvitto. Rimligen bör gälla att anmälan skall var insänd till inom föreskriven tid. Detta innebär att iniämningsdatum skall vara avgörande. Det är enligt min mening helt nödvändigt att uttalar att tidsbestämmelserna för inlämnande av anmälan och besvär skall vara exakta och otvetydiga. De skall definitivt inte kunna åsidosättas av i sammanhanget ovidkommande åtgärder eller av tillfälligheter av omedveten eller medveten karaktär. Med anledning av vad ovan anförts hemställs att hos regeringen begär skyndsamt förslag till exakta regler beträffande tiden för avgivande av anmälan och besvär hos hälso- och sjukvårdens ansvarsnämnd i enlighet med vad som i motionen anförts. HANS NYHAGE (m)
mot · G4021329 · 1980-01-01 00:00:00 — 1980/81 1329-1337 av m. fl. om en broförbindelse mellan Sundet och Hasselön i kommun Regeringen har föreslagit en neddragning av den statliga färjeverksamheten. a. föreslås en indragning av färjan i X-län. Om förbindelsen över Ön i fortfaller, kommer detta att innebära en klar försämring för såväl den enskilde som samhället. Tillgängligheten till såväl skola, sjukvård och handel som övrig och kulturell verksamhet försvåras. Det är i första hand den enskilde som drabbas av ökade reskostnader och restider, men också serviceunderlaget i kommundelscentrat, som är svagt, skulle ytterligare minskas. utredning av konsekvenskostnaderna för den enskilde har mött stark kritik, då förutsättningarna bedömts vara felaktiga. har i den fysiska riksplaneringen klassats som primärt fritidsområde, intressant för turism och rörligt friluftsliv. Området har stora miljövärden och ligger inom bekvämt resavstånd från mycket befolkningstäta områden. Ett avskiljande av Utomälvsområdet från skulle innebära att en sammanhängande kulturbygd klövs itu. Vi anser därför att i stället för en indragning av färjan en bro bör byggas. Därmed skapas sysselsättning i ett av sysselsättningsproblem svårt drabbat län som servicen för de boende förbättras. Med hänvisning till det anförda hemställs att som sin mening ger regeringen till känna vad i motionen anförts om byggandet av en bro Sundet-Hasselön vid i kommun, . AXEL () ()
mot · G4021339 · 1980-01-01 00:00:00 — av m. fl. om upprustning av nedlagda järnvägsstationer, m. m. I närheten av många tätorter i landet fanns tidigare mindre anhalter längs järnvägslinjerna. Dessa är nedlagda. Resandeunderlaget minskade, och det blev för kostsamt att stanna med tågsätten. Dagens boendestruktur har emellertid medfört att många av järnvägslinjerna trafikeras av en omfattande rälsbusstrafik med arbetspendlande passagerare. är ofta mer än . De mindre anhalterna förblir trots detta nedlagda. I somliga fall kan det sviktande resandeunderlaget bero på att nya villaområden växt upp på obekvämt avstånd från den plats tåget stannade vid. I andra fall har det varit billigt och bekvämare att färdas med bil till arbetsplatsen i tätorten. Tendensen är att bilåkandet blir allt dyrare och att stadsplaneringen alltmer försvårar för inpendlande bilister. I en situation med kraftigt höjda bensinpriser eller bensinbrist är det sannolikt att många återigen skulle välja att resa på järnvägen om möjligheten fanns. Än mer sannolikt skulle detta vara om den gamla anhalten lokaliserades om till en centralare plats i förhållande till de nya villa- och bostadsområdena längs järnvägslinjerna. Längs de linjer där rälsbusstrafik förekommer är det inte förenat med några större kostnader att stanna med en rälsbuss en eller ytterligare för att ta upp passagerare. Bemannad biljettförsäljning kan undvaras om majoriteten av passagerarna löser månadskort vid tätortens järnvägsstation och de tillfälliga passagerarna får lösa biljett i en automat vid anhaltens perrong - liknande en parkeringsautomat. Det bör undersökas var anhalter kan byggas i en situation när bilpendlingen måste minskas och den landsvägsbundna kollektivtrafiken får för låg kapacitet. Anhalterna kan då ha enkla träperronger enligt gammal modell samt de nämnda biljettautomaterna. Med stöd av det anförda hemställs att som sin mening ger regeringen till känna vad som ovan sagts om upprustning av nedlagda järnvägsstationer o. d. () () () ()
