ChangeIsKey/open-riksdag huggingface dataset:
mot · G3021916 · 1980-03-20 00:00:00 — Motion 1979/80:1916 av m. fl. med anledning av proposition 1979/80:87 om ändring i m. m. I proposition 1979/80:87 föreslår regeringen en rättslig reglering som gör det möjligt att förbjuda enskilda personer att göra bandinspelning vid rättegång. kommunisterna yrkar avslag på propositionen av skäl som nedan anförs: I propositionen sägs, att man bör skapa regler som gör det möjligt att ingripa mot privat bandinspelning, där en sådan kan antas vara till men för utredningen. Som exempel på sådant men" anförs att det finns tillfällen då en tilltalad inte törs yttra sig av rädsla för hämnd eller trakasserier. Vidare sägs att tanken på återgivande i radio eller TV kan tänkas menligt påverka viljan till en spontan och klar berättelse. Om ordningen i rättssalen störs på grund av klumpigt hanterande av mikrofoner eller av otymplig utrustning o. d., så finns redan möjligheten att av den anledningen förbjuda bandinspelning, eller uppmana den som spelar in att agera på ett lämpligare sätt. Vi anser att rädsla för hämnd eller trakasserier inte minskar nämnvärt genom ett förbud mot bandinspelning. Om åhörare infinner sig i rättssalen för att dokumentera vad som sägs och senare använda detta i brottsligt syfte, så kan man anteckna vitala delar eller ordna med stenografering. När det gäller eventuellt utsändande i radio eller TV, så finns pressetiska regler att tillgå för den tilltalades integritetsskydd. En inskränkning av det slag som är föreslagen i lagtexten innebär inget skydd för den tilltalade, och formuleringen till men för utredningen" i lagtexten har stora möjligheter att bli en tuggummiparagraf som kan användas i många olika sammanhang. Då allvarliga misstankar finns om påtryckningar, hot eller repressalier eller då integriteten är allvarligt hotad, så finns redan nu möjligheter att begära lyckta dörrar. Genom införande av möjligheten att förbjuda privat bandinspelning skulle man endast uppnå två grader av offentlighet, dvs. rättegång med bandinspelning och rättegång utan bandinspelning. Med hänvisning till ovanstående föreslås att avslår proposition 1979/80:87. HANS (vpk) i (vpk) (vpk)
mot · G3021918 · 1980-03-21 00:00:00 — av m. fl. med anledning av proposition 1979/80:99 om borttagande av prövningen mot makes ekonomi i fråga om viss studiehjälp I proposition 1979/80:99 har regeringen, som en uppföljning av ställningstagandet i budgetpropositionen, föreslagit en avveckling av äkta-makeprövningen när det gäller studiehjälp i form av återbetalningspliktiga studiemedel till 18-19-åringar i gymnasial utbildning, vilka brutit den ekonomiska gemenskapen med föräldrarna. Vi har i motion 1979/80:1174 motsatt oss, på i motionen angivna skäl, slopandet av äkta-make-prövningen i studiemedelssystemet. Vi vidhåller denna ståndpunkt också när det gäller den nu framlagda propositionen. Den bör därför avslås. Med hänvisning till det anförda hemställs att avslår proposition 1979/80:99. () () () () () () () () () () ()
mot · G3021919 · 1980-03-25 00:00:00 — 1979/80 1919-1924 Motion 1979/80:1919 med anledning av proposition 1979/80:70 om ändring i dubbeldeskattningsavtalet mellan och Enligt det nu gällande dubbelbeskattningsavtalet mellan och beskattas pension på grund av enskild tjänst och andra liknande ersättningar samt livränta endast i det land där mottagaren har hemvist. Från denna regel gäller emellertid ett viktigt undantag. Enligt artikel 18 punkt 2 får nämligen utbetalning enligt socialförsäkringslagstiftningen i en avtalsslutande stat beskattas i detta land. Utbetalning enligt finsk socialförsäkringslagstiftning till mottagare med hemvist i får således beskattas i . Enligt avtalet får emellertid det utbetalade beloppet även beskattas i , varvid dock den finska skatten på beloppet avräknas från den svenska skatten. I propositionen föreslås nu att godkänner en ändring i avtalet som innebär att belopp som utbetalas enligt sociallagstiftningen i den ena staten till mottagare i den andra staten skall vara undantaget från beskattning i den sistnämnda staten, om beloppet på grund av sin art inte utgör skattepliktig inkomst i den förstnämnda staten. Genom detta