mot · G3021914 · 1980-03-12 00:00:00 — Motion 1979/80:1914 av m. fl. med anledning av proposition 1979/80:83 om ändring i konkurslagen (1921:225) I propositionen 1979/80:83 föreslås åtgärder riktade bl. a. mot den ekonomiska brottsligheten. kommunisterna har under en rad av riksmöten krävt åtgärder på detta område. Senast i motionerna 1978/79:14 och 1979/80:246 framfördes krav på omedelbara åtgärder för att hindra att konkurser utnyttjas för ekonomisk brottslighet. Med hänsyn till att fick nu aktuella tillägssdirektiv och att denna typ av brottslighet varit känd sedan avsevärd tid tillbaka, kan man itne beskylla regeringen för att ha förhastat sig. Det är i stället anmärkningsvärt att en lagstiftning av denna vikt och angelägenhet kunnat fördröjas så . Det är knappast någon tillfällighet att underlåtenheten att anmäla mervärdeskattepliktig verksamhet spritt sig alltmer. Detsamma gäller beträffande underlåtenhet att betala in källskatter och sociala avgifter. Genom bristen på effektiva åtgärder mot dessa gärningar har miljarder försvunnit i fickorna på en företagargrupp, vars initiativrikedom måste göra ledarna för SAF:s "Satsa-på-dig-själv"-kampanj gröna av avund. Regeringens ointresse för detta lagstiftningsärende överträffas bara av dess ointresse för lagstiftningsarbetet med den allmänna skatteflyktsklausulen. I anledning av lagförslaget får vpk framföra följande principiella synpunkter. är en kapitalistisk marknadsekonomi med allt starkare inslag av monopolism och internationalisering av de privatkapitalistiska intressena. 1 skuggan av ett sådant ekonomiskt system frodas den ekonomiska brottsligheten. Den utnyttjar de legala skatteflyktsmöjligheter som tillkommit i storkapitalismens intresse, som den utnyttjar bristen på sanktioner och straffregler i systemet. Den direkta effekten av brottsligheten kan mätas i uteblivna social reformer, höjt skatteuttag och tillväxten av svarta" förmögenheter som skall tvättas vita. För att komma till rätta med detta problem krävs en långt gående etableringskontroll. På detta sätt förebyggs mångå av de i propositionen behandlade problemen. En inriktning av lagstiftningen på denna typ av "tillståndsgivning" vore att föredra, inte minst från rättsekonomisk synpunkt. Etableringskontrollen kan lämpligen införas branschvis och bör kompletteras med kännbara påföljder vid underlåten registreringsanmälan. Den nu föreslagna lagstiftningen bör skyndsamt kompletteras i enlighet med vad som här anförs. 1* 1979180. I anslutning till lagförslagets enskildheter får vpk föreslå följande ändringar och tillägg. I lagförslaget föreslås ett system som bygger på förbud efter ett individuellt prövningsförfarande. I propositionen avvisas ett system med automatiskt verkande förbud. Vpk anser här att systemet med automatiskt förbud bör användas. Dispensprövning bör ingå som ett led i handläggningen av konkurser. Vpk delar här den uppfattning som framförs av kronofogdemyndigheten i (s. 97 i prop.). Som anförs i detta yttrande synes den norska modellens preventiva effekter bättre motsvara syftet med lagstiftningen. Möjligheten att kontrollera efterlevnaden av meddelade förbud, liksom att underlätta utredningen av omfattande konkursmissbruk, förutsätter tillskapandet av ett centralt konkursregister. Registret bör bl. a. medge möjlighet att fortlöpande kontrollera även personer som utövat den faktiska ledningen av juridiska personer i konkurs, utan att formellt ha funnits i ledningen för desamma. Omedelbara åtgärder för tillskapandet av ett sådant register bör vidtas. Vidare finner vpk att prövningen av näringsförbud - eller enligt propositionens förslag, förutsättningarna för att meddela ett sådant förbud formulerats alltför snävt. Sålunda bör rekvisiten grovt och uppenbart i 199 b § utgå. I denna del anför exempelvis : Med (propositionens) lydelse torde lagrummets tillämpningsområde bli så inskränkt, att näringsförbud troligen kommer att meddelas endast i sällsynta fall (s. 112). Vpk delar dessa farhågor - liknande farhågor har för övrigt framförts av flera andra remissinstanser, bl. a. kronofogdemyndigheterna. Vpk delar sålunda inte den uppfattning om tillämpningsområdet, som departementschefen ger uttryck för på s. 27 i propositionen. Enligt vpk.s mening är detta inget annat än ännu ett exempel på hur den borgerliga regeringen försöker holka ur en viktig lagstiftning som tvingats fram av ett utbrett missnöje såväl hos