mot · G4021341 · 1980-01-01 00:00:00 — om obligatorisk användning av bilbälte för baksätespassagerare Antalet döda och skadade i trafiken fortsätter att sjunka. Antalet döda är det lägsta . Men trots allt omkom ändå inte mindre än 712 personer, enligt den preliminära statistiken. Av dessa utgjorde antalet omkomna bilförare 255 och antalet omkomna bilpassagerare 175. Orsakerna till de förhållandevis låga döds- och skadesiffror vi har i är bl. a. de kraftiga förebyggande satsningar som görs av och trafiksäkerhetsverket. Vi har också en trafiklagstiftning som en del uppfattar som krångel och byråkrati men som , då trafiksäkerhetsarbetet intensifierades, med säkerhet räddat åtskilliga tusen människor från en för tidig död, livslång invaliditet eller årslångt lidande. Det är glädjande att antalet omkomna har minskat. Men man får inte glömma att varje återstående dödsfall och svårare trafikskada utgör en mänsklig tragedi. Samhällets arbete måste därför inriktas på att med ökade medel ytterligare minska antalet olycksfall i trafiken. Ser man det ur ekonomisk synpunkt så kostar trafikolyckorna samhället och skattebetalarna fortfarande . Det är en enorm summa jämfört med vad samhället satsar på trafiksäkerhetsarbetet. Bland senare års mest effektiva åtgärder för att minska antalet trafikolyckor som leder till dödsfall eller invaliditet har varit lagstiftningen om bilbältestvång i framsätet. De som använder bilbältet utgör . Det är viktigt att polisen och trafikverket gör ytterligare insatser för att få upp detta procenttal. När det gäller bilbältesanvändning för passagerare i baksätet har vi fortfarande ingen lag. Andelen baksätespassagerare som använder bilbälten är så låg som . Bilar som sålts i har , enligt lagkrav, utrustats med bälten i baksätena till en kostnad av totalt 1 000 milj. kr. Det är orimligt att den investeringen knappast alls utnyttjas, med tanke på hur en bilbältesanvändning i baksätet snabbt skulle minska antalet trafikoffer. Det finns inte någon anledning att göra någon åtskillnad mellan folk i bilens framsäte och passagerare i dess baksäte när det gäller bilbältestvång. Gjorda undersökningar visar att baksätespassagerarna knappast är bättre skyddade vid en olycka. Tiden bör nu vara inne för en planering från statsmakternas sida, inriktad på obligatorisk bilbältesanvändning också för baksätespassagerare fr. o. m. . Det betyder att i en sådan plan trafiksäkerhetsverkets resurser prioriteras på en omfattande kampanj för att alla i en bil skall ända bilbälte, så att utvidgningen av bilbälteslagen kan ske på ett smidigt . I den mån det återstår några praktiska problem vad gäller bilbältesandningen i baksätet får dessa lösas . led hänvisning till vad ovan anförts hemställs att uttalar sig för en intensifierad upplysningskampanj för användning av bilbälte i bilens baksäte med sikte på obligatorisk användning enligt lag fr. o. m. .
mot · G4021347 · 1980-01-01 00:00:00 — om underhållet av vissa enskilda vägar Överförandet av allmänna vägar till enskilt underhåll är inte försvarligt. Enskild väghållning borde i stället begränsas och alla viktiga enskilda vägar övertas av det allmänna. I orter som är attraktiva för friluftslivet har trafiken en betydande omfattning även på de mindre vägar som tid efter annan föreslås beträffande indragning av allmänt underhåll. Då möjligheterna till nya eller ökade statsbidrag ofta är små, kommer en orimligt hård börda att falla på de enskilda väghållarna. För trafikanterna kan det också innebära att vägarnas farbarhet minskar. Det måste vara ett allmänt intresse att så icke sker. I Tjustbygdens skärgård hoppas man nu att strax få till stånd den länge efterlängtade bron över ström i . Förhoppningsvis ökar den därvid förbättrade framkomligheten trycket på de mindre vägarna längre ut i skärgården, och bygdevägarna där bör också förstärkas. Ett uttalande från , att indragning av allmänt underhåll till lokalvägar icke får ske utom i rena undantagsfall samt vid nybyggnader av sträckor och under inga omständigheter i skärgårds- och turistbygder, bör därför göras. Med hänvisning till det anförda hemställs att beträffande bygdevägar som sin mening ger regeringen till känna 1. att bygdevägar endast i undantagsfall får avföras ur allmänt underhåll och framför allt inte i bygder med betydande friluftsliv, 2. att alla viktiga enskilda vägar överförs till allmänt underhåll.
