mot · G40272 · 1980-11-06 00:00:00 — För skolledarutbildningens del innebär nedskärningen av den samhällsinriktade praktiken till att utbildningen helt ändrar karaktär. Den förbyts nu till ett förlängt studiebesök, vilket inte ger den stimulans som en mer omfattande praktik visat sig ha. I en av de utvärderingar som gjorts av skolledarutbildningen säger av de deltagande skolledarna att den samhällsinriktade praktiken varit av stort värde. Den samhällsinriktade praktiken är det inslag som upplevs vara det mest meningsfulla i hela skolledarutbildningen. Att stärka sambandet mellan skolan och samhället utgör ett av de mest väsentliga inslagen i SIA-reformen. Genom att göra skolledarnas samhällsinriktade praktik till ett förlängt studiebesök äventyras ett instrument för att stärka detta samband. Socialdemokraterna tinner det mot denna bakgrund oacceptabelt att minska den samhällsinriktade praktiken inom skolledarutbildningen. Den verksamhet som i övrigt bedrivs inom ramen för skolledarutbildningen äventyras också av de nedskärningar som föreslås av regeringen. Tonvikten i utbildningen ligger på fördjupad självkännedom och att utveckla en vilja att tillsammans med skolans personal och eleverna förbättra skolans verksamhet i den riktning som anges i SIA-reformen. Nedskärningen innebär en minskning av anslagen för deltagar- och utbildarkostnader med hälften. Framtidens skola fordrar ett demokratiskt ledarskap sä att nya lösningar kan komma till stånd i ett läge då skolan inte kan påräkna några ökade resurser. Att i den situationen dra bort det stöd för skolans ledning att ta tag i utvecklingsfrågorna anser vi är ytterligare ett led i de borgerligas strävan att urholka SlA-beslutet. Atl tala om att nedskärningarna i stället förväntas ge effekthöjningar blir ett påstående utan reell innebörd. Självklart måste så omfattande nedskärningar få betydande kvalitetsförsämringar som följd. Socialdemokraterna avvisar därför regeringens förslag till besparing också på den här punkten. Personallagsutbildningen omfattade från början men halverades till nuvarande på grund av motstånd mot att delar av utbildningen förlädes till ferietid. Redan denna omfattande förändring i förhållande till det ursprungliga beslutet gör utbildningen extra känslig för resursbegränsningar. Den av regeringen föreslagna 60-procentiga nedskärningen skulle därför få förödande konsekvenser för utbildningens kvalitet och därmed dess möjligheter att uppnå de av uppsatta målen. 1 själva verket återstår efter regeringens tänkta nedskärningar endast namnet på utbildningen. Personallagsutbildningen är till sin konstruktion ett uttryck för en av de grundläggande tankarna i SIA-reformen. nämligen att all verksamhet i skolan skall vara målinriktad och bidra til elevernas utveckling. underströk pä nytt . vid behandlingen av budgetpropositionen, utbildningens centrala roll i det successiva genomförandet av SIA-reformen (UbU 1978/79:27). För att uppnå utbildningens syfte krävs en sammanhängande utbildningstid där man koncentrerat kan träna samarbete och lagarbete. Skulle regeringens förslag genomföras sprids utbildningstillfällena ut på framför allt studiedagar spridda under två läsår. Detta omöjliggör väsentligt utbildningsinnehåll som kräver sammanhängande tidsperioder som t. ex. problembearbetning och målanalys, konfliktlösning och beslutsprocesser, utveckling av förmåga att arbeta i olika gruppstorlekar, kunskaper om relationer och självkännedom. Utvecklingen av personallaget till en central utvecklingsgrupp tillsammans med skolledningen inom rektorsområdet kommer således att omöjliggöras vid ett genomförande av regeringens förslag. Särskilt hårt drabbar regeringens förslag den kommunalanställda personalen bespisningspersonal, lokalvårdare, vaktmästare, kanslipersonal m. fl. som beretts möjlighet att delta i fortbildning. Dessa personalkategorier deltar på grund av sina anställningsförhållanden endast undantagsvis i studiedagar eller annan undervisningsfri tid. Genom regeringens förslag skulle denna personal berövas den utbildning som skall bidra till en utveckling av all verksamhet inom skolan. Att ställa dessa grupper utanför personallagsutbildningen överensstämmer väl med regeringens ambition att genom neddragning av statsbidraget till kommuner minska den kommunalanställda personalen. Regeringens besparingsförslag ändrar de grundläggande förutsättningarna för att personallagsutbildningen skall kunna fungera i enlighet med tidigare riksdagsbeslut. Socialdemokraterna yrkar mot denna bakgrund avslag på regeringens förslag. 