mot · G3021209 · 1980-01-25 00:00:00 — Motion 1979/80:1209 av och om begravningskapell m. m. vid Rätten till en värdig död måste för alla te sig som ett berättigat krav. Olika aspekter kan anläggas på innebörden av detta. Ofta förknippar man det med den motsatsställning som finns mellan de genom avancerade tekniska hjälpmedel långt framskridna metoderna att förlänga livet och förmodad eller manifesterad önskan hos den oåterkalleligen döende och hos de sörjande och vakande anhöriga, att plågorna snart skall vara till ända. Men så länge livet inte har flytt hos en döende patient finns högt ställda ambitioner inom sjukvården att möta situationen för att omständigheterna verkligen skall bli så värdiga som möjligt. När emellertid döden är ett faktum blir situationen annorlunda. Döden är satt på undantag. I vår materiella tillvaro, där uttalade behov av andliga värden och sanningssökande besinning tycks vara något ovanligt, har döden blivit något onaturligt. Vi söker värja oss mot att tänka på döden över huvud taget. Emellertid tvingas vi uppleva hur nära och kära går bort. Det är en situation som kanske är ännu svårare att uppleva än att stå nära inför sin egen död. Därför är det så ytterst viktigt att arrangemangen kring döden ger de anhöriga möjlighet att på ett sätt som känns riktigt och i en omgivning som är den rätta, få vara hos och ta avsked av den döde. Vi tvivlar på att möjligheterna till detta är någorlunda tillfredsställande tillgodosedda generellt sett vid våra sjukhus, men vi hoppas att vi har fel. Däremot vet vi att ett av våra medicinskt mest välrenommerade sjukhus förtjänar ett hårt omdöme i detta speciella avseende, nämligen . Visserligen är det allmänt sett i dåligt materiellt skick, något man av olika skäl har fått stå ut med t. v., men i det här avseendet har det gått för långt. Sjukhuset saknar både begravningskapell och s. k. visningsrum, där anhöriga i lugn och ro kan ta farväl av sina anhöriga. Men bäggedera är nödvändiga (Ev. provisoriska visningsrum kan inte ersätta ett begravningskapell). Sjukhusprästerna vid , och , uttalade sig i denna fråga i en intervju för sjukhusets egen tidning och framhöll bl. Vid ett dödsfall handlar det om att orientera sig om vad som skett, att inse och förstå att nu är den här människan död och att jag måste leva vidare utan henne. För många människor blir det lättare att sätta sig in i det nya förhållandet om man får se den döde, i synnerhet vid hastiga dödsfall. suttit och vakat hos den sjuke ända tills dödstillfället, önskar de ofta se hur den döde ligger i sin kista. Anhöriga har berättat för mig att de under jordfästningen som en tröst till sig själva sagt: - Jag vet i alla fall hur han ser ut, där han ligger i sin kista. För de allra flesta är det från psykologisk synpunkt nödvändigt. Det är en naturlig del i deras sorgearbete. Invid patologen finns visserligen ett rum som man talat om att inreda till visningsrum. ser det mer ut som ett garage utan fönster och med betongväggar. - Eftersom det inte finns ett speciellt visningsrum finns det ett naturligt motstånd att tillmötesgå de anhörigas önskemål om att få tillbringa hos sina döda. Det finns ju anhöriga som inte hinner fram och de avlidna skjutsas ned till patologen. Om de insisterar rullas då den döde ut till det garageliknande rummet. kunde begravningsentreprenörerna svepa de döda och sedan ha visning här på sjukhuset. Önskar man nu se den döda i sin kista får begravningsbyrån ordna ett extra arrangemang och t. ex. visa kistan i det kapell där jordfästningen skall ske. Begravningsentreprenörernas arbetsmiljö här på KS är även mycket dålig. Det finns bara ett litet rum för svepning. får de stå på kö och vänta på sin tur. - Men problemet rör inte bara visningsrum. Kapellet som inrättades när sjukhuset uppfördes, går inte längre att använda. Vi behöver verkligen ett nytt kapell . En del läkare vid sjukhuset tror dock fortfarande att kapellet går att använda. Så är alltså inte fallet. Det händer inte så sällan att en läkare säger till de anhöriga att den döde kommer att läggas i ett kapell vid sjukhuset, där det är möjligt att få vaka om man så vill. Särskilt för invandrare, som kan ha sina särskilda ceremonier kring den döda kroppen eller för katoliker, är det viktigt att få vara i ett kapell. Det blir sedan extra tungt för de anhöriga att få underrättelse om att det inte längre finns något kapell. (KS-kontakt 4-5/79 s. 6-7). De allvarliga och djupt inhumana missförhållanden, som vi med denna motion vill fästa uppmärksamhet på, måste skyndsamt röjas ur vägen. Med stöd av det anförda hemställs att anhåller att regeringen vidtar åtgärder för att tillgodose behovet av begravningskapell och visningsrum för anhöriga vid . () () 1* 1979180.