mot · G302911 · 1980-01-22 00:00:00 — Motion 1979/80: 911 av m. fl. om viss upprustning inom SJ SJ:s lågprissatsning, som trafikpolitiska beslut kunde börja tillämpas , gav SJ nya möjligheter att framgångsrikt konkurrera med övriga transportmedel. Lågprissatsningen har också överträffat förväntningarna. T. o. m. november månads utgång hade mer än 300 000 lågpriskort sålts. Resandeökningen i fjärrtågen under julinovember var totalt. Detta är en glädjande utveckling såväl för SJ som för samhället i stort. Det är betydelsefullt att denna utveckling kan fortsätta. Men om detta skall kunna ske är det nödvändigt att snabba åtgärder sätts in på ett flertal punkter för att förbättra servicen, komforten och trivseln för SJ:s resenärer och arbetsförhållandena för SJ:s anställda. Det är nödvändigt att antalet anställda dimensioneras till det ökade antalet resenärer. SJ:s lågprissatsning får inte innebära försämrade arbetsförhållanden för dem som arbetar inom SJ. Det skulle vara olyckligt om den positiva trenden i resandet med SJ skulle brytas, inte minst med hänsyn till de energibesparingar som ligger i att fler åker kollektivt. Det vore också olyckligt från trafiksäkerhetssynpunkt och av miljöhänsyn. Vi vill här peka på några av de områden där vi anser att åtgärder måste sättas in för att behålla de resenärer som valt att ställa bilen och för att helst få fler att ta tåget. Ett problem som många SJ-resenärer mött är svårigheter att parkera bilen vid avresestationen. Långa avstånd till stationen och dåligt utbyggd kollektivtrafik gör det nödvändigt för många av SJ:s resenärer att åka bil till järnvägen. På flera håll är det dock svårigheter med detta. På grund av den ökade resandeströmmen räcker SJ:s parkeringsplatser inte till, och den resande kan vid framkomsten till stationen ställas inför stora svårigheter att snabbt ordna en plats för bilen. är SJ:s parkeringsplatser avgiftsbelagda och avgifterna satta så höga att det är billigare att ta bilen för hela resan. Parkeringsmöjligheterna vid SJ:s stationer, främst de stora, måste därför ses över. Ett problem såväl för de resande som för personalen har varit köbildningarna vid SJ:s biljettluckor. För att förkorta väntetiderna och lindra andra olägenheter bör bemanningen ökas. Också andra åtgärder kan behöva vidtas. Många resenärer har upplevt sin resa som otrivsam, bl. a. beroende på trista och obekväma väntsalar. Åtgärder borde med det snaraste sättas 1979/80: 911 in för att snygga upp våra väntsalar genom målning och reparation, genom bekvämare soffor och genom bättre städning såväl i väntsalarna som på toaletterna. På många platser skulle detta arbete kunna ske med för AMS reserverade beredskapsmedel. Också när det gäller SJ:s vagnar bör ökade resurser sättas in för städning. Alltför ofta har tågförseningar uppstått. Skall SJ kunna konkurrera med andra färdmedel, måste tiderna hållas så att resenärerna kan lita på att komma fram i planerad tid. Dessutom förorsakar långa väntetider vid avresestationerna trötthet och irritation. Orsakerna till förseningarna tycks vara flera. SJ:s underhåll av lok och vagnar är i behov av en bättre planering, och den tillgängliga reservkapaciteten torde inte vara tillräcklig. De alltför många hastighetsnedsättningarna tyder på brister då det gäller spåret detta gäller inte minst de norra delarna av järnvägsnätet. Det finns anledning förmoda att detta främst beror på ett eftersatt spårunderhåll, som kan bottna i bristande resurser och planeringsproblem. Tidtabellerna kan också vara fel upplagda, inte minst med tanke på den ökade resandeströmmen. skall en ny tidtabell tas i bruk. SJ bör då noga penetrera frågan om hur tidtabellen skall se ut för att det skall vara praktiskt möjligt att hålla den. Inte minst viktigt är