mot · G302388 · 1980-01-16 00:00:00 — av m. fl. om åtgärder mot viss animalieproduktion har en speciell typ av produktion inom animalieområdet fått en allt större utbredning i . Det är de s. k. djurfabrikerna. Det är stora enheter där man satsat på ett djurslag, framför allt slaktsvin, höns eller broiler. Driften är högmekaniserad och arbetstiden per djur minimal. Fodret köps in från foderfirmor eller andra bönder, och det finns alltså inget samband växtodling-husdjur. Det är således en helt oekologisk produktion med målsättning att producera kött eller ägg på snabbaste möjliga sätt till billigaste pris. Bland dem som anser att rationalitet och effektivitet framför allt annat skall styra produktionen inom olika områden har djurfabrikerna ansetts som framtidens lösning inom denna del av livsmedelsområdet. Genom att bryta sambandet foderproduktion-djuruppfödning kan dessa fabriker lokaliseras i de delar av landet där de stora konsumentgrupperna finns. Transporter, både till och från, underlättas, och arbetsinsatsen minskar drastiskt med ökad produktivitet och pressade priser som resultat. Nackdelarna har man talat mindre om. Men många djurfabriker har redan drabbats av bakslag i form av höga frekvenser av vissa sjukdomar. Det kan vara parasitangrepp, lunginflammationer eller svansbitning hos grisar. Ofta är man tvungen att sätta in antibiotika i fodret eller antibiotikabehandling för att klara sjukdomarna. Ett annat problem är de väldiga gödselmängder som produceras och som måste spridas på väldiga arealer. När det gäller sjukdomarna är det svårt att hitta tillförlitlig statistik som visar utvecklingen. Från många håll, t. ex. från distriktsveterinärerna, har emellertid allvarlig kritik riktats mot förhållandena vid djurfabrikerna och också mot de produkter som de frambringar. Det hårda avelsarbetet som syftar till att få fram slutprodukter som är begärligare, t. ex. mindre fett i svinkött, medför också störningar av olika slag. Den ökade utfordringsintensiteten pressar djuren hårdare och bäddar också för sjukdomar som man tidigare inte haft besvär med. Så har benstörningar hos svin blivit allt vanligare . Forskare har påvisat att nära nog av alla grisar som slaktas har sådana störningar i lindrig form. Nästan en tredjedel av grisarna i har alltså svårt att röra sig! Ett annat problem är stressymtom som visar sig i form av sämre slaktkvaliteter. Hur den höga användningen av antibiotika i olika former påverkar produkterna och dem som äter dem är ännu ofullständigt klarlagt. Det har framhållits att de stora penicillinmängder som kommer till användning, också i förebyggande syfte, kan medföra att motståndskraftiga bakteriestammar kan uppkomma, som är farliga också för människan. Foderförsörjningen för dessa anläggningar behöver också uppmärksammas. Den bygger till mycket stor del på import framför allt av proteinrika fodersorter som fiskmjöl. Detta gör produktionen sårbar och skulle antagligen medföra en drastisk nedgång i en avspärrningssituation. Det som prisas som rationellt och lönsamt blir i ett sådant läge en katastrofal belastning. Från global synpunkt innebär kraftfoderproduktionen en oacceptabel utsugning av tredje världen där dessa fodermedel bättre kan utnyttjas, inte främst till djuruppfödning utan framför allt till människoföda. En målsättning för animalieproduktion av det här slaget borde således vara att foderförsörjningen i huvudsak kan ske inom landet, att avelsinriktningen bör ta hänsyn till djurens välbefinnande och produkternas kvalitet samt att användningen av antibiotika bör begränsas så att ogynnsamma effekter undviks. Förhållandena i dagens djurfabriker uppfyller på intet sätt dessa fordringar och bör därför göras till föremål för en översyn. Mot bakgrund av det ovan framförda föreslås att hos regeringen hemställer om en översyn och förslag till reglering av produktionen vid djurfabrikerna enligt i motionen framförda synpunkter. (vpk) PER (vpk) (vpk) (vpk)