mot · G4021393 · 1980-01-01 00:00:00 — av m. fl. Elenergin spelar en allt större roll i vårt moderna samhälle, och snart sagt alla människor har tillgång till denna form av energi. Tillgången till el ger oss stora fördelar. Den underlättar vårt arbete och ökar vår komfort och trivsel i tillvaron. Detta gäller inte minst då vi använder el för att värma våra bostäder. Tyvärr ställer den sig dyr, kanske rent av onödigt dyr, därför att elpriset i stort sett styrs av priset på olja. Billig elenergi för uppvärmning fanns det en gång då och kanske även andra eldistributörer sålde s. k. nattström till av ordinarie pris. Detta var en god affär för båda parter. Förbrukningen stimulerades av dygnet då vi hade överskott i elproduktionen och konsumenterna fick tillgång till billig energi. Det var många, bl. a. äldre människor på landsbygden, som då installerade en elpatron i pannan och på så sätt fick en säker, bekväm och relativt billig uppvärmning av sin bostad. Tyvärr har denna möjlighet nu i princip upphört, i vart fall får sådana mindre förbrukare som här omnämnts. som då har vi en överproduktion av el . Med hänsyn till detta och till vår ambition att minska vårt beroende av den allt dyrare oljan bör denna möjlighet till abonnemang på nattström återinföras. Om man vidare studerar priset på el så skall man finna att priset i hög grad är beroende av om man bor i tätort eller om man bor på landsbygden. Följande exempel ur eltariffer visar detta: En elabonnent på enkeltariff E.4 betalar i tätort per kWh plus energiskatt och på landsbygden per kWh plus energiskatt. Den fasta avgiften i tätort är /år och på landsbygden /år, skillnad /år. En elabonnent på mellantariff M.4 med 16 A huvudsäkring betalar i tätort per kWh plus energiskatt och på landsbygden per kWh plus energiskatt. Den fasta avgiften är i tätort /år och på landsbygden /år. En skillnad på /år. En eluppvärmd villa med en årlig förbrukning av 40 000 kWh är . dyrare i elkostnad om den ligger ute på landsbygden än om den ligger i en tätort. Prisskillnaden motiveras av högre kostnader för landsbygdsdistributionen. Den är emellertid enligt vår mening orimligt stor och drabbar onödigt hårt alla dem som av olika anledningar måste bo på landsbygden. Med stöd av det anförda hemställer vi 1. att beslutar uttala sig för en sådan ändring av eltariffer att man ernår ett enhetligt elpris i tätort och landsbygd, 2. att begär att regeringen uppdrar åt att återinföra möjligheten att till reducerat pris abonnera på nattström. () () ()
mot · G4021424 · 1980-01-01 00:00:00 — av m. fl. om lokalisering till kommun av ett Invandrare har i allmänhet större svårigheter på arbetsmarknaden än svenska medborgare. Arbetslösheten bland invandrare är t. ex. långt större. En stor del av anpassningen till det svenska samhället faller på arbetsförmedlingen. Invandrarna söker sig till arbetsförmedlingen för att efterfråga arbete, men ofta klarläggs i samband därmed en mängd andra problem, som försvårar anpassningen. Självklart försvåras också kontakten och lösningen av problemen av språksvårigheter och ibland också av skilda kulturmönster. I en sådan situation kan den sökande bli placerad på ett sätt som icke motsvarar vederbörandes utbildning, intresse eller kvalifikationer. Invandrarnas anpassning måste ske mera metodiskt och grundas på långvarig erfarenhet och kunskap om skilda invandrares förutsättningar och önskemål. För att utveckla bättre metoder vid invandrarnas arbetsplacering och anpassning har föreslagit att ett skall inrättas. I budgetpropositionen anvisas2,3 milj. kr. Medlen anvisas som en fri resurs. Den skall enligt budgetpropositionen kunna sättas in där det finns särskilda erfarenheter inom problemområdet. Det framstår emellertid som fördelaktigt i rådande ekonomiska läge att denna fria resurs tas i anspråk på ett systematiskt och planerat sätt. kommun har mottagit ett ovanligt stort antal invandrare. I förhållande till folkmängden har knappast någon kommun under en längre följd av år haft fler invandrare i förhållande till den inhemska befolkningen än . Invandrarna har kommit från ett stort antal skilda länder, även om den största gruppen haft som hemland. Kommunala myndigheter, arbetsgivare och befolkning har långvarig erfarenhet av invandrarnas problem och möjligheterna till god anpassning. Mot denna bakgrund vore det lämpligt att till förlägga ett av metodik och arbetsformer som förbättrar invandrarnas möjligheter på arbetsmarknaden. Genom att 300 lägenheter f. n. står lediga finns god tillgång till lokaler och möjligheter till anordnande av bostäder. Med hänvisning till vad ovan anförts hemställs att uttalar att ett av metodik och arbetsformer med inriktning på att förbättra invandrarnas möjligheter på arbetsmarknaden förläggs till kommun. den 26 januar 1981 HANS () () ()
mot · G4021560 · 1980-01-01 00:00:00 — Motion 1980/81: 1560 av m. fl. om befrielse från mervärdeskatt för Konstfrämjandets riksförbunds verksamhet Av kulturpolitiska skäl är försäljning av konst som ägs av konstnärer befriad från mervärdeskatt. Den möjligheten utnyttjas också av gallerier, konstföreningar och andra utställningsarrangörer samt av de flesta grafikföretag. Även försäljningen av konst genom auktioner är befriad från mervärdeskatt. I praktiken sker den största delen av konstförsäljningen utan pålägg för mervärdeskatt. Ett undantag utgör , som genom avtal och fast köp enligt vår mening på många sätt tar på sig ett större ansvar för de konstnärer som Konstfrämjandet samarbetar med. Men detta förfarande medför ingen befrielse från mervärdeskatt. Konstfrämjandet, som har som ett delmål att i konstbildande syfte sälja god konst till låga priser, tvingas genom mervärdeskatten ta ut ett försälj ningsrpris som kommer att ligga högre. Detta medför att Konstfrämjandet har svårt att fullfölja sin uppgift att förse de kulturells underförsörjda miljöerna med god konst. En följd av detta blir dessutom att Konstfrämjandets möjligheter att ge konstnärerna nya uppdrag minskar avsevärt. Under /80 uppgick Konstfrämjandets försäljning till 13,9 milj. kr. Därav var nära 2,1 milj. kr. Under det nu pågående verksamhetsåret beräknas försäljningen uppgå till 12,5 milj. kr., varav den höjda mervärdeskatten beräknas uppgå till 2,2 milj. kr. Efter avdraget för ingående mervärdeskatt beräknas nettoeffekten bli att Konstfrämjandet skall inleverera 1,2 milj. kr. Det är enligt vår mening en orättvisa som bör rättas till. Det bästa lösningen är att Konstfrämjandet befrias från erläggande av mervärdeskatt enligt samma grunder som gäller för de i inledningen nämnda verksamheterna, eller också att staten genom ett ytterligare anslag om ca 1,2 milj. kr. underlättar för Konstfrämjandet att verka enligt sina målsättningar. 1 1980/81. 1980/81: 1560 Med hänvisning till det anförda hemställer vi att som sin mening uttalar att åtgärder bör vidtas så att befrias från erläggandet av mervärdeskatt för de i motionen anförda verksamheterna. () () () i Kumla
mot · G4021758 · 1980-01-01 00:00:00 — av m. fl. om ett internationellt naturresursår Den snabba förbrukning av ändliga råvaror och den miljöförstörelse som pågår globalt är ett av de allvarligaste hoten mot kommande generationers välfärd. Industriländerna baserar sin höga varuproduktion på att tömma ut lagrade råvarureserver som hämtas från hela världen. Mängden kemikalier med skadliga eller okända ekologiska effekter ökar ständigt. Olika former av miljöförstöring har kommit att bli en dominerande sjukdomsorsak i de rika länderna. I de fattiga länderna leder själva fattigdomen ofta till ett oekonomiskt utnyttjande av naturresurserna och till en rovdrift på naturen. Den snabba ökenutbredningen är det mest skrämmande resultatet av detta förhållande. Om det skall bli möjligt att skapa en rimlig bärgning och dräglig livsmiljö för alla invånare på jorden krävs en sträng hushållning med naturresurser och en produktion och konsumtion som är anpassad till de ekologiska grundförutsättnigarna. FN är det naturliga forumet att driva kraven på global resurshushållning och ekologiska hänsynstaganden. har också i olika sammanhang aktualiserat dessa