mot · G302555 · 1980-01-21 00:00:00 — av m. fl. om riktlinjer för skogspolitiken Skogen - en tillgång för alla Skogen utgör - rätt skött - vår värdefullaste naturtillgång. Skogsnäringen sysselsätter omkring 300 000 människor. Skogsprodukter av olika slag svarar för av landets exportinkomster. Skogsnäringen har även en stor regional betydelse. Omkring 1 000 orter är mer eller mindre beroende av näringen, och i många glesbygdsorter utgör skogsnäringen det enda ekonomiska underlaget för samhällsstrukturen. Men skogsmarken utnyttjas även för andra ändamål än virkesproduktion. Den ger bär, svamp och vilt, och den används för renbete. För det rörliga friluftslivet utgör den en oumbärlig tillgång. Värdet av dessa nyttjandeformer är - till skillnad från virkesproduktionen - svårt att mäta i pengar, men detta förhållande gör dem inte mindre betydelsefulla. Därför borde också § 1 i skogsvårdslagen ha följande lydelse: Skogsmark med därpå växande skog är en nationell tillgång, som skall skyddas, vårdas och skötas så att den varaktigt ger människor, djur och växter en god miljö och en med hänsyn till markens produktionsförmåga och övriga allmänna intressen hög avkastning av virke och andra nyttigheter. Den är tillgänglig för alla enligt allemansrätten. Ett samhällsekonomiskt synsätt klarar målkonflikter Skogen utnyttjas alltså för många ändamål. Därför ställs också många olika krav på skogen och skogsbruket. Dessa olika krav står ofta i motsatsställning till varandra. Så t. ex. kommer ofta krav på produktionshöjande åtgärder i konflikt med de krav som måste ställas från miljösynpunkt. Den skogspolitik som förts och de utredningar och åtgärder som vidtagits har icke klargjort eller visat vägen till hur dessa konflikter skall lösas. För vpk är det en självklarhet att kräva att hänsyn måste tas till alla nyttjandeformer. Utgångspunkten för vår politik är ett samhällsekonomiskt synsätt som förenar kraven på hög sysselsättning, god miljö och höjd virkesproduktion. Produktion av högkvalitativt barrträdsvirke och vedenergi Skogar som anläggs kommer att skördas om ungefär . Vi vet väldigt litet om vad skogarna kommer att användas till i en så avlägsen Men att skogarna kommer att utnyttjas på ett eller annat sätt kan vi vara förvissade om. Därför bör produktionsinriktningen ge så stor valfrihet som möjligt för dem som en gång skall besluta om vad skogsråvaran skall användas till. Vidare måste inriktningen vara sådan att skogsmarkens virkesproducerande förmåga utnyttjas på ett effektivt sätt och landets naturliga produktionsförutsättningar - i relation till andra länders tas till vara. Med ledning av dessa synpunkter anser vpk att den övergripande produktionsinriktningen skall vara produktion av främst barrträdsvirke av hög kvalitet. Anläggningen av nya skogsbestånd skall ske i förband som är väsentligt tätare än de som tillämpas . Genom ändamålsenliga röjningar och gallringar skall trädslagsfördelningen regleras och värdefulla timmerdimensioner drivas fram till slutavverkningar. En sådan inriktning ger valfrihet för framtiden. Stor andel sågtimmer erhålls vid slutavverkningen, och massaved faller ut vid de gallringar som genomförs under beståndets omloppstid. Skulle man inte behöva sågtimmer, går det mycket bra att göra pappersmassa av detta eller att använda det för energiändamål. Produktionsinriktningen medför även långa omloppstider - längre än de som tillämpas - vilket gör att markens produktionsförmåga utnyttjas bättre. Skogsforskningen har nämligen visat att den optimala omloppstiden med hänsyn till högsta möjliga produktion är väsentligt längre än man trott. Även den tätare beståndsanläggningen