tilläggsavtal undanröjs en orättvisa som gällt för vissa svenska och finska krigsinvalider med hemvist i . Den nu föreslagna ändringen undanröjer emellertid inte den källa till irritation och besvär som den praktiska tillämpningen av avräkningen av erlagd finsk skatt från den svenska skatten enligt bestämmelserna i artikel 24 punkt 3 i avtalet förorsakar de enskilda skattebetalarna. Språksvårigheter i kombination med en komplicerad byråkratisk handläggning gör det svårt för den enskilde att på ett riktigt sätt hantera sin skattesituation. Oklarhet råder även om var vissa pensioner skall beskattas. Det vore därför önskvärt om regeringen vidtog åtgärder för att förenkla hanteringen av de fall där inkomsten beskattas i det ena landet och avräknas från skatten i det andra samt av de fall där oklarhet råder om vilket land som har beskattningsrätten, så att enskilda skattebetalare slipper dubbel beskattning och byråkratiskt krångel. Med hänvisning till vad som anförts föreslår jag att beslutar att hos regeringen hemställa om en klarare och enklare handläggning av tillämpningen av bestämmelserna i artikel 24 punkt 3 i dubbelbeskattningsavtalet mellan och .
mot · G3021923 · 1980-03-25 00:00:00 — med anledning av proposition 1979/80:90 om kommunalekonomiska frågor I proposition 1979/80:90 meddelas att regeringen har för avsikt att fortsätta överläggningarna med kommunförbunden om utvecklingen av kommunernas och landstingens ekonomi . I propositionen uttalas i detta sammanhang att det är av stor betydelse att regeringen och kommunförbunden disktuerar vilka områden som bör prioriteras inom en viss angiven ökningstakt. Detta är onekligen viktigt. Det kan också vara lämpligt att inför dessa diskussioner gör något uttalande om vilka områden inom den kommunala sektorn som anser angelägna. har tre områden lyfts fram som särskilt viktiga inom den kommunala sektorn, nämligen barnomsorgen, äldrevården och långtidssjukvården. I den överenskommelse om kommunernas ekonomi som träffades mellan regeringen och kommunförbunden var parterna ense om att dessa tre områden borde prioriteras inom den ram för ökning av kommunernas konsumtion som man hade kommit fram till. Detta godkändes av (prop. 1978/79:26, FiU 1978/79:8). Även i den proposition om kommunernas ekonomi som lades fram . byggd på kommunalekonomiska utredningens förslag, betonades att utbyggnaden av barnomsorgen, långtidssjukvården och äldrevården måste prioriteras. godtog bedömningen i propositionen (prop. 1978/79:95, FiU 1978/79:350). Behoven inom de tre nämnda områdena är fortfarande så stora att det finns anledning att hålla fast vid den prioritering som tidigare hade gjorts. Det kan också erinras om följande, som sades i regeringsförklaringen : Tryggheten för alla generationer och grupper står i centrum för regeringens politik. Solidariteten kräver att tillgängliga resurser i första hand satsas på utsatta grupper som handikappade och sjuka. Kraven på en socialt medveten fördelningspolitik är särskilt viktiga då ekonomin ställer krav på återhållsamhet. Vidare framhölls i regeringsförklaringen att det av beslutade programmet för utbyggnad av barnomsorgen skall fullföljas. har uttalat sig för en utbyggnad av barnomsorgen som innebär att 100 000 nya platser i daghem och 50 000 platser i fritidshem skall kunna tas i bruk samt en utbyggnad till full behovstäckning . Även på kommunalt håll finns en anslutning till den här angivna angelägenhetsgraderingen. Så uttalade t. ex. kommunalpolitiska råd : En nödvändig åtstramning måste enligt i första hand åstadkommas genom att det tillgängliga utrymmet prioriteras till de områden som tidigare överenskommits, nämligen äldrevården, långtidsvården och daghemsutbyggnaden. Med hänvisning till det anförda hemställer jag att , vid behandlingen av proposition 1979/80:90, uttalar att följande skall gälla för regeringens och kommunförbundens samtal om utvecklingen av den kommunala verksamheten , nämligen 1. att utbyggnaden av barnomsorg, äldrevård och långtidssjukvård i enlighet med tidigare riksdagsuttalanden prioriteras, 2. att även i övrigt regeringsförklaringens uttalanden om solidaritet med utsatta grupper och förbättrat stöd till handikappade blir vägledande.