1 regeringens förslag sägs att besparingar skall åstadkommas genom en bättre samordning mellan personallagsutbildningen och skolledarutbildningen. Socialdemokraterna biträder en sådan besparingsåtgärd och föreslår att en besparing på 2 milj. kr. görs genom en bättre samordning mellan skolledar- och personallagsutbildningen. Besparingen görs inom ramen för anslaget Fortbildning m. m. och inom ramen för driftsanslaget. har ett centralt register över läromedel, som är lämpliga att använda inom ungdomsskolan och motsvarande vuxenutbildning, successivt byggts upp. Uppgifterna i registret har legat till grund för den information om läromedel som () fr.o.m. har haft ansvaret för. F.n. omfattar registret ca 15000 läromedel från mer är 200 läromedelsproducenter. 1 SIL:s arbetsuppgifter ingår dessutom att främja produktionen av läromedel inom bristområden, främst genom produktionsstöd, att informera om lämpliga läromedel för undervisningen i hemspråk och svenska som främmande språk samt att ha det centrala ansvaret för rikscentralerna för pedagogiska hjälpmedel för handikappade (RPH). Produktionsstödet, informationen om läromedel för invandrarundervisningen och verksamheten vid RPH finansieras med statliga anslag. Övriga kostnader för SIL finansieras till största delen med producentavgifter, vilka enligt uppgift i anslagsframställningen för /82 täcker av förvaltningskostnaderna. Avgifterna utgår för varje läromedel som en producent har anmält till SIL:s läromedelsregister. Skolarbetet är i hög utsträckning beroende av traditionella läromedel. Genom sin utformning styr dessa ofta undervisningens uppläggning och innehåll. Läromedlens funktion i skolarbetet måste därför uppmärksammas och ökad vikt fästas vid valet av läromedel. Med läromedel avser vi böcker och annat skriftligt materiel vid sidan av traditionella läroböcker men också verkligheten, d. v. s., studiebesök, intervjuer o. s. v. Samhällets insatser på läromedelsområdet har inriktats på övergripande information om läromedel genom SIL. objektivitetsgranskning av vissa läromedel och produktionsstöd. Mot bakgrund av läromedlens betydelse för skolarbetet måste samhällsinsatserna öka både vad avser att garantera läromedelsförsörjningen. inte minst på bristområden, och att ge en förbättrad information om de läromedel som finns att tillgå. Samhällsinsatserna för information om läromedel är otillräckliga och utgör i pengar räknat av läromedelsföretagens marknadsföringskostnader. En utökad samhällsinformation behövs som hjälp vid läromedelsvalet. Den skall innehålla fakta rörande omfattning, innehåll och pris på läromedlen samt uppgifter av pedagogisk karaktär, t. ex. hur läromedlet kan användas i undervisningen. Det statliga budgetunderskottet tvingar emellertid fram stor återhållsamhet med ytterligare statliga utgifter. Det är också nödvändigt att pröva olika former av finansiering av verksamhet som bedöms angelägen att behålla . Staten bör därför bl.a. vara beredd att undersöka alternativa former för finansiering av pågående verksamhet. Nuvarande system för finansiering av SIL:s information har inte visat sig fungera tillfredsställande. a. har producenterna kunnat och haft rent ekonomiskt intresse av att styra mängden läromedel som har ingått i informationen på grund av att avgiften har varit knuten tili varje enskilt läromedel som anmälts till SIL. Systemet har också fört med sig stora svårigheter att på förhand bedöma antalet läromedel