medför att markens produktionsförmåga utnyttjas bättre i de nya bestånden. Denna merproduktion kan tas till vara vid en sen röjning eller tidig gallring och då flisas och användas som energi. Vpk har i en särskild motion tagit upp de möjligheter som finns att tillvarata vedenergi. Vidare har bland de bästa förutsättningarna i världen att producera barrsågtimmer av hög kvalitet, och produktionsinriktningen - enligt våra riktlinjer - gör att landets naturliga förutsättningar utnyttjas på bästa sätt. har produktiviteten i skogsbruket, uttryckt som antalet producerade m3 per dagsverke, sexdubblats. Produktivitetsökningen har varit störst i avverkningsarbete och terrängtransport. Detta har åstadkommits genom en ökad mekanisering och genom rovdrift på människor och miljö i form av ökad arbetshets, utslagning och giftanvändning. I fråga om giftanvändningen vill vi hänvisa till särskild motion. utfördes praktiskt taget allt avverkningsarbete med motorsåg. Därefter har dock mekaniseringen gått snabbt, och olika typer av avverkningsmaskiner, som i allt större utsträckning ersätter motorsågen, har kommit. Mekaniseringsgraden i avverkningsarbete - uttryckt som procen tueli andel av arbete med motorsåg vilket ersatts med maskinellt arbete - var . var motsvarande värden 28 resp. . väntas mekaniseringsgraden, enligt skogsföretagens bedömning, ha ökat till . Skogsbruket är en areell näring utan några större expansionsmöjligheter. Därför har den kraftiga produktivitetsökningen slagit hårt mot sysselsättningen. sysselsattes inom skogsbruket mer än 100 000 människor. var antalet nere i 60 000 människor. Denna utveckling har fortsatt, och planer på nya nedskärningar av antalet sysselsatta blir ett hot mot många orters existens. Försörjningsunderlaget för många glesbygdsorter kommer att försvinna. Följden blir en fortsatt avfolkning av glesbygden och ökad koncentration till tätorter. En sådan utveckling innebär även att skogsbrukets rekryteringsbas för arbetskraft minskar, vilket leder till ytterligare krav på ökad mekanisering. Den redan företagna mekaniseringen bör ges en allsidig utvärdering, utifrån både ett regionalpolitisk! och ett samhällsekonomiskt synsätt, varvid bör beaktas i vad mån mekaniseringen underlättat arbetet och förbättrat arbetsmiljön. I det sistnämnda fallet pekar gjorda erfarenheter på att nya problem och hälsorisker uppstått. Den hittillsvarande snabba mekaniseringen har även bidragit till att nödvändiga arbeten inom skogsvården eftersatts. För dessa arbeten finns inga mekaniserade lösningar, utan man är hänvisad till metoder. Arbetena måste dessutom utföras . Beroende på den kraftiga bortrationaliseringen av arbetare räcker de som finns kvar inte till för att klara hela skogsvården. Man anser sig inte heller ha råd att låta de kapitalkrävande avverkningsmaskinerna stå och låta maskinförarna arbeta med skogsvård. Följden blir att skogsvården eftersätts och den framtida virkesförsörjningen äventyras. Stora brister att avhjälpa inom skogsvården En orsak till att skogsvårdande insatser inte görs i tillräcklig omfattning är att dessa är långsiktiga investeringar, vilkas avkastning faller ut om kanske . Med de krav på korta avskrivningstider och hög profitkvot som råder i kapitalistisk ekonomi blir sådana investeringar inte företagsekonomiskt lönsamma. Därför kommer de ej heller till stånd, även om de från samhällsekonomisk synpunkt är klart motiverade. Att så är fallet bevisas av det faktum att ökade skogsägarnas behållning av virkespriset - efter det att kostnader för avverkning, transport och skogsvård fråndragits - /m3, alltså med /m3, under det att insatserna i