mot · G3021925 · 1980-03-25 00:00:00 — 1979/80 1925-1932 av m. fl. med anledning av proposition 1979/80:91 om statligt stöd till åtgärder för en ändrad vattenhushållning i Hjälmareområdet har i den fysiska riksplaneringen tillmätts stor betydelse från skilda synpunkter. Vid en ändrad reglering av anser vi det vara angeläget att särskilt beakta den stora och växande betydelse och dess vattenområde har för rekreationslivet, för fritidsfiske, båtsport och rörligt friluftsliv, för bad och fritidsbebyggelse. Från naturvårdssynpunkt finns öar och områden som är angelägna att skydda. Större delar av Hjälmareområdet har också i flera avseenden angetts vara av riksintresse för kulturminnesvården. Det är därför enligt vår mening oroande att dessa intressen i propositionen fått stå tillbaka för vissa fördelar, som man på kort sikt skulle kunna vinna för jordbruket. understryker i sitt remissvar ett mycket starkt krav från naturvårdssynpunkt att vattenståndet i inte under några omständigheter tillåts sjunka under den fastställda sänkningsgränsen +21,62 m. Enligt uppfattning är varje underskridande av denna gräns ett steg på vägen mot en ödeläggning av viktiga delar av , i princip på samma sätt som skett med . Jordbrukets svårigheter och känslighet för höga vattenstånd har ökat på grund av hopsjunkning av de torrlagda markerna. Det kan förutsättas att dessa förändringar kommer att fortsätta. En tappningsplan som skulle innebära att den tidigare fastställda sänkningsgränsen underskreds, kommer i realiteten att föra med sig en legalisering av en ökad sänkning av vattenstånd i takt med att nivån på de lägst belägna jordbruksmarkerna sjunker. Därmed skulle väsentliga naturvårds- och rekreationsintressen offras för att framöver klara problem för jordbruket. Om man vill behålla torrläggningseffekten på den jordbruksmark det gäller bör man redan nu enligt vår mening pröva möjligheten till invallning i stället för ytterligare sänkning av sjön. Den skada en legalisering av ökad sänkning av skulle medföra för naturvårdens och rekreationslivets intressen kan icke repareras när den en gång är vållad. Därför bör regleringen ske och tappningsplanen omarbetas med beaktande av den tidigare fastställda sänkningsgränsens okränkbarhet. 1 1979/80. Med hänvisning till ovanstående föreslår vi att uttalar att regleringen och tappningsplanen skall inriktas på att den tidigare fastställda sänkningsgränsen för inte får underskridas. () () () () () () () () () ()
mot · G3021926 · 1980-03-25 00:00:00 — Motion 1979/80:1926 av m. fl. med anledning av proposition 1979/80:96 med förslag till ny utlänningslag, m. m. De föreslagna reglerna för förvisning av utlänning på grund av brott (40-41 §§) sägs bygga på uppfattningen att det endast är svenska medborgare som har ovillkorlig rätt att vistas i vårt land (prop. s. 60 n). Det finns så mycket större anledning att understryka detta uttalande som därav följer att en utlännings rätt att vistas i beror av huruvida han visat sig ha förmåga att lojalt inordna sig i vårt samhällssystem och anpassa sig efter våra levnadsnormer. Begår utlänning brott, finns följaktligen skäl att pröva huruvida han förverkat sin rätt att få kvarstanna. Propositionen innebär emellertid uppställande av ytterligare begränsning i domstols rätt att utvisa (förvisa) utlänning som begått brott. Detta framgår uttryckligen av sammanfattningen av propositionens innehåll (s. 2). Reglerna om utvisning står alltså ej i samklang med den redovisade ståndpunkt