mot · G3021056 · 1980-01-25 00:00:00 — Motion 1979/80:1056 av och om sekretessen i skatteärenden I det förslag till ny sekretesslag m. m. 1979/80:2) som f. n. är under beredning i föreslås i 9 kap. en mycket långtgående sekretess i skatteärenden. För huvuddelen av skatteområdet föreslås således sekretess för uppgifter om enskilds personliga eller ekonomiska förhållanden oberoende av den eventuella skada för den enskilde som ett offentliggörande skulle kunna medföra. Till skillnad från vad som föreslås gälla i flertalet av bestämmelserna i lagen skall alltså prövningen på detta område inte ske efter en skadebedömning. Förslaget innebär vidare att offentliga funktionärer inom skatteväsendet helt betages den rätt till s. k. meddelarfrihet som är förankrad i tryckfrihetsförordningen. Det skall således, om förslaget genomförs, till skillnad från vad som föreslås gälla på närbesläktade områden, vara omöjligt för massmedia att få insyn i väsentliga delar av det stora förvaltningsområde som skatteområdet utgör i vårt land. Användningen av skaderekvisit avser i första hand att tillgodose kravet i 2 kap. 2 § TF att begränsningar av rätten att ta del av allmänna handlingar skall anges noga. I lagförslaget förekommer i princip två slags skaderekvisit - ett rakt och ett omvänt. Det raka skaderekvisitet har offentligheten som huvudregel. Sekretess får således förekomma endast om röjandet av en uppgift kan antas föra med sig en viss angiven skada. Det omvända skaderekvisitet har däremot sekretessen som huvudregel och medger därför offentlighet endast om det står klart att röjandet av uppgiften inte för med sig den angivna skadan. Det kan givetvis hävdas, att skillnaden mellan att pröva sekretessfrågan efter ett omvänt skaderekvisit och att inte lämna möjlighet till någon prövning alls i det enskilda fallet ofta kan te sig marginell. Det är emellertid enligt vår mening principiellt mycket viktigt, att sekretesslagen upprätthåller sambandet med grundlagens offentlighetskrav. Vi anser att detta inte sker när man, som är fallet i skatteärenden, lägger absolut sekretess på så gott som ett helt förvaltnaingsområde och förordar därför att ett s. k. omvänt skaderekvisit införs på hela det i 9 kap. 1 § första stycket förslaget till sekretesslag angivna området. Ännu allvarligare ser vi på det förhållandet att meddelarfriheten helt skall genombrytas på skatteområdet. Meddelarfriheten möjliggör också att normalt sekretessbelagda uppgifter skall kunna lämnas till massmedia utan påföljd för den som lämnar uppgifterna. Denna frihet är ett mycket viktigt led i den reglering som avser att förverkliga offentlighetsprincipen. I propositionen 1975/76:204 med förslag till ändringar i TF uppehöll sig den dåvarande justitieministern ingående vid förhållandet mellan tystnadsplikt och meddelarfrihet. Som allmän princip uttalade han att utgångspunkten måste vara att ansvaret för brott mot tystnadsplikt genom publiceringsmeddelande skall vara avsevärt begränsat i förhållande till vad som annars gäller (prop. s. 101). förevarande proposition utgår från samma princip. Det framhålls således att stor återhållsamhet alltid bör iakttas vid prövning, huruvida undantag från meddelarfriheten skall gälla i ett särskilt fall (prop. s. lil). Särskilt pekas på vikten av meddelarfrihet i ärenden om myndighetsutövning. Vi ansluter oss självfallet till de principer för meddelarfrihet som återgetts. Vi kan emellertid inte finna att dessa principer varit vägledande när det gäller utformningen av sekretessbestämmelserna på skatteområdet. Vi kan således inte acceptera att detta område, som utgör den mest omfattande myndighetsutövningen i vårt samhälle, helt undantas från insyn. Vi medger gärna att handlingar i skatteärenden i vissa fall kan innefatta uppgifter av mycket integritetskänslig natur. Det måste emellertid enligt vår mening i än högre grad ligga i den enskildes intresse att myndighetsutövningen och därmed också rättstillämpningen i skatteärendena blir föremål för sådan insyn och debatt att felaktigheter och orättvisor både i det enskilda fallet och i skattesystemet som sådant kan rättas till. Meddelarfriheten är ägnad att ta till vara dessa intressen. Enligt vår mening finns anledning att på skatteområdet göra undantag från meddelarfriheten endast för de fall där inte ens besluten är offentliga, dvs. de ärenden som anges i 9 kap. 1 § tredje stycket mom. 1-4. De lagändringar i 9 och 16 kap. förslaget till sekretesslag, som vårt förslag innebär, torde kunna utarbetas inom vederbörande utskott. På grund av det anförda hemställer vi att antar de ändringar i prop. 1979/80:2 med förslag till sekretesslag m. m. som föranleds av motionen.