det att tidtabellerna så långt möjligt anpassas till omstigningsmöjligheter och anslutande lokaltrafik. Trots allt kan ju inte tågrubbningar helt elimineras. Då är det angeläget att ge resenärerna information om varför tåget inte kommer, resp. när det kan förväntas ankomma. I varje fall på bemannade stationer borde dessa uppgifter kunna anslås skriftligen. I de fall högtalaranläggning finns skall denna givetvis också användas. Sådan information borde också kunna ges passagerare ombord på tågen. Tyvärr saknar alldeles för många av våra fjärrtåg någon form av servering. De kaffe- och restaurangvagnar som finns är ofta överfyllda. För en barnfamilj kan det vara ekonomiskt svårt att äta på tåg. På det bär området måste en förbättring och ett nytänkande till. I många fall borde väl skötta ambulerande försäljningar kunna innebära en klar serviceförbättring. En förutsättning för att återigen göra SJ till hela svenska folkets järnväg är att de banor som trafikeras rustas upp, så att de i verklig mening blir alternativ till bilen. En första förutsättning för att man skall kunna åka med ett tåg är att tåget stannar vid stationen, vilket ju på många ställen inte är fallet . Vi förutsätter att SJ nu omprövar vissa tidigare stationsindragningar för att stimulera till ökat utnyttjande av SJ:s tjänster såväl på person- som på godssidan. SJ:s styckegodstrafik ger inte någon för kunderna acceptabel service utanför tätorterna. Här fordras en radikal förändring i vad gäller antalet in- och utlämningsställen, transporttider, skadefrekvens och öp 1979/80: 911 pethållandetider på de styckegodsbefordringstjänster som SJ ställer till förfogande. Detta är nödvändigt från servicesynpunkt för företag och enskilda, från energisynpunkt och från regionalpolitisk synpunkt. Ett ökat samarbete med posten och kanske också med andra transportföretag borde kunna medverka till att ge kunderna tillgång till fler in- och utlämningsställen för styckegods. En ökad styckegodstrafik borde också kunna leda till förbättrad lönsamhet för den grenen av SJ:s verksamhet och därmed bidra till att minska underskottet för SJ. Sj anför i sina petita till årets budgetproposition att man räknar med en personalminskning /80 med 100 anställda och med 500 anställda därefter. För att svara upp mot de behov som SJ:s lågprissatsning medfört kan krav ställas på en ökad personaltäthet. De förslag till åtgärder som presenterats i denna motion för att öka resandet kan också innebära ett ökat behov på personalsidan. Vi ställer oss därför mycket tveksamma till de av SJ föreslagna personalreduceringarna. Skall lågprissatsningens intentioner följas upp i ett litet längre perspektiv, måste SJ kunna svara upp mot de krav som bl. a. ställs från resenärer och personal på personaldimensioneringen. När det gäller SJ:s investeringar och utvecklingsarbetet utgår vi från att de överensstämmer med regionalpolitiska strävanden som uttalats av riksdag och regering. Med hänvisning till vad i motionen anförts beträffande åtgärder för att förbättra SJ:s service hemställs att som sin mening ger regeringen till känna vad i motionen anförts beträffande a) behovet av parkeringsplatser vid järnvägsstationer, b) åtgärder för att åstadkomma snabb biljettexpediering, c) vikten av upprustning och underhåll av stationer, väntsalar och vagnar, d) vikten av att vidta åtgärder för att minska antalet tågförseningar, förbättra tidtabellsuppläggningen samt förbättra informationen till resenärerna, e) förbättrade serveringsmöjligheter, framför allt vid längre resor, f) behovet av att fler stationer öppnas för trafik, g) förbättrad styckegodsservice, h) behovet av en till lågprissatsningen anpassad personalstyrka, i) inriktningen av SJ:s investeringar och utvecklingsarbete. () () /() ()