ChangeIsKey/open-riksdag huggingface dataset:
mot · G302616 · 1980-01-23 00:00:00 — Motion 1979/80:616 av om SIDA:s samarbete med småföretagare Det är av stor betydelse att våra biståndsinsatser sker på ett sådant sätt att mottagarlandet effektivt kan tillgodogöra sig dem. En enig expertis är överens om att det är industriländernas småindustriella kunnande som utvecklingsländerna behöver. De biståndspolitiska insatserna har emellertid mer varit inriktade på att främja storskalighet och storföretagande, och de projekt som biståndsorganen stöder är ofta gigantiska satsningar som utvecklingsländerna har stora problem med att effektivt anpassa efter sina förutsättningar. Det finns emellertid förutsättningar att ge biståndet en inriktning som främjar småföretagande och därmed en effektivare användning av biståndsmedlen. I ett allt kärvare ekonomiskt klimat är det av vikt att de insatser som görs ger ett så stort utbyte som möjligt. En försöksverksamhet på detta område bör därför enligt min mening inrättas. Den kan ges en regionalpolitisk karaktär. Stiftelsen är en industriell servicecentral för småföretagen, belägen i och ägd av kommuner, landsting och företag gemensamt. Stiftelsen har en unik kompetens på småföretagsområdet som skulle kunna bli av stor betydelse för biståndsverksamheten och kunna få regionalpolitisk effekt, med ökade sysselsättningsmöjligheter i övre . Ett samarbete mellan Stiftelsen och biståndsorganen skulle också kunna ge ett internationellt kunnande till norrländsk industri, vilket måste anses vara oerhört viktigt. Enligt min mening bör därför 100 milj. kr. avsättas inom ramen för anvisade medel för en försöksverksamhet, där SIDA och Stiftelsen får pröva vad småföretag i glesbygd i kan ha för relevant teknologi att överföra till med likartade problemställningar. Medlen skulle enbart kunna utnyttjas efter en prövning av såväl utvecklingslandets projekt som den teknik och det kunnande företaget kan bistå med. Med hänvisning till vad som anförts hemställs att rikdagen uttalar att SIDA inom ramen för anvisade biståndsmedel upprättar en försöksverksamhet tillsammans med Stiftelsen i i syfte att överföra teknologi för småindustriell verksamhet till utvecklingsländerna i enlighet med vad som redovisas i motionen.
mot · G302617 · 1980-01-22 00:00:00 — av m. fl. om dispensreglerna för investeringar i och Enligt den lagstiftning som trädde i kraft är det inte tillåtet för svenska företag att investera i och . Dispens kan beviljas av regeringen för ersättningsinvesteringar, som inte medför att sökanden utökar sin verksamhet i de berörda länderna. Utan att närmare gå in på det lämpliga i att ha en sådan lagstiftning eller någon bedömning av hur pass effektivt ett förbud kommer att visa sig vara, finns det enligt vår uppfattning anledning att se över dispensreglerna. I ett inträffat fall beviljades först efter mer än sex månaders väntetid en dispensansökan för att ersätta en äldre, sönderkörd maskin med en ny, som inte medförde någon produktionsökning. Kostnaden för den nya maskinen rörde sig om ca . Handläggningen av detta ärende är enligt vår uppfattning inte godtagbar av flera skäl, och praxis bör ändras för framtiden. Den långa väntetiden kan medföra att order till svenska företag i stället går till utländska konkurrenter utan att man uppnår målsättningen att öva press på de berörda länderna. Svenskt anseende när det gäller att framställa produkter av hög kvalitet samt att lämna snabb och bra service minskas om de maskiner man använder sig av är av mindre god kvalitet. Än mer betänkligt är det att ett företag kan anse sig vara tvunget att , i väntan på dispens, använda en nödtorftigt reparerad maskin, vilket från arbetsskydds- och miljövårdssynpunkt inte är tillfredsställande. För att göra förfarandet smidigare och mindre byråkratiskt bör från dispenskravet undantas ersättningsinvesteringar som dels understiger motvärdet av , dels inte medför en utvidgning av verksamheten. Dessutom måste självfallet tiden för ett dispensärendes handläggning väsentligt förkortas. Det torde få ankomma på vederbörande utskott att utarbeta erforderlig lagtext. Med stöd av det anförda hemställs att beslutar om en ändring i dispensreglerna för investeringar i och i enlighet med vad som anförts i motionen. BO () ()
