mot · G3021751 · 1980-01-25 00:00:00 — I propositionen 1977/78:19 om nya riktlinjer för jordbrukspolitiken lades förslag om att storanläggningar för animalieproduktion inte skall erhålla statligt investeringsstöd. Vid en överskottssituation skall de kunna påföras en högre slaktdjursavgift än andra jordbruksföretag. Ett annat kontrollinstrument är prövningen av anläggning enligt miljöskyddslagstiftningen. Till detta instrument fogades genom propositionens förslag och beslut ett instrument som innebär minskad ekonomisk stimulans till storskalighet. Det kan mot bakgrund av den fortsatta utvecklingen på detta område ifrågasättas om dessa medel för att begränsa utbyggnaden av nya storanläggningar, av typ fläskfabrik, är tillräckligt effektiva. Som framhölls redan i 1977/proposition är ett skäl som talar emot koncentration av animalieproduktionen till alltför stora anläggningar de svårigheter det innebär att i dessa bekämpa smittsamma sjukdomar och de stora kostnader detta för med sig för samhället. Allmänna djurhälsovårdsaspekter talar inte för att en fortsatt utbyggnad av storanläggningar skall accepteras. Den fabriksmässiga hanteringen av djuren och de lönsamhetsberäkningar som ligger till grund för bl. a. inriktningen av avelsarbetet för med sig konsekvenser som är svåröverskådliga. I synnerhet i ett längre perspektiv är den utveckling som innebär omfattande genetiska förändringar i djurstammarna och som skapar nya beteenden och sämre reproduktionsförmåga oroande. som ekologisk balans kommit att bli ett övergripande mål i miljö- och jordbrukspolitik tillåts inom den storskaliga animalieproduktionen en av renodlade lönsamhetsskäl betingad djurhållning, vilken innebär en långtgående och nedbrytande anpassning av djuren till en ensidigt produktionsinriktad livsmiljö. De berättigade krav som måste ställas på livsmedel av god kvalitet till rimliga priser innebär självfallet också krav på kvalitet i djurhållningen. Det finns anledning att betona att det på inte föreligger någon konflikt i detta avseende mellan konsumentintresset, å den ena sidan, och djurhälsooch djurskyddsintressen, å den andra sidan. Formerna för den fortsatta animalieproduktionen måste följas med stor uppmärksamhet, och särskild vaksamhet är nödvändig i fråga om animalieproduktionens utbyggnad. Skulle - trots den fastlagda inriktningen för den framtida jordbrukspolitiken - en tendens fortfarande finnas till inriktning på storskalighet och etablering av storanläggningar för animalieproduktion, måste effektivare åtgärder än nu tillgängliga sådana sättas in. En åtgärd som bör studeras närmare och kan visa sig nödvändig att tillgripa är en form av etableringskontroll som möjliggör en samlad jordbrukspolitisk bedömning och ökar samhällets möjligheter att förhindra olämpliga former av animalieproduktion. Den storskaliga animalieproduktionen har delvis samband med livsmedelsindustrins utveckling. Det är angeläget att forskningsinsatser kommer till stånd för att närmare studera livsmedelsindustrins utvecklingsdrag och de följdeffekter dessa har för jordbruksproduktion och för livsmedelskonsumtion. I högre grad än f. n. måste såväl rationaliseringsarbetet inom växt- och djurproduktionen som livsmedelindustrins utveckling anpassas till jordbrukets biologiska förutsättningar. Vissa inslag i den nuvarande utvecklingen aktualiserar allvarliga frågor, både etiska och miljömässiga, med stor räckvidd. En grundläggande princip måste vara att den industriella tekniken skall anpassas till de biologiska förutsättningarna i stället för tvärtom. Därigenom kan bl. a. avelsarbetet inom djurproduktionen koncentreras på att bygga upp sunda djurstammar, som behovet av antibiotika och andra konstlade medel i djurens dagliga skötsel kan nedbringas. Med hänvisning till det anförda hemställs 1. att som sin mening ger regeringen till känna vad som i motionen anförs om åtgärder för att begränsa en fortsatt övergång till storskalighet och storanläggningar för animalieproduktion, 2. att hos regeringen begär att initiativ tas till forskningsinsatser för att närmare studera livsmedelsindustrins utvecklingsdrag och därigenom uppkommande följdeffekter på jordbruksproduktion och livsmedelskonsumtion, 3. att uttalar att rationaliseringsarbetet inom växt- och djurproduktion och livsmedelsindustrins utveckling i ökad grad måste anpassas till jordbrukets biologiska förutsättningar.