som propositionen sägs bygga på. Med hänsyn härtill och till dagens ändå tillräckligt oroande brottsutveckling i vårt land saknas skäl att rubba nuvarande ordning för förvisning, sådan denna anges i 26 § utlänningslagen. Den nuvarande tidsfristen bör därför bibehållas. Någon sänkning till eller för nordbor till bör följaktligen icke ske. Att märka är att - såsom framhållits av överåklagaren i (s. 193) - utlänning som efter hitkomsten till ådagalagt skötsamhet och lojalitet mot sitt nya land som regel icke berörs av tidsfristen , eftersom han långt erhållit permanent uppehållstillstånd. Sänkningen av tidsgränsen kommer därför att gynna närmast den grupp av utlänningar som ej inom femårsgränsen på grund av bristande välförhållanden kan åberopa sådant uppehållstillstånd. Denna grupp synes ej vara förtjänt av en ökad välvilja från samhällets sida, så mycket mindre som möjligheterna till avlägsnande på grund av asocialitet också begränsas enligt propositionen. Med hänvisning till det anförda hemställer vi att beslutar att 41 § i förslag till utlänningslag erhåller följande lydelse i motsvarande del: "En utlänning, som hade permanent uppehållstillstånd sedan minst ett år 1* 1979180. när åtalet väcktes eller som då var bosatt i sedan minst fem är, får utvisas endast om det föreligger synnerliga skäl. () () () ()
mot · G3021929 · 1980-03-25 00:00:00 — Motion 1979/80:1929 med anledning av proposition 1979/80:104 om vissa högskoleadministrativa frågor I regeringens proposition 1979/80:104 om vissa högskoleadministrativa frågor har delar av samhällets informationsbehov avseende högskolestuderande underskattats. En utjämnad social rekrytering till högre utbildning är ett centralt mål i reformeringen av högskolan. Den av regeringen anvisade metoden - enkätinsamling - för redovisning av högskolenybörjares bakgrund är otillräckligt dimensionerad. Det är - som också () framhållit i sitt remissvar - nödvändigt att sådana undersökningar omfattar samtliga nybörjare vart tredje läsår. bör bevilja SCB medel för detta i särskild ordning. Inte ens om den av regeringen anvisade metoden dimensioneras på detta sätt är det självklart att samhällets informationsbehov blir till fullo tillgodosett. Regeringen bör därför ge SCB och UHÄ i uppdrag att ytterligare utreda ekonomiska och administrativa konsekvenser av en återgång till en metod likartad den som användes före högskolereformen uppgift om social bakgrund inhämtas från samtliga sökande/antagna till högskoleutbildning. Detta skulle även ge information om huruvida social selektion sker vid själva antagningsförfarandet. Den översiktliga redovisning som föreslagits rörande utbildningen på enstaka kurser är otillräcklig. Statistiken blir av väsentligt värde endast om den kan redovisa studiernas resultat, vilket även framhållits av åtskilliga remissinstanser. Som departementschefen själv har framhållit i propositionen bör utbildning på enstaka kurser belysas på likvärdigt sätt som utbildning på linjer. Man bör således kunna särskilja grupper som klarat kurser om sammanlagt 20 poäng från sådana som tar 40 poäng, 60 poäng etc. Det är därför rimligt att uppgift om sammanlagt poängtal i godkända enstaka kurser, och - vid studieavbrott - i godkända kurser inom utbildningslinje, inom varje klassificeringsgrupp ingår i högskoleregistret. Med hänvisning till det anförda hemställs att hos regeringen begär att det centrala högskoleregistret hos SCB utformas i enlighet med vad som anförts i föreliggande motion.
