mot · G302778 · 1980-01-22 00:00:00 — av m. fl. I motionen 1978/79:2321 av m. fl. med anledning av propositionen 1978/79:121 om användningen av automatisk databehandling (ADB) i statsförvaltningen belystes frågan om statens engagemang inom datatjänstsektorn. Staten har ägarskap i 14 datatjänstorganisationer med en sammanlagd årsomsättning om ca 800 milj. kr. och ca 3 250 anställda. Dessa organisationer tillgodoser mer än väl statsförvaltningens behov av dataservicetjänster. har i mycket ringa utsträckning hitintills anlitat privata servicebyråer. Så har dock skett då det varit uppenbart att de statliga servicebyråerna inte lyckats tillhandahålla effektiva system till rimliga kostnader. har förmärkts ett ökat intresse från myndigheternas sida att anlita privata servicebyråer. De flesta av de 14 organisationer som helt eller delvis är statsägda dras med betydande problem av olika slag. Flera av organisationerna tillhandahåller dessutom samma tjänster, dock på olika villkor. Dubbleringen har inte medfört en effektiv konkurrens mellan organisationerna. Snarare har avsevärda resurser inom organisationerna avsatts för att klara ut samarbetsrelationer och gränsdragningar, dvs. i princip en fördelning av den statliga marknaden. Den uppkomna situationen måste ses som ett direkt resultat av att de statliga datatjänstorganisationerna lever skyddade från reell konkurrens från privata servicebyråer. Den statliga datatjänstorganisationen präglas av en mycket hög grad av koncentration. har uttalat sig för decentralisering av dataserviceverksamheten. Decentraliseringsprincipen måste aktivt understödjas för att den skall kunna förverkligas. För flera av statens datatjänstorganisationer innebär decentraliseringen en omfattande förändring av en ofta högt centraliserad verksamhet. Det finns därför skäl att förmoda att flera av datatjänstorganisationerna så långt som möjligt undviker att medverka i och stödja spridningen av datordrift och ADB-kunnande uti statsförvaltningen. Även mot denna bakgrund finns anledning att överväga omfattningen av statens datatjänstorganisationer. Datamaskincentralen för administrativ databehandling (DAFA) DAFA utgör en av statsförvaltningens största datatjänstorganisationer. DAFA fungerar som en servicebyrå. Man tillhandahåller systemutveckling, programmering, datordrift, databeredning m. m. i stordatormiljö i traditionella former. Den del av administrativ databehandling som statsförvaltningens myndigheter lagt på servicebyrå ligger till största delen på DAFA. Privata servicebyråer har som nämnts tidigare till mycket liten del kommit i fråga. DAFA:s intäkter kommer till från ett fåtal (ca 10) stora uppdrag som system-S (RRV), SLÖR (statskontoret), STIS (CSN), fastighetsdatasystemet (CFD) m. fl. Dessa uppdrag har genom överordnade beslut från regering och riksdag förlagts till DAFA. Det främsta skälet härtill har varit att det tidigare inom statsförvaltningen inte fanns något alternativ till den stordatordrift som DAFA erbjöd. Lokala datorer har blivit aktuella först . Den resterande delen av DAFA:s uppdrag består av mindre uppdrag, som DAFA har erhållit i mer eller mindre fri konkurrens med andra servicebyråer. Många av myndigheternas administrativa system kan direkt eller indirekt kopplas till en eller flera av de tunga statliga systemen som är i drift vid DAFA. Detta har varit och är fortfarande en stor fördel för DAFA vid konkurrens med andra servicebyråer om nya uppdrag. DAFA kan dessutom påvisa erfarenhet från samarbete med statliga myndigheter och anser sig ha kännedom om statsförvaltningens verksamhetsformer. Även detta är till fördel för DAFA i konkurrenssituationer. Trots detta har privata servicebyråer kunnat göra inbrytningar på den statliga marknaden. I många fall har detta berott på att DAFA inte har kunnat erbjuda effektiva och lönsamma standardprodukter. I andra fall har bristande service och kompetens varit avgörande för myndigheternas val av annan servicebyrå eller anskaffning av egen datoranläggning. DAFA har fungerat som servicebyrå åt statsförvaltningen . DAFA organiserades som en servicebyrå för stordatordrift, som vid tiden för bildandet var det enda egentliga alternativet för databehandling. förändrades (omkring 1973) för en bättre anpassning till kundernas krav. Därefter har endast marginella förändringar gjorts i organisationen. Efter en särskild utredning om DAFArs ekonomi bildades en separat marknadsenhet. Den nu gällande organisationen är fortfarande helt utformad för stordatordrift. De tekniska förändringar som inträffat inom databehandlingsområdet har inte satt några spår i . Några förslag till nya organisationer eller idéer om en sådan har inte framlagts från D sida. Detta är märkligt även från den synpunkten att DAFA uppenbarligen har en mängd interna samarbetsproblem som bl. a. tar sig uttryck i bristande service och oförmåga att ta sig an kundernas problem. Privata eller andra affärsdrivande servicebyråer i ADB-branschen har för att nå framgång i konkurrensen om nya uppdrag baserat sin verksamhet på ett omfattande utbud av standardprodukter som täcker de vanligaste applikationsområdena, såsom ekonomi, persnaladministration, materielredovisning och kontorsautomation. Härigenom kan dessa servicebyråer erbjuda kunderna effektiva system till begränsade utvecklingskostnader. Servicebyråerna erbjuder numera ofta sina standardprodukter i kombination med en minidator. DAFA har till övervägande del engagerat sig i s. k. skräddarsydda system, som tillgodoser en kunds speciella behov. Ofta har systemen omfattat myndigheternas produktionsverksamhet. Bortsett från några få produkter, som DAFA har anskaffat , har DAFA inte något egentligt eget produktionsortiment i likhet med övriga servicebyråer att erbjuda kunderna. De standardprodukter som finns vid DAFA typ SLÖR, system-S m. fl. är produkter som ägs och styrs av andra myndigheter och för vilka DAFA enbart har en medagerande uppgift. DAFA uppbär en god och lönsam ersättning för denna roll. DAFA har engagerats i ett antal minidatorprojekt . Dock har DAFA endat i ett fall lyckats genomföra ett minidatorprojekt åt en kund av egen kraft. Några färdiga minidatorsystem för olika applikationsområden har ännu inte åstadkommits trots att ekonomiska resurser har funnits tillgängliga. DAFA har f. n. en god ekonomi. Intäkterna är emellertid helt beroende av de fåtaliga stora uppdragen. Dessa har haft en omfattande volymtillväxt, vilket inneburit hastigt ökade intäkter för DAFA. i rad har det verkliga utfallet överträffat budgeterade intäkter. DAFA har genom en rad prissänkningar sökt motverka övervinster. DAFA lever i en trygg ekonomisk miljö utan att behöva vidareutveckla sig så länge nuvarande stora uppdrag ligger kvar i organisationen. Avsaknaden av nya produkter och organisatorisk anpassning till utvecklingen tyder på att den trygga miljön har skapat stagnation inom DAFA. Härigenom har DAFA minskat sin handlingsfrihet och gjort sig näst intill helt beroende av att befintliga stora uppdrag tills vidare ligger kvar vid DAFA i oförändrat skick. Den nya datapolitiken innebär att ADB-kunnande, utveckling och datordrift skall decentraliseras till myndigheterna så långt är praktiskt möjligt och ekonomiskt motiverat. innehar nu ett antal stora system, som är baserade ADB-filosofi, där centrala datorer och satsvisa bearbetningar var huvudingredienserna. Dessa system står nu inför en nödvändig modernisering som med största sannolikhet medför en helt ny driftlösning med lokala datorer och där servicebyråns roll minskar. Flera av ifrågavarande system är i drift vid DAFA och har stor betydelse för DAFA:s ekonomi. Såväl den nya datapolitiken som behovet av att modernisera äldre datasystem medför en helt ny situation för DAFA och som en följd härav väsentligt minskade intäkter i DAFA:s nuvarande uppdrag. Rimligen borde DAFA medverka i såväl decentraliseringen av ADBkunnandet som i moderniseringen av äldre system. Med hänsyn till DAFA:s låga beredskap i vad gäller förutsättningarna för organisationen att skaffa alternativa intäkter t. ex. genom ett effektivt produktutbud m. m. förefaller det mer sannolikt att DAFA tills vidare tvingas agera för en konservering av nuvarande situation. Ett sådant agerande motverkar effektivisering av ADB-verksamheten i statsförvaltningen. DAFA:s framtida roll såsom servicebyrå i statsförvaltningen bör mot denna bakgrund klarläggas och utredas. I