allmänheten som hos rättstillämpande och exekutiva myndigheter. Den borgerliga regeringen berömmer sig av att vilja öka de personella resurserna i kampen mot den ekonomiska brottsligheten. Men sådana insatser faller platt till marken om man inte har viljan att förse myndigheterna med användbara vapen i kampen. Den viljan saknas hos den nuvarande regeringen. Som exempel på aningslösheten hos departementschefen anför vi följande stycke ur propositionen (s. 33): 1 fall då staten genom olika insatser av exempelvis regionalpolitiska skäl stödjer en näringsverksamhet som i och för sig visar bristande lönsamhet bör detta räknas näringsidkaren tillgodo vid en eventuell förbudsprövning. Det vore ett välbehövligt medvetandegörande om departementschefen frågade exempelvis arbetslösa sömmerskor och andra f. d. industriarbetare i vilken nytta de s. k. bidragsvägarna gjort och sedan svarade på frågan, varför man genom uttalanden i lagförarbeten söker undanta denna kategori från lagens tillämpning. Enligt vpk:s mening saknas anledning att begränsa förbudet till av . Möjlighet bör finns, att i grövre fall meddela förbud , med möjlighet till förlängning. Med hänvisning till det anförda föreslås 1. att beslutar att hos regeringen hemställa om skyndsamt förslag om lagstiftning angående etableringskontroll i enlighet med vad som anförts i motionen, 2. att , med avslag av regeringens proposition i angivna delar, antar följande såsom Motionärernas förslag betecknade förslag till lag om ändringar i konkurslagen (1921:225) Är gäldenären en enskild näringsidkare och har han förfarit grovt otillbörligt mot borgenärerna eller på annat sätt grovt åsidosatt vad som ålegat honom som näringsidkare, får utöver vad som följder av 199 a § förbud att idka näring meddelas honom för av högst (näringsförbud). Är gäldenären en enskild näringsidkare och har han förfarit grovt otillbörligt mot borgenärerna eller på annat sätt grovt åsidosatt vad som ålegat honom som näringsidkare, skall utöver vad som följer av 199 a § förbud att idka näring meddelas honom för av högst (näringsförbud). Om gäldenären är av dess angelägenheter. Näringsförbud/år också meddelas den som upprepade gånger har förekommit i samband med konkurs antingen som gäldenär eller som företrädare för en juridisk person enligt vad som sägs i andra stycket, om han i näringsverksamhet som har föregått konkurserna har åsidosatt vad som ålegat honom som näringsidkare och näringsförbud är påkallat av särskilda skäl. Näringsförbud skall också meddelas den som upprepade gånger har förekommit i samband med konkurs antingen som gäldenär eller som företrädare för en juridisk person enligt vad som sägs i andra stycket, om han i näringsverksamhet som har föregått konkurserna har åsidosatt vad som ålegat honom som näringsidkare. Från förbud enligt första stycket får dispens meddelas på talan av den som blivit föremål för sådan åtgärd. Som förutsättning för bifall till talan gäller att klaganden kan visa att han inte är uppenbart olämplig att driva näringsverksamhet. Talan mot beslutet om förbud enligt första stycket föres från det art besiutet delgavs klaganden. Talan om näringsförbud förs av allmän åklagare vid allmän domstol. Angående utredningen och förfarandet i mål om näringsförbud skall, om annat inte föreskrivs i denna lag, i tillämpliga delar gälla vad som i allmänhet är föreskrivet om mål som rör allmänt åtal för brott, för vilket är stadgat fängelse i högst . Talan om näringsförbud får tas upp av rätten i den ort där konkursen är eller har varit anhängig. Bestämmelserna i 24 och 25 kap. skall inte tillämpas i fråga om näringsförbud. Talan om näringsförbud skall Motionärernas förslag I § Näringsförbud meddelas av konkursdomaren. Motpart till klagande i mål om dispens från meddelat näringsförbud är allmän åklagare. Målet handlägges vid allmän domstol. Angående utredningen och förfarandet i mål om näringsförbud skall, om annat inte föreskrivs i denna lag, i tillämpliga delar gälla vad som i allmänhet är föreskrivet om mål som rör allmänt åtal för brott, för vilket är stadgat fängelse i högst . Dispensmål tas upp av rätten i den ort där konkursen är eller har varit anhängig. Bestämmelserna i 24 och 25 kap. skall inte tillämpas i fråga om dispensmål. Ett lagakraftvunnet föranleder det. Beträffande mål om hävande av näringsförbud gäller i tillämpliga delar vad som i 199 d § första stycket har föreskrivits om talan om