mot · G3021931 · 1980-03-25 00:00:00 — Motion 1979/80:1931 med anledning av proposition 1979/80:110 om en träteknisk utvecklingsenhet i I proposition 1979/80:110 föreslås att en träteknisk forsknings- och utvecklingsenhet byggs upp i . Enhetens verksamhet skall samordnas med dels övrig träteknisk forskning och viss träteknisk högskoleutbildning, dels verksamheten vid Stiftelsen Industriellt Utvecklingscentrum i övre . I propositionen erinrar föredraganden om att statsmakterna har beslutat att utökad träteknisk utbildning får anordnas vid högskolan i (prop. 1978/79:100, bil. 12, UbU 1978/79:32, rskr 1978/79:272). Högskolan har därvid möjlighet att förlägga delar av denna utbildning till . Det ankommer på för högskoleregion och högskolan i att pröva frågan om en del av utbildningen skall decentraliseras till . för högskoleregion har , alltsedan planerna på en träteknisk utbildning i övre aktualiserades, uttalat att av utbildningen bör förläggas till , bl. a. för att stödja de befintliga YTH-utbildningarna. Förutsättningen för en sådan lösning har dock enligt varit att förslaget till en träteknisk utvecklingsenhet i blir en realitet. Trots dessa intentioner från har en arbetsgrupp inom högskolan i föreslagit att hela civilingenjörsutbildningen i träteknik skall förläggas till . har vid sammanträde behandlat förslaget från . vidhåller därvid kravet på att av utbildningen bör förläggas till . Den föreslagna trätekniska utvecklingsenheten är av största vikt för den norrländska träindustrins utveckling. Den förväntas bli ett bra komplement till den verksamhet som bedrivs vid Stiftelsen i övre samt YTH-utbildningen inom trä i regionen. Ett fullständigt utnyttjande av de möjligheter som den trätekniska utvecklingsenheten ger får man dock endast om enheten kombineras med övrig träteknisk utbildning, gärna i form av en avslutande civilingenjörsutbildning. Med hänvisning till det anförda hemställer jag att beslutar att som sin mening ge regeringen till känna vad som i motionen anförts om att förlägga viss del av planerad civilingenjörsutbildning i träteknik vid högskolan i som en decentraliserad utbildning i .
mot · G3021938 · 1980-03-26 00:00:00 — 1979/80 1938-1942 Motion 1979/80:1938 av med anledning av proposition 1979/80:96 med förslag till ny utlänningslag, m. m. Det förslag till ny utlänningslag som förs fram i propositionen 1979/80:96 innebär bl. a. att utlänningar som vill bo i skall ha uppehållstillstånd beviljat för inresan. Undantag görs för tre kategorier, nämligen flyktingar, vissa andra skyddsbehövande (benämnda B-flyktingar) samt nära anhöriga Beträffande gruppen vissa andra skyddsbehövande fogades till 2 § i nu gällande utlänningslag, enligt propositionen 1975/76:18, ett stycke som lagfäste den praxis i fråga om beviljande av asyl av humanitära skäl som utvecklats : Utlänning som, utan att vara politisk flykting, på grund av de politiska förhållandena i sitt hemland ej vill återvända dit och som kan åberopa tungt vägande omständigheter till stöd härför, skall ej utan särskilda skäl förvägras att vistas i riket. Detsamma skall gälla den som övergivit krigsskådeplats eller som flytt från sitt hemland för att undgå förestående krigstjänstgöring (krigsvägrare). I föreliggande lagförslag återfinns denna bestämmelse (i omarbetat skick) under 6 §. De fall som denna paragraf kan avse bör emellertid kunna handläggas enligt 3 §, där definition av begreppet flykting införts i lagtexten: Med flykting avses en utlänning som befinner sig utanför det land, i vilket han är medborgare, därför att han känner välgrundad fruktan för förföljelse på grund av sin ras, nationalitet, tillhörighet till en viss samhällsgrupp eller på grund av sin religiösa eller politiska uppfattning och som inte kan eller på grund av sin fruktan inte vill begagna sig av detta lands skydd. Tillkomsten av den s. k. B-flyktingparagrafen har knappast medfört ökat skydd för utlänningar som åberopar humanitära skäl av politisk art, särskilt som regeringen senare utfärdat undantagsbestämmelser. Statsrådet anför dessutom i motiveringen till lagförslaget att bedömningen av flyktingskap äger rum i generös anda. Med stöd av det anförda hemställs att beslutar att 6 § i förslaget till ny utlänningslag utgår.
