mot · G3021695 · 1980-01-25 00:00:00 — Motion 1979/80:1695 av och om åtgärder för att minska bristen på musiklärare Musikämnet i skolan står inför stora problem genom att bristen på lärare med utbildning i musik är så stor. Enligt det planeringsunderlag för den framtida planeringen av dimensioneringen av musiklärarutbildningen som utarbetat för den närmaste tioårsperioden framgår att, om lärarbristen i musik skall hävas, ca 300 musiklärare måste utexamineras och ta tjänst i skolan för att skolan vid periodens slut skall ha sitt behov tillgodosett. har i sin undersökning Lärarsituationen i kartlagt lärarsituationen och då funnit att av de besatta musiklärartjänsterna innehas av lärare utan föreskriven utbildning. OMUS visade att besattes av vakanta musiklärartjänster med obehöriga sökande. Motsvarande andel var . Det torde också vara så att många lärartjänster i musik inte kunnat besättas med någon lärare över huvud taget. Både från skolans synpunkt och musikämnets är situationen således närmast katastrofal. Vi vill understryka att detta kan få stora negativa konsekvenser för hela musikområdet. Detta förstärks av att man i många kommuner beroende på försämrad ekonomi skär ned verksamheten i den kommunala . Att musiken, trots svåra förhållanden inom skolväsendet, ändå förmått hävda sig under beror till stor del på satsningen på den kommunala . Genom den borgerliga politiken kommer kommunernas ekonomi sannolikt att ytterligare förvärras, varvid det kan befaras att detta får direkt negativa effekter för den kommunala del. Mot denna bakgrund är det förvånande att föredraganden i budgetpropositionen inte mer ingående tar upp detta problem. Inte heller föreslås några åtgärder som märkbart skulle förbättra situationen. Skolministern, som enligt budgetpropositionen uppmärksammat den "mycket svåra lärarbrist som varit rådande, föreslår trots detta en minskning av antalet platser inom den särskilda musiklärarutbildningen för obehöriga musiklärare i från 60 till 48 platser. Något motiv härför anges inte. Ett sådant kan vara att antalet tjänstgörande lärare som uppfyller tillträdeskraven till denna utbildning inte beräknas vara större än vad som anges av föredraganden eller att intresset för utbildningen inte bedömts vara större. Nedskärningen kan dock lika gärna ha sin grund i skolministerns allmänna besparingsiver. Enligt vår bedömning bör den föreslagna nedskärningen inte komma till stånd utan att motiven först klarlagts. Om det då skulle visa sig att det finns lärare som är intresserade av att skaffa sig en behörighetsgivande utbildning men som inte uppfyller tillträdeskraven, bör man överväga att ändra utbildningen så att fler lärare kan få genomgå en sådan utbildning. I första hand bör enligt vår mening insatserna för att häva lärarbristen i musik inriktas på de lärare som redan tjänstgör inom skolan. Förutsättningarna att behålla dessa lärare i skolan torde vara större än att genom en ökning av den reguljära utbildningen tillgodose behovet av musiklärare. I alltför stor omfattning går de till andra verksamhetsområden än skolan. Det hindrar dock inte att man också måste överväga att öka planeringsramen för musiklärarutbildningen. Av det föregående framgår att denna är för låg. Det bör därför i fortsatta överväganden om åtgärder för att häva lärarbristen också övervägas att öka planeringsramen på befintliga utbildningsorter. Förutom dessa åtgärder vill vi dessutom att regeringen får i uppdrag att överväga en annorlunda upplagd behörighetsgivande musiklärarutbildning än den som pågår. Det är viktigt att tjänstgörande lärare, som inte uppfyller tillträdeskraven till denna, också får möjlighet att komplettera sin utbildning till full behörighet som lärare. Särskilda överväganden måste komma till stånd tillsammans med lärarorganisationerna för att en sådan utbildning skall komma till stånd. Det kan också finnas lärare som tjänstgör på annat håll än i skolan eller som inte är yrkesverksamma som skulle vilja söka musiklärartjänst om det fanns möjligheter att genom en kortare kurs aktualisera sin utbildning med hänsyn till utvecklingen av musikämnet i . I samverkan med lärarorganisationerna bör därför undersökas huruvida sådana kurser kan anordnas. Medel härför finns anvisade genom de resurser som förfogar över, vilka bör kunna utnyttjas då sådana kurser är motiverade av arbetsmarknadsskäl. Musikläraryrket är dessutom ett bristyrkesområde. Slutligen vill vi aktualisera frågan om att öka antalet platser i de kurser för lärare i kommunala som skall anordnas nästa budgetår. Det torde finnas önskemål om att kombinera tjänstgöring i musikskola och grundskola för att därigenom skapa mer varierande tjänstgöringsförhållanden. Skolministern föreslår att en sådan utbildning kommer till stånd för 25-30 lärare. Detta är enligt vår mening helt otillräckligt, särskilt som det att döma av budgetpropositionen tycks vara fråga om en engångsåtgärd. Mot bakgrund av vad vi här har anfört föreslår vi att beslutar anhålla att regeringen lägger fram ett samlat åtgärdsprogram för att minska bristen på musiklärare i . Med hänsyn till det prekära läge som råder på musiklärarområdet bör ett sådant åtgärdsprogram utarbetas utan dröjsmål och föreläggas i tilläggsbudget . Ett ytterligare skäl till att omedelbara åtgärder behöver komma till stånd är att skolan behöver utbildade musiklärare i särskilt hög grad vid införandet av den nya läroplanen för . Det finns annars stora risker att intentionerna bakom beslut rörande musikämnet i den nya läroplanen inte kommer att kunna tillgodoses. Med hänvisning till vad som anförts i motionen hemställs att beslutar anhålla att regeringen i tilläggsbudget lägger fram ett samlat åtgärdsprogram för att minska bristen på musiklärare i i enlighet med vad som anförts i motionen.