skogsvård bara ökade med /m3 . Utrymme för investeringar i skogsvård fanns, men intresset saknades. Dagens föryngringar är klart otillfredsställande. Närmare hälften klassas som icke nöjaktiga enligt återväxttaxering. F. n. behöver ca 120 000 ha hjälpplanteras för att säkerställa återväxten. Även i de fall då ny skog anlagts genom självföryngring under fröträd finns stora brister. En granskning av riksskogstaxeringens redovisningar visar nämligen att man, efter det att den nya skogen säkerställts, underlåtit att avverka fröträden till stort men för den framtida beståndsutvecklingen. Det totala virkesförrådet av fröträd och andra s. k. överståndare i plant- och ungskogar uppgår till ca sk. Den årliga röjningsarealen uppgår till ca 250 000 ha. Denna omfattning räcker inte till för att klara det årliga nytillkommande behovet. Röjningsarealen skulle i stället uppgå till ca 350 000 ha. Till detta kommer ett eftersläpande behov av röjning. Den totala arealen uppgår , enligt uppgift, till ca 2 miljoner ha. Utöver detta finns det ett mycket stort behov av s. k. underröjning i medelålders skog. Detta behov har orsakats av underlåtenhetssynder ännu längre tillbaka i tiden. Ungefär 2 miljoner ha är i behov av sådan röjning. Röjningsvirket från dessa underröjningar lämpar sig mycket väl som energiråvara. Dagens glesa bestånd medför en försämrad virkeskvalitet. Detta gäller framför allt i tallbestånd. För att säkra tillgången på talltimmer av hög kvalitet är det därför nödvändigt med en omfattande stamkvistning. Ca 60 000 ha behöver stamkvistas . För att öka den framtida virkesproduktionen anser vpk att åtgärder måste till för att rätta till de brister som här påtalats. Detta skulle ge ca 7 000 nya helårsarbeten. Gödsling, dikning och inplantering av främmande trädslag För att höja skogarnas produktionsförmåga reses krav på bl. a. ökad gödsling, dikning av myrmarker och sumpskogar samt inplantering av främmande trädslag. I en del regioner har omfattande åtgärder i den riktningen redan vidtagits. Vpk anser att gödslingens långsiktiga effekter på människa och miljö är alltför dåligt kända. Framför allt när det gäller den s. k. intervallgödslingen finns det många risker som är outredda. Endast av det flyggödslade kvävet tas upp av träden. Klart är också att kvävegödslingen av skogsmark medför risk för urlakning, nitratförgiftning av grundvatten, förändring av pH och därmed ändrade förhållanden i skogsekosystemet samt brist på andra näringsämnen. Beträffande inplantering av contorta säger skogsutredning följande: Det kan emellertid vara risk för angrepp av nu okända insekter eller svampar. Därför bör contortatallen inte ges så stor utbredning att ett bakslag kan äventyra skogsproduktionen inom stora geografiska områden. Då det gäller gödsling, och då särskilt systemet med intervallgödsling, samt dikning och inplantering av främmande trädslag anser vpk det nödvändigt med ökade anslag till forskning om ekologiska konsekvenser och andra med gödslingen sammanhängande risker. Välslutna skogar kan öka skogsproduktionen Vpk anser att en hög virkesproduktion är möjlig att nå på andra vägar. En riktig produktionsinriktning kräver en kraftigt förbättrad beståndsanläggning, ökad röjning och ökad gallring. En förbättrad beståndsanläggning erhålls bl. a. genom anläggning av tätare förband och genom användning av förädlat skogsodlingsmaterial. Denna intensivare skogsvård ger till resultat mer välslutna skogar än dagens. per hektar - det avkastande virkeskapitalet - ökar, och därmed också tillväxten. är det genomgående så att i synnerhet de äldre skogarna har alldeles för låga virkesförråd. Enligt beräkningar