mot · G3021939 · 1980-03-26 00:00:00 — Motion 1979/80:1939 med anledning av proposition 1979/80:96 med förslag till ny utlänningslag, m. m. I förslaget till ny utlänningslag stadgas bl. a. under rubriken att en utlänning, vars rätt att resa in i riket inte prövats vid ankomsten, får avvisas när han första gången uppsöker eller anträffas av polismyndighet eller inom därefter, men inte senare än från ankomsten. Denna tremånadersgräns, vilken också gällt tidigare, medför att många utlänningar håller sig dolda för att därefter söka uppehållstillstånd. Med de möjligheter till överklagande som finns kommer en avvisning i dessa fall således att ligga långt fram i tiden. Slopandet av tremånadersgränsen skulle utan tvivel medföra att man anmälde sig till polisen tidigare för att få sin sak prövad. Beträffande utlänningar som hållit sig dolda än bör polismyndigheten kunna åläggas att underställa invandrarverket avvisningsbeslutet. Med stöd av vad som anförts hemställs att beslutar upphäva tremånadersgränsen för avvisning av utlänning, vars rätt att resa in i riket inte prövats vid ankomsten, och att lagtexten ändras i enlighet härmed.
mot · G3021942 · 1980-03-27 00:00:00 — Motion 1979/80:1942 med anledning av proposition 1979/80:105 om ny instansordning i kommunalbesvärsmål Enligt förslaget får besvär över kammarrättens beslut icke prövas av regeringsrätten med mindre denna meddelat prövningstillstånd. Sådant tillstånd får i sin tur i normalfallet meddelas endast om det är av vikt för ledning av rättstillämpningen att talan prövas av regeringsrätten (prejudikatsdispens). Med hänsyn främst till de skäl som i motsvarande delar närmare redovisats på s. 70-72 i propositionen - varvid de synpunkter som utvecklats av en minoritet inom regeringsrätten förtjänar särskild uppmärksamhet - bör som grund för erhållande av prövningstillstånd få åberopas även att anledning förekommer till antagande att kammarrätten bedömt saken på ett materiellt oriktigt sätt (ändringsdispens). Med hänvisning till det anförda hemställer vi att beslutar att komplettera 36 § förvaltningsprocesslagen såvitt angår kommunalbesvär med en bestämmelse av följande lydelse: 1 kommunalbesvärsmål må prövningstillstånd meddelas även om anledning förekommer till ändring i det slut vartill kammarrätten kommit eller eljest med hänsyn till omständigheterna i målet skäl förekommer till talans provning. () ()
mot · G3021943 · 1980-03-26 00:00:00 — 1979/80 1943-1949 Motion 1979/80:1943 med anledning av proposition 1979/80:109 om stöd till glesbygden för vissa energikostnader I propositionen 1979/80:109 föreslås att den årliga fordonsskatten för personbil, som ägs av den som är bosatt i kommun inom stödområde 5 eller 6, skall sänkas med . De nya bestämmelserna föreslås gälla vid uppbörd eller . Genom beslut av 1978/(prop. 1978/79:112, AU 1978/79:23) inplacerades i stödområde 4. trots att i liksom hade föreslagit att skulle inplaceras i stödområde 5 på grund av bl. a. den stora andel glesbygdsbefolkning som finns på (jämfört med rikets ). En konsekvens av detta beslut blir nu att ej blir delaktigt av det föreslagna stödet till glesbygderna för de höga energikostnaderna. Det i propositionen 1979/ 80:109 föreslagna systemet har enligt vår mening stora svagheter. Det kan knappast betecknas som rättvist att stöd kommer att utgå till en stor del av befolkningen i tätorter, medan stora grupper i glesbygdsområden blir utan. Då de nya bestämmelserna är avsedda att träda i kraft , finns inte nu något utrymme för förnyade överväganden om ett bättre och mer rättvist system för utjämning av energikostnader än det nu föreslagna. Däremot skulle ändringar i den geografiska indelningen vara möjliga för att därmed uppenbara felaktigheter skulle kunna rättas till. Eftersom av samtliga kommuner i riket har det relativt sett största antalet invånare bosatta i glesbygd (ca 25 000 invånare av 55 000) bör enligt vår mening införas bland de i propositionen föreslagna kommuner som kommer i åtnjutande av det nya glesbygdsstödet. Vi förutsätter att vederbörande utskott utarbetar formellt förslag till ändring i lagtexten. Med stöd av det anförda hemställer vi 1. att beslutar att införs i bilaga 3 till vägtrafikskattelagen (1973:601), 2. att hos regeringen begär nya överväganden om systemet för det fortsatta stödet till glesbygden för höga energikostnader innebärande att stödet verkligen kommer glesbygdsbefolkningen till del. () ()