i registret och därmed också inkomsterna i verksamheten. Regeringen bör av här redovisade skäl få uppdrag att lägga fram förslag om en ny form för finansiering av SIL:s verksamhet. Nuvarande system med individuella avgifter per registrerat läromedel bör ersättas med ett system med generella avgifter som står i relation till producenternas försäljning av läromedel till kommunerna. Avgiften bör täcka kostnaderna inte bara för SIL:s information om läromedel utan också för produktionsstödet. Enligt vår mening är det rimligt att hela läromedelsproduktionen får bära kostnaderna för insatser även inom för företagen icke lönsamma områden. Undantag bör dock gälla informationen om invandrarläromedel. För att förenkla systemet för inbetalning av avgifterna bör regeringen undersöka möjligheterna att avgiften antingen dras av vid källan, d. v.s. vid producentens fakturering av kommunen, eller vid kommunens betalning av fakturan. I syfte att kontrollera prisutvecklingen bör en löpande prisövervakning komma till stånd. Denna bör ske parallellt med läromedelsinformationen och införas senast i samband med att ett nytt system för finansiering av SIL:s verksamhet införs. En prisövervakning på läromedelsområdet är också angelägen med hänsyn till läromedelsförlagens planer att i samband med införandet av den nya läroplanen för introducera ett stort antal nya och kostnadskrävande läromedel. Mot denna bakgrund bör som sin mening besluta ge regeringen till känna vad som här anförts om prisövervakning på läromedelsområdet. Begränsningar i den statliga skoladministrationen Som framförts i den socialdemokratiska partimotionen med anledning av föreliggande proposition har regeringen valt att inrikta sitt "sparande" främst på transfereringar till hushållen och kommunerna. Förslag om att begränsa den statliga administrationen saknas nästan helt. På utbildningsområdet är det verksamheten i , gymnasieskolan. högskolan och folkbildningen som beskärs. Den statliga utbildningsadministrationen berörs inte. Mot denna bakgrund finner vi det angeläget att inför kommande ställningstaganden till skoladministrativa kommitténs förslag uppställa ett sparmål. Vi räknar därvid med att det med administrativa förenklingar skall vara möjligt att minska de statliga kostnaderna för och länsskolnämnderna med sammanlagt 10 milj. kr. Den närmare fördelningen av besparingen får avgöras i samband med behandlingen av förslagen från skoladministrativa kommittén. Vad vi här har anfört om besparingar inom den statliga skoladministrationen bör som sin mening besluta ge regeringen till känna. Pedagogiskt forsknings- och utvecklingsarbete Anslaget till pedagogiskt forsknings- och utvecklingsarbete uppgår till knappt 36 milj. kr. Det är medel som med dess pedagogiska nämnd kan styra mot olika för skolan angelägna forskningsändamål. Under anslaget finansieras såväl interna som externa projekt. har avlämnat sina förslag, inom pågår f. n. en beredning av dessa frågor. Genom kommitténs förslag finns det enligt vår bedömning möjligheter att åstadkomma ett mer ändamålsenligt utnyttjande av forsknings- och utvecklingsanslaget. Kommittén betonar vikten av att utvecklingsfrågorna får en mer framträdande plats i all utbildningsverksamhet och att utveckling måste främjas genom olika åtgärder, varav forsknings- och utvecklingsarbetet inom det särskilda anslaget endast är en del. Vi delar detta synsätt. Det innebär att forsknings- och utvecklingsarbe tet i större utsträckning än f. n. måste förankras ute på de enskilda skolorna. vilket t.ex. möjliggörs genom den friare användning av statsbidraget till som genomförts. Det mer praktiskt inriktade utvecklingsarbetet bör sålunda kunna genomföras utan att särskilda statliga medel avdelas härför. Det centrala forsknings- och utvecklingsarbetet som bedrivs av bör i stället koncentreras på långsiktiga problem där behov av forsknings- och utvecklingsinsatser bedöms vara särskilt stora. Därtill kommer uppgift att vidareföra den kunskap som erhålls både genom