mot · G3021013 · 1980-01-23 00:00:00 — Motion 1979/80:1013 av om verksamheten vid civilförsvarsskolan i , m. m. har haft betydande problem att hålla sysselsättningen uppe. har 6 300 sysselsättningstillfällen i länet försvunnit, varav 4 000 inom industrin. Arbetslösheten är den högsta i landet utanför skogslänen. Detta citat ur arbetsmarknadsutskottets betänkande 1978/79:23 ger i ett nötskal den besvärliga situation som präglar . Utskottet framhåller vidare i sitt betänkande att det utredningsarbete som bedrivits inom länet utgör en god grund för åtgärder som syftar till att förbättra näringslivet i länet. Utskottet utgår ifrån att förslagen kommer att uppmärksammas i regeringens kansli, bl. a. inom den grupp med anknytning till etableringsdelegationen som har till uppgift att bl. a. utarbeta förslag till åtgärder för . Mot denna bakgrund finns det anledning att ta upp några aktuella frågeställningar, som har betydelse för de olika orterna och därmed också för länet i dess helhet. I årets budgetproposition, bil. 7, föreslår försvarsministern att verksamheten vid civilförsvarsskolan i skall avvecklas och att avvecklingen bör ske stegvis med början /81 och vara avslutad . Om detta förslag förverkligas innebär det ett övergivande av tidigare riktlinjer för civilförsvarsverksamheten vid civilförsvarsskolan i , och innebär det ett svårt slag mot den redan hårt drabbade kommunen. I budgetpropositionen 1977/78, bil. 7, anförde nämligen försvarsministern (s. 343) följande: Jag vill erinra om att utbildnings- och övningsverksamheten enligt de riktlinjer som har beslutat skall genomföras vid fem anläggningar. I enlighet härmed har regeringen beslutat att en anläggning, utöver de befintliga anläggningarna i , , och , skall förläggas till . Jag finner inte anledning att föreslå någon ändring häri. Mot bakgrund av beslut föreslog 1976 att en ny anläggning skulle uppföras inom . Försvarsministern säger vidare i ovan nämnda budgetproposition: Frågan om att ersätta de nuvarande utbildningsanordningarna i med en ny anläggning får tas upp senare när har kommit in med det ytterligare underlag som behövs för att kunna ta ställning härtil. Jag vill i detta sammanhang erinra om att verksamheten i avses pågå i nuvarande organisation och på nuvarande platser . Det hade varit värdefullt om detta beslut fått gälla under hela innevarande planeringsperiod. Utbildning av vapenfria tjänstepliktiga En fråga som aktualiserats i detta sammanhang är det behov som uppenbarligen finns av att också ge de vapenfria värnpliktiga en adekvat utbildning för civila insatser i en eventuell krigssituation. Denna fråga behandlades bl. a. i propositionen 1977/78:159 om ändring i lagen om vapenfri tjänst. På s. lil i nämnda proposition säger försvarsministern: Jag anser att i samarbete med försöksvis och i etapper bör finna former för en utökad och kvalificerad utbildning och tjänstgöring inom civilförsvaret för de vapenfria. Omfattningen av och tidsplanen för en sådan utökning får övervägas efter kontakter mellan regeringen och berörda myndigheter. I det av godkända betänkandet FöU 1977/78:28 sägs på s. 19: I propositionen anmäls att en utökad och kvalificerad utbildning och tjänstgöring i civilförsvaret för de vapenfria kräver ytterligare överväganden angående investeringar m. m. Utskottet anser det vara angeläget att man skapar ökade möjligheter till vapenfri tjänstgöring med inriktning som försvarsministern anger. Statlig myndighet bör vara skyldig att anordna utbildning för vapenfria. fick regeringens uppdrag att i samråd med utarbeta ett förslag till utökad och mer kvalificerad utbildning av de vapenfria tjänstepliktiga. Förslaget överlämnades till regeringen . förslag innebär bl. a. att Katrineholmsanläggningen successivt skall inta rollen som särskild anläggning för vapenfriutbildningen. För detta ändamål föreslås att en ny anläggning byggs i för att stå klar /89 med en kapacitet av ca 240 förlagda vapenfria. genomför f. n. en försöksverksamhet med utbildning av vapenfria tjänstepliktiga på några olika ställen i landet. Mot bakgrund av ovan redovisade förhållanden synes det mindre välbetänkt att nu fatta beslut om nedläggning av civilförsvarsskolan i . Ett sådant beslut bör anstå dels i avvaktan på ett kommande nytt försvarsbeslut, dels i avvaktan på erfarenheterna från den pågående försöksverksamheten med utbildning av vapenfria värnpliktiga som pågår. Därtill bör erinras om den utredning regeringen tillsatt om vissa organisatoriska frågor med anledning av den nya vapenfrilagstiftningen (A 1979:05). En allmän utgångspunkt för denna