mot · G302620 · 1980-01-21 00:00:00 — av m. fl. om byggnad för ett flygvapenmuseum i togs ett riksdagsbeslut att inrätta ett flygvapenmuseum från , vilket skulle förläggas på Malmen väster om . Att man valde Malmen som plats för det kommande flygvapenmuseet är helt naturligt, då det svenska militärflygets utveckling startade där. började också första flygare, baron , att flyga från Malmen. Fördelen med Malmen är därtill att flygvapenmuseet här får närkontakt såväl med gammal välbevarad lägermiljö som med ett fortfarande aktivt flygfält. Sedan riksdagsbeslutet togs har stora mängder av material som man önskar bevara samlats på platsen. På en tredjedel av flottiljens utrymme, fördelade på 17 lokaliteter, lagras f. n. landets flyghistoriska arkivalier i avvaktan på en permanent museibyggnad inne på lägerområdet, vilken fortifikationsförvaltningen börjat projektera. Det stora bekymret är den skriande bristen på lager och visningsutrymmen. tvingas man lagra viktiga delar av museets material utomhus eller i undermåliga lokaler där materialet far direkt illa. Det är därför nödvändigt att statsmakterna ställer medel till förfogande för byggnadens uppförande. Det material som äventyras utgörs inte endast av flygburet material, känsliga flyginstrument, träkameror, fallskärmar och liknande, utan samlingarna omfattar flygmotorer, serviceutrustning, markbunden radar och radioenheter, uniformer m. m., vilket visar integrationen av flygets utrustning. Inte minst utgör museets vapensamlingar en viktig del härav. Mot denna bakgrund synes det oss ytterst viktigt att uppföra en permanent byggnad för de museala samlingarna på Malmen i . Med stöd av det anförda hemställs att uttalar att regeringen på lämpligt sätt bör medverka till att rädda de stora tekniska och kulturella värden som ligger i det insamlade material som omnämnts i motionen genom att så snart möjlighet givs uppföra den projekterade byggnaden för flygvapenmuseum på Malmen i . () () () ()
mot · G302621 · 1980-01-23 00:00:00 — av m. fl. om militär medverkan i viss civil verksamhet Det militära försvaret är till för att förebygga och kunna avvisa militära hot mot vårt land. Dess resurser är avpassade till denna uppgift. Om det är ändamålsenligt och förenat med klok resursanvändning och inte strider mot uppställda regler eller utbildningsmål bör dock försvarets resurser, som ju också sker, få tjäna även civila ändamål. Ett exempel är ingenjörtruppernas mycket uppskattade medverkan vid byggande av broar och vägar. Förband får som övningsuppgift under utbildningen att utföra vägbyggnadsarbete, brobyggnadsarbete, transportarbete eller annat för civil myndighet, organisation, företag eller enskild, under förutsättning att arbetet är av otvetydigt värde för utbildningen. Dylika arbeten får ej utföras så att näringsidkare gynnas i konkurrens med annan eller så att krigsmakten framstår som konkurrent till näringsidkare. Svårighet att finna lämpliga övningsområden med samhällsnyttig karaktär kan i vissa fall uppstå, speciellt om förbanden är förlagda till storstadsregioner. När militärmyndigheten funnit eller fått erbjudande om lämpligt markområde för t. ex. vägbygge borde en av remissinstanserna som uttalar sig om lämpligheten av arbetets utförande vara den kommun där arbetet skall utföras. Sådana misstag som att privat markexploatör av fritidsområde gynnas på ett otillbörligt sätt genom att få vägbygge utfört av militärt förband till låg kostnad skulle då ej behöva uppstå. Enligt nu gällande bestämmelser skall vid väg- och brobyggnadsarbeten planläggning utföras endast i samråd med vederbörlig vägmyndighet. Med hänvisning till det anförda hemställs att som sin mening ger regeringen till känna vad i motionen anförts rörande kommuns rätt att uttala sig om militär medverkan i viss civil verksamhet. () () () ()