det centrala och lokala arbetet med dessa frågor. Informationsaspekten betonas också starkt av kommittén. Mot denna bakgrund anser vi det möjligt att begränsa de centrala insatserna för pedagogiskt forsknings- och utvecklingsarbete. Som riktpunkt för regeringens arbete med skolforskningskommitténs förslag bör en besparing med 10 milj. kr. Vi föreslår således att som sin mening beslutar ge regeringen till känna vad som i motionen anförts om besparing på anslaget Pedagogiskt utvecklingsarbete inom skolväsendet. En ofta återkommande kritik mot den nuvarande högskolan är att de byråkratiska inslagen förefaller att vara onödigt stora. Det finns tecken pä att så är fallet. Föredraganden anför också några synpunkter på ökad rationalisering inom högskolans administrativa verksamheter. Det är mot denna bakgrund egendomligt att denne i sina förslag till besparingar inte konkret följer upp detta. I kommande behandling av ytterligare besparingar på högskoleområdet bör en minskad byråkrati inom högskolan utgöra en viktig källa till besparingar, inte minst för att åstadkomma ett bättre utnyttjande av befintliga resurser. bör som sin mening besluta ge regeringen detta till känna. Besparingarna innebär i stället nästan helt begränsningar i antagningskapaciteten till utbildningsvägar som inte lockat tillräckligt med sökande. i likhet med vad vi ville i vår motion från den allmänna motionstiden. understryka vikten av att upprätthålla en tillräcklig antagningskapacitet inför de ökade ungdomskullar som genomgår gymnasieskolan och som senare kommer att söka till högskolan. Vi förutsätter också att de nedläggningar av utbildningar som föreslås av regeringen och som berör de mindre högskolarna inte görs permanenta. Vi förutsätter således att om ett påtagligt ökat sökandeintresse uppstår med ett arbetsmarknadsbehov bör högskoleutbildningen i första hand åter anordnas på de orter där utbildningar nu föreslås upphöra. Vi vill för vår del stryka under de mindre högskolornas betydelse för regional utveckling, vilken urholkas om inte dessa har en bas av fasta linjer. bör som sin mening besluta ge regeringen till känna vad som här anförts om den fortsatta utbildningsplaneringen på högskolenivå. Beträffande arkitektlinjen i Land är förhållandet inte detsamma som för övriga utbildningar där nedläggning föreslås. Här anger föredraganden att någon intagning till utbildningen inte skall äga rum /82. Vi anser dock att intagningen fortfarande skall ske till arkitektutbildningen i . Vi kan inte finna annat än att man därmed uppnår bästa möjliga utnyttjande av befintliga resurser för teknisk utbildning och forskning i . bör mot denna bakgrund, med avslag på regeringens förslag, besluta att intagning till arkitektlinjen i skall ske även /82. Regeringen föreslår i besparingssyfte en fullständig omläggning av speeialläramtbildningens gren 1. Utan något beslutsunderlag anger föredraganden att speciallärarutbildningen skall halveras från till en termin. föreslås att den särskilda decentraliserade speciallärarutbildningen skall upphöra. omfattar f. n. 936 platser och den decentraliserade utbildningen 168. skall en tvåtermins speciallärarutbildning enbart omfatta 180 platser och stå öppen endast för låg- och mellanstadielärare. Med ett penndrag ändrar föredraganden med sitt förslag helt speciallärarutbildningens karaktär. Detta görs utan att foga in speciallärarutbildningen i det samlade lärarutbildningsförslag som regeringen har att ta ställning till med anledning av förslag från lärarutbildningsutredningen. Att bryta ut speciallärarutbildningen ur sitt naturliga sammanhang bör enligt vår mening inte ske. Det finns starka skäl att i ett sammanhang behandla hela lärarutbildningsområdet. Vi är införstådda med att speciallärarutbildningen kan behöva ses över och förändras. En sådan översyn bör självfallet grundas på en utvärdering av specialundervisningen i skolan och de uppgifter specialläraren har där. Inget av detta återfinns i regeringens förslag. I avvaktan på en sådan