mot · G302302 · 1980-01-17 00:00:00 — av m. fl. om isbrytarorganisationen m. m. och frågan om civil bemanning av isbrytarna Frågan om lokaliseringen till av den statliga centrala isbrytarledningen och om den framtida bemanningen på isbrytare och sjömätningsfartvg har tidigare i olika sammanhang diskuterats. Den lösning som föreligger, nämligen att ledningen för isbrytarna inte är förlagd inom det egentliga verksamhetsområdet för isbrytningen, och att isbrytarna bemannas av militär personal, har av goda skäl ifrågasatts. Detta har skett bl. a. från regionalpolitisk synpunkt. Men det har också ansetts att en rationellare organisation skulle vinnas genom en sådan förändring. Också fackliga skäl har anförts mot en fortsatt militär bemanning av isbrytarna. I det s. k. Västernorrlandspaketet anför följande rörande dessa frågor: är med sin långa kust och med sin kustlokaliserade basindustri i hög grad beroende av sjöfart. Kraven på väl fungerande transporter har ökat i samband med att flera industrier infört systemtransporter. För länet är en organisation med i möjligaste mån delegerad beslutanderätt och bra lotsverksamhet av stor betydelse för att främja sjöfarten. är i första hand en effektiv isbrytarverksamhet angelägen för sjötransporterna. En isbrytarflotta som kan minimera olägenheterna för industrin är ur regionalpolitisk synpunkt ett mycket verksamt medel. Isbrytningsektionen svarar för ledningen av statens isbrytningsverksamhet samt bemanning och drift av de åtta isbrytarna. Isbrytningsektionens arbetsuppgifter är väl avgränsade. Detta medför att en decentralisering av sektionen är möjlig utan större olägenheter för verksamheten. Till sektionen hör sex tjänster. tillkommer isbrytarnas personal om ca 440 personer. Med hänsyn till de positiva effekter som erhållits av en civil bemanning bör civil personal införas på i första hand isbrytarna, medan sjömätningsfartygen på grund av konsekvenserna för marinen även fortsättningsvis bör bemannas med militär personal. Därmed undviks även stora merkostnader för att inom marinen bygga upp en särskild militär sjökartefunktion. undviks dubbelarbete och skapas värdefull sjötjänstgöring även fortsättningsvis för marinens personal. Det föreslås att den centrala isbrytarledningen omlokaliseras till och att isbrytarna bemannas med civil personal. Isbrytarna stationeras inom och kommuner - nedre - där även underhåll och service äger rum. En utlokalisering av verksamheten till nedre överensstämmer även med uttalande att vid val av lokaliseringsort för nytillkommande statlig verksamhet bör de regionalpolitiska aspekterna tillmätas stor betydelse. Förslaget ger nedre mellan 450 och 500 nya arbetstillfällen i den förstärkta centrala förvaltningen och på isbrytarna. Dessutom tillskapas indirekt i verkstads- och varvsindustrin i området ytterligare arbetstillfällen. Vid en utlokalisering till nedre , som vi i det här fallet finner lämpligt med dess centrala läge längs norrländska kusten, skulle isbrytarledning och fartyg placeras mitt i sitt verksamhetsområde. Detta bör vara en stor fördel inte minst för besättningarna som därigenom kan komma direkt till sin hemmahamn även . I regionen finns många djupa hamnar som är väl skyddade men ändå har bästa närhet till nordsydliga farleder. I finns såväl sjöbefäls- som sjömansskola. Detta underlättar rekrytering av personal. Vid skolorna kan ske såväl fortbildning som annan undervisning för isbrytarverksamheten. har även en marin enhet - Norrlands kustartilleriförsvar. För den krigsorganisationen är en placering av isbrytarna i nedre positiv. En bättre balans av torde erhållas genom att förstärks i förhållande till nuvarande koncentrationer i , och . En stationering av isbrytarna i nedre underlättar också erforderlig samövning mellan marinen och isbrytarflottan. Därigenom bibehålls krigsberedskapen. I Gustafsvik, norr om vid gränsen mellan och kommuner, finns en av staten ägd torrdocka. Denna arrenderas av Varv och . Dockan har kapacitet att ta in de mindre isbrytarna. Sådana har också reparerats vid anläggningarna. Företaget har hand om generalöversynen för två isbrytare. Långt framskridna planer finns att öka dockans kapacitet. I finns också kustradiostation - radio som utnyttjas för att tillgodose isbrytarnas behov av radioförbindelser. Avslutningsvis vill framhålla att isbrytningen är så viktig för näringslivet att snäva kostnadsaspekter inte bör få läggas på denna samhällsfunktion. Genom att införa civil bemanning, som ger stor personalkontinuitet, ökar isbrytarflottans effektivitet. Den förbättrade service som industrin därmed kan erhålla är väsentlig för att minska fördyrade störningar i transporterna. Enligt uppfattning bör samhällets kostnader för civil bemanning också värderas utifrån de positiva regionalpolitiska effekter som erhålls om länsstyrelens förslag genomförs. Här finns enligt bestämda mening en påtaglig möjlighet att både skapa en rationell organisatorisk lösning för sjöfartsverksamheten och ge ett synner ligen angeläget bidrag till en förbättrad regionalpolitisk bild i nedre . Denna möjlighet måste på allt sätt tillvaratas. Vi anser att här föreligger ett sådant fall där staten genom ett kraftfullt agerande verkligen kan skapa en regionalpolitiskt påtagbar effekt i en bygd som behöver allt stöd. är i stort behov av inte minst offentlig verksamhet. Med isbrytarledningen förlagd till och en civil bemanning av isbrytarna successivt rekryterade i skulle på ett föredömligt praktiskt sätt den offentliga sektorn kunna bidra till en bygds utveckling. Med hänvisning till vad som anförts i motionen föreslår vi att hos regeringen anhåller 1. att den centrala isbrytarledningen förläggs till och att isbrytarna bemannas med civil personal, samt 2. att isbrytarna stationeras inom och kommuner (nedre ) där underhåll och service kan erbjudas i Varvs anläggningar. () () BO () ()