mot · G302622 · 1980-01-23 00:00:00 — av i m. fl. om viss ersättning till gravida kvinnor Genom den utbyggda mödravården förekommer det i utökad omfattning att havande kvinnor på grund av graviditetsbetingade åkommor blir ordinerade att under längre eller kortare perioder avhålla sig från arbete för att därigenom minska riskerna för komplikationer för modern och/eller fostret. Sådana rekommendationer förekommer bl. a. då risk för missfall bedöms föreligga och då kvinnan tidigare haft komplikationer under graviditet eller förlossning. Det är angeläget att kvinnor med graviditetsbesvär får möjlighet att följa läkarnas rekommendationer, vilket för många kan vara förenat med svårigheter, om de inte kan få ersättning för det inkomstbortfall de därigenom åsamkas. Med gällande bestämmelser har det ansetts att den förebyggande vård och de graviditetsbesvär det här är fråga om i regel inte berättigar till sjukpenning. Om den rekommenderade vilan avser tid före den beräknade nedkomsten, kan havandeskapspenning och föräldrapenning utges. Det förekommer emellertid i stor utsträckning att blivande mödrar tillråds att under havandeskapet under längre eller avhålla sig från arbete. Dessa kvinnor bör vara lika berättigade till ersättning för sitt inkomstbortfall som de som först av havandeskapstiden måste avbryta sitt arbete. Med hänsyn härtill hemställs att hos regeringen begär förslag om ändring av lagen om allmän försäkring, innebärande att havandeskapspenning skall kunna utges närhelst som kvinna efter ordination av läkare avhåller sig från arbete på grund av graviditetsbesvär som kan vara till fara för den havande eller fostret. MAJ () ()
mot · G302623 · 1980-01-23 00:00:00 — av m. fl. om ersättning för skada på glasögon Det finns många människor som måste bära glasögon på grund av nedsatt synförmåga. Många av dessa människor förvärvsarbetar och är således helt beroende av sina glasögon för att kunna utföra sitt arbete. Om dessa människor vid resa till eller från arbetet eller i arbetet i samband med ett olycksfall skulle skada sina glasögon, finns ingen försäkring som täcker en sådan kostnad, vilket är en brist. Skada på glasögon, eller helt förstörda, betingar ett högt pris, vilket kan vara ett ganska kännbart ekonominskt avbräck för den det drabbar. I lag av (nr 380) om arbetsskadeförsäkring sägs i 2 kap. 3 §: Med skada avses i denna lag personskada och skada på protes eller annan liknande anordning som användes för avsett ändamål när skadan inträffade. I denna mening inryms inte en skada på glasögon med nuvarande tolkning. Följande ändring föreslås av 2 kap. 3 § lagen om arbetsskadeförsäkring: Med skada avses i denna lag personskada och skada på glasögon, protes eller annan liknande anordning som användes för avsett ändamål när skadan inträffade. Med den ändring som här föreslås skulle kunna ersätta skadade glasögon i samband med en godkänd arbetsskada. Med hänvisning till det anförda hemställs att antar följande förslag till lag om ändring i lagen om arbetsskadeförsäkring (1976:380). Härigenom föreskrives att 2 kap. 3 § i arbetsskadeförsäkringen skall erhålla följande ändrade lydelse: Med skada avses i denna lag personskada och skada på glasögon, protes eller annan liknande anordning som användes för avsett ändamål när skadan inträffade. () ()
mot · G302624 · 1980-01-22 00:00:00 — 1979/80 624-633 om slopande av skyldigheten att ansöka om folkpension Enligt 6 kap. 1 § och 12 kap. 1 § lagen om allmän försäkring föreligger rätt till ålderspension fr. o. m. den månad varunder försäkrad fyller . Av 16 kap. 1 § första stycket framgår att den som önskar komma i åtnjutande av pension skall göra ansökan härom hos allmänna . Detta går till på så sätt att försäkrad fyller översänder en ansökningsblankett som sedan vederbörande skall fylla i och skicka in för att få pension. De uppgifter som skall lämnas har inget med själva pensionen att göra; uppgifter för att räkna ut ålderspension och ATP erhålls från annat håll. Detta är ett onödigt byråkratiskt förfaringssätt. Ålderspension bör kunna utgå automatiskt fr. o. m. den månad man fyller . Förfaringssättet kan förslagsvis vara följande; försäkrad fyller utgår ett meddelande att pension kommer att utbetalas från viss dag och med redovisade belopp för ålderspension och ATP. Det skall också medfölja en blankett som skall skickas in i de fall man vill ha pensionsuttaget uppskjutet. I detta fall skall även uppgift lämnas om sjukpenningklass. Med hänvisning till vad som ovan anförts hemställs att anhåller att regeringen förändrar reglerna för erhållande av ålderspension och ATP i enlighet med vad som anförts i motionen.