översyn, som vi anser bör ske i samband med behandlingen av lärarutbildningsutredningens förslag och därav inkomna remissynpunkter, föreslår vi att någon intagning till speciallärarutbildningens gren 1 inte görs /82. Med ett ställningstagande till lärarutbildningsutredningens förslag och därmed också till den framtida speciallärarutbildningen bör den senare kunna återupptas i ändrad form . Detta innebär ett bortfall av utbildning, vilket med hänsyn till bristen på speciallärare är allvarligt. Vi anser dock att en sådan åtgärd är att föredra framför en klart försämrad utbildning som inte blivit tillräckligt sakbehandlad. Vid en tillstyrkan till vårt förslag inträffar en engångsbesparing med ca 45 milj. kr. utöver regeringens förslag. Av detta faller ca 11 milj. kr. på anslaget Utbildning för undervisningsyrken /82 samt ca 34 milj. kr. på anslagen Bidrag till driften av grundskolor m. m. och Bidrag till driften av gymnasieskolor budgetåren 1981/82 och 1982/83 beroende på statsbidragskonstruktionen. Med avslag på regeringens förslag om ändrad speciallärarutbildning föreslår vi att beslutar dels att någon intagning till speciallärarutbildningens gren 1 inte skall ske /82. dels att uppdra åt regeringen att i samband med ställningstagande till lärarutbildningsutredningens förslag presentera riktlinjer för hur speciallärarutbildningen skall anordnas. Förslaget att begränsa statsbidraget till högskoleutbildning har vi behandlat i det föregående. Vi har i det föregående motsatt oss föreslagna begränsningar i statsbidraget till lärarlöner för vuxenutbildning. I övrigt har regeringen inte föreslagit några inskränkningar av den kommunala vuxenutbildningen. Med hänsyn till regeringens betydande ingrepp i och gymnasieskolan, antagningsbegränsningar i högskolan samt aviserade besparingar på anslaget till studiecirklar anser vi emellertid det nödvändigt att också den kommunala vuxenutbildningen får bära en viss del av de samlade besparingarna. Som vi anfört under avsnittet om gymnasieskolan anser vi att den mest ändamålsenliga åtgärden för att skapa en mer rationell organisation av utbildningen på gymnasial nivå är att åstadkomma en närmare samverkan mellan gymnasieskolan och motsvarande utbildning inom vuxenutbildning. /77 har antalet undervisningstimmar i teoretiska gymnasieskolkurser ökat från 816CKK) till 973 000 eller med . Antalet deltagare har ökat med . Det kan inte uteslutas att en del av denna ökning hänför sig till gymnasieungdomar som hoppar av gymnasieskolan för att i vuxenutbildning skaffa sig bättre betyg vid ansökan till högskolan. En sådan utveckling är inte eftersträvansvärd eftersom den kommunala vuxenutbildningen i första hand tillskapats för att ge äldre möjligheter att förbättra den utbildning man fick i ungdomsåren. Det kan heller inte uteslutas att man i vissa kommuner som saknar gymnasieskola genom att anordna motsvarande utbildning i vuxenutbildning tunnar ut elevunderlaget för gymnasieskolan i regionen. På samma sätt som föredraganden anger beträffande högskolan, dvs. att neddragningen av enstaka kurser i första hand skall ske genom att ta bort kortare kurser med allmänt orienterande innehåll som har ett nära släktskap med folkbildningens verksamhet, anser vi att motsvarande åtgärd bör vidtas i den kommunala vuxenutbildningen. En skarpare gräns gentemot folkbildningen bör eftersträvas. Förslag härom har också presenterats av komvuxutredningen och folkbildningsutredningen. Vi anser således att det bör vara möjligt att något begränsa utbildningsutbudet i den kommunala vuxenutbildningen. Begränsningen bör i första hand ske genom att minska teoretiska gymnasieskolkurser av icke behörighetsgivande karaktär. Volymen av heltidsstudier inriktade på fullständig kompetens motsvarande den som ges i gymnasieskolan bör sålunda prövas. Därtill bör också övervägas att i samband med att kurser med ett lågt deltagarantal planeras pröva om inte en samordning mellan näraliggande kommuner kan ske med gymnasieskolan och/eller