näringsförbud. Mål om hävande av näringsförbud tas upp av den tingsrätt som har handlagt målet om näringsförbud eller av rätten i den ort där sökanden har sitt hemvist, om rätten med hänsyn till utredningen samt kostnader och andra omständigheter finner det lämpligt. Mål om hävande av näringsförbud får avgöras utan huvudförhandling om saken är uppenbar. Beträffande mål om hävande av näringsförbud gäller i tillämpliga delar vad som i 199 d 8 första stycket har föreskrivits om talan om näringsförbud. Mål om hävande av näringsförbud tas upp av rätten i den ort där konkursen är eller har varit anhängig, om rätten med hänsyn till utredningen samt kostnader och andra omständigheter finner det lämpligt. Mål om hävande av näringsförbud får avgöras utan huvudförhandling om saken är uppenbar. Regeringens förslag Motionärernas förslag Om särskilda skäl föranleder det, får rätten meddela näringsförbud för tiden till dess frågan om näringsförbud slutligt har avgjorts (tillfälligt näringsförbud). I fråga om tillfälligt näringsförbud gäller reglerna i 199 c § andra och tredje styckena. En fråga om tillfälligt näringsförbud tas upp på yrkande av åklagaren. Innan ett tillfälligt förbud meddelas skall den som yrkandet avser få tillfälle att yttra sig i frågan, såvida det inte finns anledning antaga att han har avvikit eller i övrigt håller sig undan. Rätten får hålla förhandling för frågans prövning. Till förhandlingen skall den som avses med yrkandet kallas personligen. I kallelsen skall han erinras om att frågan kan avgöras även om han inte inställer sig. Om förfarandet i övrigt vid en sådan förhandling gäller i tillämpliga delar föreskrifterna i 24 kap. 14 § . Ett beslut om tillfälligt näringsförbud skall genast lända till efterrättelse. Beslutet skall delges den som avses med förbudet. Mot ett beslut om tillfälligt näringsförbud, som har meddelats under rättegången, skall talan föras särskilt. Meddelat näringsförbud gäller till dess frågan om dispens slutligt avgjorts. Om särskilda skäl föreligger eller klagandens motpart medger det, får rätten dock, pä yrkande av den som avses med förbudet, förordna om inhibition av förbudet under handläggning av dispensmål. Fråga om inhibition tas upp pä yrkande av part. Innan beslut meddelas skall klagandens motpart få tillfälle att yttra sig i frågan. Rätten får hålla förhandling för frågans prövning. Till förhandlingen skall den som avses med yrkandet kallas personligen. 1 kallelsen skall han erinras om att frågan kan avgöras även om han inte inställer sig. Beslut om inhibition skall genast lända till efterrättelse. Mot beslut om inhibition som har meddelats under rättegången skall talan föras särskilt. Om rätten meddelar ett tillfälligt näringsförbud, skall den, om inte talan enligt 199 d § redan har väckts, utsätta den tid inom vilken sådan talan skall väckas. Denna får inte bestämmas längre än vad som är Regeringens förslag Motionärernas förslag Är den utsatta tiden inte tillräcklig, får rätten på framställning som åklagaren har gjort före tidens utgång medge förlängning av tiden. Om talan enligt 199 d § inte har väckts inom den föreskrivna tiden och det inte heller har kommit in en framställning om förlängning av tiden, skall beslutet om tillfälligt Detsamma gäller om talan återkallas eller lämnas utan bifall eller om annars skäl för det tillfälliga näringsförbudet inte längre föreligger. Om talan bifalls skall rätten pröva om det tillfälliga näringsförbudet fortfarande skall bestå. Rätten får i samband med domen självmant förordna om tillfälligt skall föra ett skall föra ett register över näringsförbud och till- register över näringsförbud. Beslut fälliga näringsförbud. om inhibition skall antecknas och bevakas i registret. Det åligger tillsynsmyndigheten Det åligger tillsynsmyndigheten att vaka över att näringsförbud och att vaka över att näringsförbud efter tillfälliga näringsförbud efterlevs levs samt att anmäla överträdelser av samt att anmäla överträdelser av förbud till åklagaren, förbud till åklagaren. Gäldenär som till böter. Den som överträder ett närings- Den som överträder ett näringsförbud eller ett tillfälligt näringsför- förbud döms till fängelse i högst två bud döms till fängelse i högst år eller, om brottet är ringa, till böter Regeringens förslag Motionärernas förslag eller, om brottet är ringa, till böter eller fängelse , eller fängelse . Överträds ett gått ut. (vpk) C.-H. (vpk) (vpk) , . . /