mot · G302625 · 1980-01-23 00:00:00 — av m. fl. om rätten till föräldrapenning vid tillfällig vård av barn En förälder kan få föräldrapenning för tillfällig vård av barn om föräldern måste stanna hemma från arbetet för att ta hand om barnet bl. a. när barnet är sjukt. Antalet dagar då man kan få ersättning är per barn och år. Föräldrar till förståndshandikappade barn kan drabbas av totalt inkomstbortfall när det handikappade barnet har fyllt eller mera. Barnet kan t. ex. befinna sig utvecklingsmässigt på en sjuårings nivå och kan rimligtvis inte lämnas utan vård och tillsyn vid sjukdom eller olycksfall. Någon av föräldrarna får avstå från sitt arbete helt utan ersättning. Detta är högst otillfredsställande, och en översyn av föräldraförsäkringens bestämmelser gällande vården av dessa barn vid sjukdom och olycksfall bör resultera i utvidgad rätt till föräldrapenning. Åldersgränsen bör justeras uppåt så att den bättre motsvarar dessa barns behov. Med hänsyn till ovanstående föreslås att beslutar att hos regeringen hemställa om en utredning om högre åldersgräns för rätten till föräldrapenning vid tillfällig vård av förståndshandikappat barn vid sjukdom och olycksfall. () () () () () ()
mot · G302626 · 1980-01-23 00:00:00 — om rätten till ersättning för arbetsskada ersatte lagen om arbetsskadeförsäkring den tidigare lagen om yrkesskadeförsäkring. Lagen innehöll två viktiga förändringar; ersättningen i form av livränta anknöts till den inkomstförlust som uppkommit. Man övergick således från ett i huvudsak medicinskt till ett ekonomiskt invaliditetsbegrepp. Den andra förändringen var att man lämnade begreppet yrkesskada och ersatte den med beteckningen arbetsskada. Därmed förstås alla skador och sjukdomar som har uppstått till följd av olycksfall eller annan skadlig inverkan i arbetet. I och med införandet av ett generellt arbetsskadebegrepp avskaffades den tidigare förteckningen över yrkessjukdomar. Från olika håll, bl. a. från fackföreningsrörelsen och handläggarna på de allmänna försäkringskassorna, ställdes stora förhoppningar att den nya lagen skulle göra det enklare att fatta beslut i arbetsskadeärenden. I propositionen framhölls att farhågorna för att en allmän regel om vad som skall betecknas som arbetsskada skulle innebära oklarheter om försäkringens räckvidd inte borde överdrivas. Föredraganden ansåg att det tämligen snart skulle uppkomma i praxis en mängd typfall som skulle ge stadga åt tolkningen av begreppet arbetsskada. Man hänvisade till att så hade varit fallet 1954 vid avskaffandet av uppräkningen av farliga ämnen som kunde ge upphov till yrkesskada. Lagen har varit i kraft . Den praxis som skulle ge stadga åt tolkningen av arbetsskadebegreppet har i stort sett uteblivit. Erfarenheterna från pensionsdelegationernas arbete visar att avsaknaden av mer preciserade regler för vad som skall anses som arbetsskador vållar stora svårigheter. Det har dessutom visat sig att bedömningarna är skiftande, dels mellan olika pensionsdelegationer, dels i försäkringsrätterna. Ur den enskildes synpunkt är detta utomordentligt otillfredsställande. Bedömningen huruvida en person har arbetsskada eller ej får inte vara olika beroende på i vilken pensionsdelegation ärendet behandlas. Med hänvisning till ovanstående hemställer jag att hos regeringen begär en översyn av arbetsskadelagens 2 kap. 1 § i enlighet med vad som anförts i motionen.