vuxenutbildning. På samma sätt som vi angivit för gymnasieskolan bör också övervägas att söka begränsa antalet dubbelutbildningar i vuxenutbildning. Grundskolekurser och yrkesinriktade kurser bör få anordnas i samma utsträckning som tidigare beslutats. Vi räknar med att man genom angivna begränsning kan minska anslaget med 35 milj. kr. Vad vi här anfört om besparingar inom den kommunala vuxenutbildningen bör som sin mening besluta ge regeringen till känna. Anslaget till studiecirklar är det område som på verksamhetsområde relativt brandskattas hårdast. Föredraganden anger ett sparbelopp på 130 milj. kr., vilket motsvarar av hela anslaget /81. Flur besparingen skall genomföras framgår inte av propositionen. Endast beloppet finns angivet. Innebörden av beskärningen skall närmare preciseras i den proposition som aviseras med anledning av förslag som framlagts av folkbildningsutredningen. Begreppet reformverksamhet ges med denna utgångspunkt ett helt nytt innehåll. Eftersom regeringen inte avlämnat någon konkret förslag på denna punkt går förslaget inte att bedöma. Vi vill dock i sammanhanget något kommentera regeringens viljeinriktning. Att folkbildningen spelar en stor roll i svenskt samhällsliv tycks man ytligt sett vara överens om mellan mittenpartierna och socialdemokraterna. Så t. ex. avgav föredraganden vid i följade deklaration. Låt mig då först som sist klargöra att den nya regeringen ser det frivilliga folkbildningsarbetet som en stor tillgång. Det är vår avsikt att fortsätta bygga ut samhällets stöd till detta arbete. Oron för folkbildningsarbetets framtid är - om nu någon haft sådana farhågor helt obefogad. var det statsministerns tur att i talets form vittna om sin syn på folkbildningsarbetet och studieförbunden. Folkrörelserna har växt fram ur stora befolkningsgrupper av arbetare och bönder. Dessa grupper var länge eftersatta socialt och ekonomiskt. Inte minst ur demokratisk synpunkt hade de därför ett behov av att i samverkan hävda sina intressen. För de sämst ställda har folkrörelserna varit och är alltjämt den bästa kanal som finns att tillgå när det gäller att påverka utvecklingen. Med utgångspunkt i angivna deklarationer från de två mittenpartierna finns det anledning att granska hur anslaget till studiecirkelverksamheten utvecklats under det borgerliga regeringsinnehavet. Det generellt utgående statsbidraget till studiecirkelverksamheten har under det borgerliga regeringsinnehavet i fast penningvärde minskat från . Bidraget till prioriterade studiecirklar har på motsvarande sätt minskat med eller med . Minskningen skulle varit ännu större om inte en bred riksdagsmajoritet. a. genom socialdemokratiska motionskrav, slagit vakt om folkbildningsarbetet. Den här redovisade utvecklingen visar att uttalanden som görs av borgerliga företrädare i olika högtidliga sammanhang är av intet värde. aviseras dessutom nya nedskärningar av verksamheten. Vi vill för vår del framhålla vikten av att staten underlättar det fria och frivilliga folkbildningsarbetet. Det hindrar inte att man tillsammans med folkbildningsorganisationerna kommer fram till en lämplig gränsdragning mellan folkbildning och annan utbildningsverksamhet. Sådana förslag har också lagts fram och remissbehandlats. Det finns enligt vår uppfattning starka skäl som talar för att regeringen i stället för att ensidigt söka begränsa folkbildningsarbetet söker åstadkomma en rimlig arbetsfördelning mellan olika utbildningsanordnare och tar ett reellt ansvar för att vidareutveckla och fördjupa folkbildningsidén. Med hänvisning till vad som anförts i denna motion och i den socialdemokratiska partimotionen med anledning av proposition 1980/81:20 om besparingar i statsverksamheten, m. m., hemställs 1. att beslutar avslå regeringens förslag beträffande statsbidragen till m. m. och gymnasieskolan. 2. att beslutar avslå regeringens förslag om begränsing av statsbidraget till högskoleutbildning, 3. att beslutar avslå regeringens förslag beträffande statsbidraget till vuxenutbildning.