utredning är att skapa en sådan organisation att den ger en rationell och smidig hantering av vapenfriverksamheten. Särskilt bör utredningen granska om det går att uppnå administrativa fördelar m. m. i kontakterna mellan de myndigheter och organisationer som anordnar utbildning av vapenfria tjänstepliktiga. Det är således flera skäl som talar för att icke nu besluta om nedläggning av civilförsvarsskolan i utan i stället låta verksamheten pågå där i nuvarande utsträckning fram till nästa försvarsbeslut. Härigenom kan det bli möjligt att göra en samlad bedömning av behovet av utbildningskapacitet inom civilförsvaret. Ett uppskjutande av ställningstagandet skulle således innebära möjligheter för civilförsvarsskolan att fortsätta under nuvarande betingelser. Kostnaderna härför har beräknat till drygt 8 milj. kr. För att möjliggöra detta finns icke behov av ytterligare medelsanvisning, utan finansieringen av verksamheten kan lämpligen ske genom en omfördelning inom den utgiftsram för som föreslås i budgetpropositionen. Jag hemställer att beslutar ge regeringen detta till känna. Sedan pilotutbildningsutredningen framlagt sitt förslag beträffande civil pilotskola har förslaget varit ute på en omfattande remiss. Frågan är f. n. föremål för beredning inom . Med anledning härav finns det anledning att understryka angelägenheten av att denna skola lokaliseras till . har i en utförlig dokumentation om förutsättningarna för anläggandet av den föreslagna skolan påvisat såväl de praktiska som de ekonomiska fördelar som står att vinna genom en lokalisering till . Genom att samordna den planerade nya utbildningen med den redan befintliga utbildningen, som bedrivs dels av Nyge-Aero i genom , dels vid artilleriflygskolan i , är det möjligt att få i gång denna yrkesutbildning utan längre tidsutdräkt och även att bemästra de kostnadsmässiga konsekvenserna som en sådan ny utbildning för med sig. Med hänvisning härtill och till de utfästelser som staten gjorde redan i samband med beslutet att lägga ned flygflottiljen Fil - nämligen att snabbt vidta åtgärder så snart nedläggningen visade tendenser att ge negativa effekter på sysselsättningen - måste det anses naturligt att staten tar sitt ansvar genom att låta lokalisera den nya utbildningen till . Till detta bör läggas att om så icke sker kan detta få en direkt negativ inverkan på den flyg- och utbildningsverksamhet som bedrivs i , då risker finns att de servicefunktioner av olika slag som en flygoch utbildningsverksamhet av detta slag fordrar i fortsättningen icke kommer att stå till förfogande. skapades landets första stora tvärtekniska centrum för målinriktad forskning, Studsviks forskningsstation, med speciallaboratorier för fysik, metallurgi, värmeteknik, korrosionskemi, regler- och instrumentteknik m. m. Huvudman för forskningsstationen var ett halvstatligt aktiebolag, som ombildades till ett helstatligt aktiebolag, AB Atomenergi (numera ). Aktiebolagsformen var ursprungligen betingad av företagets engagemang vid utvecklingen och uppförandet av kraftreaktorprototyper (, ) och industriella processanläggningar. Forskningen vid Studsvik finansierades genom direkta statsanslag till bolaget. Under 1960- och var Studsvik ett forskningscentrum av internationellt hög klass. Även om vissa resurser i Studsvik alltjämt kan och bör utnyttjas kommersiellt, finns det anledning betvivla att forskningsstationen med sin nuvarande storlek i längden kan drivas uteslutande på kommersiella villkor. Man måste nämligen räkna med att en alltför långt driven kommersialisering kan leda till en viss nedbrytning av forskningsstationens potential för avancerad forskning och utveckling, vilket i sin tur inverkar menligt även på den kommersiella verksamheten. Detta har även påtalats av ett stort antal studsviksforskare. Osäkerheten beträffande Studsviks möjligheter under nuvarande former togs också upp av reaktorsäkerhetsutredningen, som i sitt betänkande skrev följande: I detta sammanhang vill utredningen också beröra frågan om utnyttjandet av den resurs som Studsvik Energiteknik utgör. Utredningen finner Studsviks ställning oklar. Nationella forskningsstationer av Studsviks storlek kan inte väntas ge ekonomisk självtäckning men kan ändå i större sammanhang ha ett berättigande. Risö i och i är exempel på sådana forskningsstationer. Med avseende på personal och laboratorieresurser innebär Studsvik en motsvarande tillgång i . Genom kravet på omedelbar ekonomisk lönsamhet har emellertid anträtt en väg där uppdrag och prioriteringar alltmer måste styras av kortsiktiga ekonomiska hänsyn. Det är under