mot · G302627 · 1980-01-23 00:00:00 — om rätten till vårdbidrag för vård av handikappat barn Ang. utredning för ändring av 9 kap. 5 § lagen om allmän försäkring lagrum föreskrivs att förälder till barn äger rätt till vårdbidrag som beviljats enl. 9 kap. 4 § samma lag, under tid barnet vistas utom anstalt utan att vårdas genom dess försorg om vistelsen uppgår till minst per kvartal. Ovannämnda bestämmelse kan synas vara generös och är det också i de fall där barnet kontinuerligt eller i vart fall tämligen ofta kan vistas tillsammans med föräldrar eller förälder. I sådana fall uppnås tiodagarskravet före ett kalenderkvartals utgång. Däremot blir förhållandet det motsatta då det gäller barn vars handikapp är av sådan grad att vistelse i föräldrahemmet endast kan ske någon eller per kvartal. I dessa fall är det vanligt att vistelse i föräldrahemmet uppgår från en per kvartal. Med dag avses dock i de flesta fall att barnet är i sitt hem och man räknar då med resdag, vilket gör att man kommer upp i . I flera fall kommer man över ett veckoslut upp i , resdagarna inräknade. Det finns också barn som på grund av sitt handikapp inte kan vara kvar i föräldrahemmet utan bara vistas där . Det finns vidare barn vars vistelse i föräldrahemmet överenhelg - veckoslut - endast blir sporadisk .kanske bara över ett veckoslut per kvartal. Den förälder som är berättigad till vårdbidrag enligt i rubriken nämnt lagrum erhåller inte någon ersättning eftersom dagantalet för vistelse i föräldrahemmet inte uppgår till minst tio per kvartal. Lagens nuvarande krav gör att det för dessa människor blir en allt större börda, då de för att kunna taga hem sitt barn med gravt handikapp måste vidta extraordinära åtgärder, åtgärder som i de flesta fall är förenade med märkbara kostnader. För uppnående av jämlikhet för alla handikappade barns föräldrar, vilka är berättigade till vårdbidrag enl. 9 kap. 4 §, vill jag föreslå att 9 kap. 5 § lagen om allmän försäkring blir föremål för skyndsam utredning med sikte på en lagändring, innebärande att kravet på tio dagars vistelse utanför anstalt helt eller nedsätts till ett lägre tal, förslagsvis . Förhoppningsvis emotses en sådan ändring av aktuellt lagrum, att dagantalet som här avses . Då tidigare fattat beslut om översyn av nuvarande bestämmelser för vårdbidrag enligt lagen om allmän försäkring kan det vara lämpligt att här väckt fråga blir föremål för behandling i den utredning som har till uppgift att genomföra ovannämnda översyn. Med hänvisning till ovanstående hemställs att hos regeringen hemställer om att den aviserade utredningen om vårdbidrag även behandlar frågan om vårdbidrag för handikappat barn i enlighet med vad som anförts i motionen.