frågor. Genom bedrivs också en hel del arbete kring miljöproblemen särskilt i . Om mer påtagliga resultat skall kunna uppnås krävs dock att det ekologiska synsättet på ett helt annat sätt än får genomslag bland beslutsfattare av olika slag. Det bör därför finnas anledning för FN att genom kraftfulla informationsinsatser fästa uppmärksamheten vid dessa frågor. Ett bidrag till detta skulle kunna vara att under tidigare delen av utlystes som FN:s naturresursår och att en rad internationella och nationella arrangemang kring naturresurs- och miljöfrågor genomfördes under detta år. Med hänvisning till ovanstående föreslås att hemställer att regeringen i FN verkar för genomförandet av ett naturresursår under tidigare delen av . () ()
mot · G4021907 · 1980-01-01 00:00:00 — 1980/81 1907-1911 Motion 1980/81:1907 av m. fl. om översyn av det statliga företagsstödet Med hänvisning till vad som anförts i motion 1980/81:1905 hemställs att hos regeringen begär tilläggsdirektiv för industristödsutredningen i syfte att göra en översyn av det totala statliga företagsstödet och därigenom åstadkomma en förenkling och reduktion av detsamma. () () () () () 1 1980/81.
mot · G402243 · 1980-01-01 00:00:00 — av m. fl. om en miljövårdsavgift på svavelhaltiga bränslen En stor del av den försurning av mark och vatten som förekommer i orsakas av svenska svavelutsläpp. Den försurande effekten motverkas till viss del genom kalkning av sjöar och vattendrag. Detta kostar samhället stora belopp. För att bidra till dessa kostnader bör de företag, institutioner och inrättningar som förbrukar bränsle som ger svavelhaltiga utsläpp belastas med en miljövårdsavgift, som direkt skall gå till att åtgärda den försurning av mark och vatten som har sin orsak i svavelutsläpp via rökgaser. För att administrationen ej skall bli för stor och för att den skall bli ekonomiskt försvarbar bör en nedre befrielsegräns för avgiften gälla, exempelvis motsvarande en årsförbrukning av eldningsolja eller utsläpp av svavel . Enheter med liten förbrukning bör befrias från avgift, liksom sådana inrättningar som värmecentraler där förbrukning eller utsläpp bör beräknas per lägenhet. En sådan miljövårdsavgift skall oavkortat användas för att finansiera kalkningsprojekt. Avgiftens storlek bör beräknas efter varje enhets utsläpp av svavel och/eller förbrukning av svavelhaltigt bränsle. Kalkning av mark och vatten finansieras med mångmiljonbelopp av staten. Det torde vara skäligt att den som kraftigt försurar vår natur också skall vara med och svara för de kostnader som krävs för att på olika sätt kompensera denna försurning. Med stöd av vad som här anförts föreslår vi att begär att regeringen förelägger förslag om att införa en miljövårdsavgift för förbrukning av svavelhaltiga bränslen. () () ()
mot · G402265 · 1980-01-01 00:00:00 — av och om trafiken på flygplats fattade beslut om att inrikes linjetrafik med F 28 skulle flyttas från till . Därmed skulle egentligen Brommafrågan anses definitivt avgjord. En fråga med så stor trafikpolitisk och regionalpolitisk betydelse samt med så stora, delvis okända, ekonomiska konsekvenser bör emellertid inte få avgöras genom eventuella kvittningsmisstag. kvarstår alla de sakargument som redovisats mot en flyttning till och för ett bibehållande av trafiken på . I denna motion upprepar vi inte dessa välkända argument. Bara det faktum att de ekonomiska konsekvenserna av det beslut tog inte är kända vore nog för en omprövning. Det är inte rimligt att fatta beslut medförande kostnader på flera miljarder utan en nogrann utvärdering av dessa. kommer luftfarttransportutredningen att lägga fram sitt betänkande. Med största sannolikhet kommer denna utredning ytterligare att styrka argumentationen för ett bibehållande av Linjeflygs trafik på under de förutsättningar som angavs i regeringens proposition 1980/81:8. Mot bakgrund av det anförda hemställs att , med upphävande av sitt tidigare beslut, beslutar att den reguljära inrikes flygtrafiken skall stanna kvar på i enlighet med de riktlinjer som angavs i proposition 1980/ 81:8.