dessa förhållanden osäkert i vilken omfattning man för framtiden kan räkna med Studsviks resurser i säkerhetsarbetet. Därför förefaller det angeläget att man från statens sida omprövar förutsättningarna för att i en ändamålsenlig organisation utnyttja Studsviks resurser på ett fruktbart sätt. Det måste från såväl statens och bolagets som de anställdas synpunkt vara synnerligen angeläget att oklarheten om Studsviks ställning utreds, i ali synnerhet om det förhåller sig så som reaktorsäkerhetsutredningen anger i sitt ovan citerade yttrande. Därtill är det angeläget att understryka att det finns en tendens hos programansvariga myndigheter att inom och utom den egna organisationen bygga upp nya resurser som dubblerar dem som redan finns i Studsvik. Regeringen tillsatte 1979 utredningen om myndighetsorganisationen inom energiområdet (I 1979:10). Då denna utredning skall syssla med frågor rörande organisationen m. m. inom energiområdet synes det lämpligt att utsträcka dess uppdrag att jämväl omfatta Studsviksanläggningens ställning i detta sammanhang. I motioner till har jag tagit upp frågan om behovet av en central myndighet för alla energifrågor. Att vi trots energifrågornas stora betydelse saknar en central myndighet för detta viktiga samhällsområde är en påtaglig brist. Energifrågorna är uppdelade på en mängd institutioner koncessionsnämnden, , , , delegationen för energiforskning, , energisparkommittén, centrala driftsledningen, för att nu nämna några. Det finns starka skäl som talar för att frågan om en central energimyndighet utreds, vilket även lämpligen bör anförtros ovannämnda utredning. Nytt utvecklingsbolag för energiteknik beslöt att nya statliga utvecklingsbolag skall bildas inom tre tekniska områden, nämligen energiteknik, miljöteknik och transportteknik. I näringsutskottets betänkande (1978/79:60) uttalades dels att man vid skapandet av det nya utvecklingsbolaget för energiteknik bör tillvarata de resurser som finns vid , dels att Studsvik tillförsäkras möjligheter till nära samarbete med det nya bolaget. Det är uppenbart att ett nytt utvecklingsbolag på det energitekniska området kan fylla en funktion som komplement till Studsvik Energiteknik AB:s nuvarande verksamhet. Detta möjliggörs naturligtvis bäst om det nya bolaget lokaliseras till . Härigenom skulle statsmakternas intentioner att tillvarata Studsviks resurser kunna förverkligas på ett smidigt sätt. Skall den nedåtgående trenden inom det sörmländska näringslivet kunna brytas är givetvis välordnade kommunikationer ett betydelsefullt inslag. Detta gäller icke minst järnvägstrafiken. Även om antalet passagerare ökat högst väsentligt genom lågprissatsningen är dock järnvägstrafiken till föga eller ingen glädje för de människor som bor utmed järnvägslinjerna och i tätorter där tågen aldrig stannar. Jag har i motioner framhållit nödvändigheten av att den s. k. östgötapendeln gör uppehåll i såväl som . För befolkningen i hela den östra delen av skulle det vara av stort värde om man kunde erbjudas möjligheter till järnvägskommunikationer, utan att behöva färdas så långt som man nu får göra till närmaste station, där tåget gör uppehåll. Samma är förhållandet med utmed sträckan . En försöksverksamhet skulle säkerligen visa att trafikunderlaget vid de nämnda stationerna är tillräckligt stort för att motivera tåguppehåll. En annan angelägen åtgärd är att förstärka och förbättra järnvägssträckan och dess förbindelse med . Härigenom skulle järnvägstrafiken utmed hela kunna förbättras och därmed avlasta de båda hårt belastade Europavägarna som går på ömse sidor om . En annan angelägen åtgärd är att utvidga turtätheten på sträckan via till en gång stället för som f. n. I budgetpropositionen, bil. 9, framgår på s. 103 att regeringen givit SJ i uppdrag att redovisa en långsiktig, projektindelad plan över SJ:s investeringsbehov . Av kommunikationsministerns uttalande framgår att han räknar med att statsmakterna i samband därmed skall ha tillgång till de redovisningar som skall lämnas av SJ, om ett särskilt investeringsprogram för vissa trafiksvaga bandelar och om investeringsbehoven i . Det synes motiverat att i detta sammanhang ta upp de frågor som i denna motion aktualiserats beträffande järnvägstrafiken i . Med stöd av det ovan anförda hemställs* beträffande civilförsvarsskolan i att ger regeringen till känna vad i motionen anförts om nödvändigheten av att verksamheten vid skolan - inom den utgiftsram som föreslås i budgetpropositionen - kan fortgå i nuvarande utsträckning fram till nästa försvarsbeslut. * Se även motionerna 1979/80:1014-1015.