mot · G302628 · 1980-01-23 00:00:00 — av m. fl. om samordning mellan bostadsbidragssystemen Enligt lagen (1962:392) om hustrutillägg och kommunalt bostadstillägg till folkpension kan kommunalt bostadstillägg till folkpension (KBT) utgå till den som har folkpension. KBT utgår med vissa undantag enligt de grunder som kommunen bestämmer. Kommun erhåller, enligt förordningen (1979:830) om statsbidrag till kommunalt bostadstillägg till folkpension, statsbidrag av sina kostnader för KBT under förutsättning att kommunens grunder innebär att KBT enligt den ovannämnda lagen täcker av bostadskostnaden . för ogift pensionär och . för makar oberoende av bostadens storlek. I 9 § andra stycket i lagen stadgas att med gift pensionsberättigad likställs pensionsberättigad som stadigvarande sammanbor med annan, med vilken den pensionsberättigade varit gift eller har eller har haft barn. Enligt de regler som utfärdat gäller bl. a. att bostadskostnaden skall fördelas lika mellan de sammanboende som delar bostad, om särskilda skäl inte föreligger för annan fördelning. Detta innebär t. ex. att två pensionärer som sammanbor utan att vara gifta eller tidigare varit det med varandra kan erhålla högre KBT än makar även om ekonomisk hushållsgemenskap föreligger. Detta måste anses orättvist. Ogifta pensionärer kan alltså få i det närmaste dubbelt så högt KBT som ensamboende pensionär vid samma bostadskostnad. Ett sätt att åtminstone delvis komma till rätta med problemet vore att efter mönster från förordningen (1977:392) om statskommunala bostadsbidrag till vissa folkpensionärer m. fl. även beträffande KBT tillämpa en kompletteringsregel som föreskriver att med makar skall jämställas även man och kvinna som lever tillsammans under äktenskapsliknande förhållanden och som har gemensamt hushåll. tillkallade regeringen en utredning för översyn av bostadsbidragen - bostadsbidragskommittén. bör uppdras att undersöka och snabbt lägga fram förslag om en samordning av de båda bidragssystemen så att det ovan upptagna problemet kan elimineras. Med hänvisning till det ovan anförda hemställs att som sin mening ger regeringen till känna vad i motionen anförts om samordning mellan bostadsbidragssystemen. () ()
mot · G302629 · 1980-01-23 00:00:00 — av m. fl. om sjukpenningen till beredskapsarbetare Arbetslöshet upplevs vanligen av de flesta människor som mycket deprimerande. Känslan av hur olika samhällsorgan bemöter den hjälpsökande är stark. De personer som, i många fall efter lång arbetslöshet, placeras i beredskapsarbete upplever vid sjukskrivning att sjukpenning utgår på grunder som är svåra att kontrollera. Vid jämförelse med arbetskamrater i samma beredskapsarbete upplevs sjukpenningen som orättvis. Som grund för sjukpenningplaceringen skall ligga den inkomst för år räknat som en person antas tills vidare åtnjuta av eget arbete. Inkomsten skall vara av stadigvarande art, dvs. Räknar man med att arbeta och vara ledig utan lön under fyra, blir den sjukpenninggrundande årslönen inkomsten . Har man en gång blivit sjukpenningplacerad, förändras inte denna placering av en högre eller lägre inkomst av arbete, såvida inte detta arbete pågår (= är av stadigvarande art). En person som står i låg sjukpenningklass baserad på ett antagande om ett flertal kortvariga arbeten uppblandade med arbetslöshet får inte sjukpenningen höjd på grund av ett relativt sett välbetalt beredskapsarbete. Vad beträffar personer som inte varit ute i förvärvslivet gäller samma regler för dem. De skall sjukpenningplaceras efter den antagna arbetsinkomsten av 12 månader (). Har man inget fast jobb skall man likväl söka uppskatta inkomsten . Det är här kassornas handläggning skiljer sig åt. Vi har erfarit att vissa kassor genomgående tar fasta på första bästa månadslön som man genom att multiplicera med 12 fastställer som en antagen årsinkomst. Det är i sådana lägen som vissa nyinträdda i förvärvslivet kommer att placeras högt, sjukpenningmässigt sett. Detta fortgår trots att som tillsynsmyndighet har inrättat en särskild tillsynsavdelning, som utkommer med vissa anvisningar. Enligt vår mening är det angeläget att så långt som möjligt åstadkomma enhetlighet vid tillämpning av gällande bestämmelser. Med stöd av det anförda hemställer vi därför att hos regeringen begär en översyn av gällande bestämmelser och deras handläggning så att beredskapsarbetare behandlas enhetligt då det gäller för dem utgående sjukpenning. (S) () () ()