som gjorts vid skogshögskolan, och som finns omnämnda skogsutredning, skulle man kunna påräkna en produktion på ca sk mot nuvarande 75 miljoner, om all skogsmark var bevuxen med skog som i vad gäller slutenhet är lika med bättre hälften i dagens skogar. Vpk anser att denna produktionsnivå inte utgör något tak utan att den snarare bör betraktas som ett etappmål. gjorde även en särskild taxering av ungskogar för att kunna bedöma den möjliga produktionen. De beräkningar som man grundat på denna taxering visar att det, under förutsättning att föryngringarna sköts på ett ändamålsenligt sätt, bör vara praktiskt möjligt att öka den framtida skogsproduktionen med storleksordningen . Detta har man i nuvarande skogspolitik inte tagit fasta på. Obligatoriska skogsbruksplaner och kollektiv skogsvårdsfond samt nationalisering av skogsbolagen För att de enligt vpk:s mening nödvändiga skogsvårdsåtgärderna skall bli utförda räcker det inte med de krav som finns . Vpk kräver även inrättandet av ett särskilt skogsvårdskonto samt att obligatoriska skogsbruksplaner upprättas för alla skogsfastigheter. Skogsbruksplanerna skall ange vilka åtgärder som skall vidtas för olika bestånd samt när de skall göras. Skogsvårdsstyrelserna bör svara för upprättandet av skogsbruksplanerna. Från samhällets synpunkt är det angeläget att skogsbruk bedrivs på all produktiv skogsmark. måste vi konstatera att det finns stora skillnader i vad gäller de ekonomiska förutsättningarna mellan olika delar av landet. Inom en landsända finns det dessutom stora skillnader mellan enskilda fastigheter, beroende på belägenhet eller skogens ålderssammansättning. Det är därför nödvändigt att skogsvårdskostnadema utjämnas mellan olika regioner och mellan fastigheter inom regioner. Vpk anser att det härvidlag inte är tillräckligt med olika former av regionalpolitisk! Vi anser det vara nödvändigt att inrätta en för hela skogsbruket kollektiv skogsvårdsfond för utjämning av skogsvårdskostnader. Till fonden avsätts en viss andel av virkeslikviden. utgår för vissa i den tidigare nämnda skogsbruksplanen upptagna åtgärder. För att de stora problem som skogssektorn står inför skall kunna lösas på ett för arbetarklassen och samhället acceptabelt sätt kräver vpk att de privata skogsbolagen förstatligas. De privata skogsföretagens skogar överförs till domänverket, som erhåller nya direktiv för sin verksamhet. Då det gäller det sistnämnda har vpk i särskild motion framfört krav på ändrade riktlinjer för domänverkets verksamhet. Vpk anser att skogsbruket och skogsindustrin är två delar av en helhet, vilket ställer krav på en bättre samordning mellan dessa än vad som är fallet. Att vi inte i denna motion berört skogsindustrin beror på att regeringen aviserat en strukturplan för skogsindustrin. Vi får därför anledning att återkomma med åtgärdsförslag gällande industrisidan. Med hänvisning till det anförda föreslås 1. att uttalar att de privata skogsföretagens skogar bör nationaliseras, 2. att hos regeringen hemställer a) om förslag till en kollektiv skogsvårdsfond, b) om förslag om inrättande av ett särskilt skogsvårdskonto, i enlighet med förslaget års skogsutredning, c) om förslag till lag om obligatoriska skogsbruksplaner, d) om en utvärdering av konsekvenserna av mekaniseringen i enlighet med vad som anförts i motionen, e) om förslag till medelstilldelning för ökad forskning beträffande dikning, gödsling och vad gäller främmande trädslag, i enlighet med vad som anförs i motionen, 3. att som sin mening ger regeringen till känna vad som i övrigt anförs i motionen om inriktningen av skogspolitiken. (vpk) C.-H. (vpk) (vpk) (vpk) (vpk) PER (vpk)