mot · G302989 · 1980-01-24 00:00:00 — av m. fl. Staten har viktiga uppgifter när det gäller att förbättra förhållandena och underlätta levnadsvillkoren i landets glesbygdsområden. Verksamheten är angelägen därför att den rör stora geografiska områden med många människor, där inslaget av äldre är mycket stort. Problemen gäller också grundläggande frågor, som sysselsättning, livsmedelsförsörjning och primär samhällsservice. Till bilden hör att väsentliga förbättringar ofta kan åstadkommas genom jämförelsevis enkla och billiga åtgärder. Det innebär sammantaget att glesbygdsfrågorna måste ägnas stort intresse i den statliga verksamheten. Fr. o. m. har länsstyrelserna fått utvidgade uppgifter och samordningsansvar för olika statliga insatser i glesbygd. Det gäller såväl sysselsättningsskapande åtgärder som olika typer av serviceåtgärder av kommersiell eller samhällelig natur. I anslutning härtill har också de medel som kan disponeras för arbetet utökats. En bättre samordning av verksamheten och förstärkningen av resurserna var från olika synpunkter angelägen. De förändringar som genomfördes får därför ses som ett steg i rätt riktning. Statens insatser i landets glesbygdsområden är emellertid fortfarande små, om man sätter dem i relation till de stora områden som det gäller, problemens omfattning och den mängd människor som berörs av stödet. För disponeras /80 ett stöd på 2,5 milj. kr. som skall fördelas på flera olika ändamål (sysselsättning i glesbygd, stöd till butiker i glesbygd, IKS samt stöd till samhällsservice i glesbygd). Stödets storlek blir efter en uppdelning på de olika ändamålen begränsat. Som exempel kan nämnas att stödet till butiker i glesbygd i uppgår till . Det räcker till stöd till två tre butiker beroende på ärendenas storlek. Det är angeläget att stödet blir föremål för en kraftig uppräkning för både länet och riket som helhet. Det finns också skäl att vidta en del åtgärder som gör det möjligt att få ett effektivare utnyttjande av det stöd som finns. När det gäller stödet till sysselsättningsskapande åtgärder i glesbygd blir verksamhetens omfattning till en del beroende av de resurser som lantbruksnämnderna kan anslå för att initiera, utvärdera och driva projekt i glesbygd. I vissa län, bl. a. samtliga Norrlandslän utom , har man för det ändamålet förstärkt lantbruksnämnderna med en s. k. lokalrådgivare som bl. a. skall kunna ägna sig åt glesbygdsfrågorna. i har inte fått någon sådan förstärkning, vilket har begränsat möjligheterna att aktivt driva 1* 1979/80. fram åtgärder för sysselsättning i länets glesbygdsområden. Det är angeläget att lantbruksnämnden ges möjlighet att anställa en lokalrådgivare för att förstärka insatserna i länets glesbygdsområden, där bl. a. norra och västra delarna av bör prioriteras. Stödet till butiker i glesbygd är konstruerat som ett investeringsstöd. Det finns vissa mycket begränsade möjligheter att ge driftstöd under en kortare övergångstid. För att kunna tillgodogöra sig ett investeringsstöd måste butikerna ha tillräcklig bärkraft för att genomföra investeringar och klara de därpå följande större kapitalkostnaderna. Möjligheterna härtill kan ofta vara begränsade, eftersom underlaget för glesbygdsbutiker sällan ökar. Problemet är i de flesta fall att underlaget minskar, så att det blir svårt för butiksägaren att klara driften av verksamheten. Mot den bakgrunden finns det skäl för att vidga möjligheterna till driftstöd till butiker där det finns ett betydande samhällsintresse av att verksamheten upprätthålls. Möjligheterna att ge glesbygdsbutikerna bättre ersättning för olika bl. a. statliga servicefunktioner som de svarar för (post, tipstjänst, apotek, penninglotterifunktioner) kan också vara en metod att förbättra deras lönsamhet. Med hänvisning till vad som anförts hemställs 1. att som sin mening ger regeringen till känna behovet av att glesbygdsstödet bör förstärkas för såväl som för riket som helhet, 2. att hos regeringen anhåller om förslag för att utvidga stödet till glesbygdsbutiker. () () () AXEL ()