monopolutredningens betänkande Datakonkurrens (Ds B 1979:1) behandlas frågan om DAFA:s möjligheter att verka i en mera uttalad konkurrensmiljö. Utredningen föreslår att den särställning som DAFA har genom rationaliseringsförordningen (SFS 1975:567) upphävs och att DAFA får större frihet i vad gäller maskinanskaffning, lönesättning, engagemang i systemutveckling och val av nya marknader. Utredningen behandlar enbart regler för DAFA:s verksamhet. DAFA:s roll och uppgifter i statsförvaltningen berörs inte. Man har i utredningen förutsatt att DAFA i stort sett skall arbeta med samma slags uppdrag som hitintills och endast föreslagit förändringar i verksamhetsformerna. Förändringar av dessa kan möjligen ge en bättre anpassning av DAFA till de primära kundernas och statsförvaltningens behov och krav. Utredningen ger inget svar på den problematik som DAFA utgör inom datatjänstområdet. En tung del av verksamhet omfattar utveckling av ADBsystem inom administrativ databehandling. är i färd med att skaffa sig kompetens inom minidatorområdet. Bolagets formella särställning i statsförvaltningen (SFS 1975:567) är upphävd. Detta innebär dock inte att reella särställning helt upphör. kan även fortsättningsvis väl hävda sin position på grund av sin ägarbakgrund. I fråga om systemutveckling överlappar DAFA och varandra. För att kunna skaffa nya uppdrag är DAFA tvungen att skaffa sig hög kompetens inom minidatorområdet. Även inom detta område kommer DAFA och att ha likartad kompetens. För statsnyttan är det varken effektivt eller ekonomiskt försvarbart att ha två organisationer som sysslar med samma saker. , DAFA och statskontoret har genom etablerat samarbete i ett särskilt tillskapat organ sökt fördela arbetsmomenten vid nyutveckling av nya system för statsförvaltningen. De framtagna fördelningsmodellerna har haft ringa genomslagskraft i verkligheten. Det etablerade samarbetet är på väg att upphöra. Mot denna bakgrund och den dubbeletablering som DAFA och utgör för statsförvaltningen är det även angeläget att se över det engagemang som statsförvaltningen har inom datatjänstområdet genom och en eventuell sammanslagning av de båda organisationerna. Datatjänstorganisationer, som huvudsakligen betjänar en bestämd myndighet, bör betraktas som en del av myndigheten och bör därför verka enligt samma regler som gäller för myndigheten i övrigt. Detta kan i vissa lägen skapa problem vid rekrytering av personal men torde inte utgöra något allvarligare hinder för verksamheten. För datatjänstorganisationer med servicebyråuppgift bör närmare övervägas vilken verksamhetsform som framdels skall föredragas. DAFA har hitintills fungerat som statlig myndighet med servicebyråuppgift inom ADB-området för statsförvaltningen. DAFA har i stort sett kunnat hantera tilldelade driftuppdrag. Men DAFA har visat föga fantasi i vad gäller vidareutveckling av tjänster och produkter och anpassning av den egna organisationen till kundernas krav och den tekniska utvecklingen inom minidatorområdet. DAFA:s kundkänslighet är föga utvecklad. DAFA har i sin vidareutveckling främst engagerat sig i teknikproblem som ligger driftverksamheten nära. Den skyddade konkurrensmiljö som DAFA lever i är sannolikt den främsta anledningen till den stagnation som DAFA befinner sig i. Stagnationen kan även ha befästs av den trygghet som myndighetsformen otvivelaktigt utgör. En ombildning av DAFA med sin nuvarande organisation och med befintliga resurser till ett aktiebolag torde inte ge nämnvärda förbättringar i DAFA:s nuvarande situation. DAFA måste omstruktureras innan en sådan åtgärd vidtas. DAFA:s och roller inom ADB-området i statsförvaltningen måste utredas och klarläggas. Möjligheten att successivt minska den verksamhet som DAFA bedriver bör undersökas. Därefter bör närmare övervägas val av organisation och verksamhetsformer. Aktiebolagsformen i en mer renodlad konkurrensmiljö bör särskilt övervägas. Med stöd av det anförda hemställs att hos regeringen begär tillsättandet av en utredning syftande till en successiv minskning av statens engagemang inom datatjänstområdet i vad gäller DAFA:s verksamhet och till en eventuell sammanslagning av de båda dataserviceorganisationerna DAFA och . () ()