mot · G3021490 · 1980-01-25 00:00:00 — av m. fl. om åtgärder mot ungdomsarbetslösheten Närmare 20 miljoner människor i den kapitalistiska världen står utan arbete. En betydande del av dessa utgörs av ungdomar. Inom har den höga andelen av arbetslös ungdom i västvärlden beskrivits på följande sätt: Ungdomsarbetslösheten är som en tidsinställd bomb som - om inget görs kommer att explodera framåt , om inte . Situationen för ungdomen i är i grunden densamma. Ca 100 000 ungdomar står utan ett fast jobb, och ungefär hälften av dessa är direkt arbetslösa. Någon förändring med nuvarande politik synes inte ske. För de ökande ungdomskullarna blir det svårare och svårare att etablera sig på arbetsmarknaden. Effekten av detta skapar oro och pessimism , och det skapar sociala problem med alkohol och knark. Den förda politiken har inte löst sysselsättningsproblemen. En hög arbetslöshet har förklarats med låga konjunkturer och strukturomvandlingar. Detta är dock en falsk bild. Den egentliga orsaken är det kapitalistiska systemets brist på planering av produktion och konsumtion. Det är spekulation och profitering, som får verka ohämmat, inom marknadsekonomin som medför arbetslöshet och utslagning. Här underblåses människofientliga attityder. Här skapas individualism och egoism. En fortsättning av denna politik skulle få oacceptabla konsekvenser. kommer vi att få räkna med ännu högre arbetslöshet och undersysselsättning. Då kan den tidsinställda bomben explodera. Att vara arbetslös är att ställas utanför den gemenskap och den tillfredsställelse som ett jobb bör ge. Från olika håll har riktats grava anklagelser mot ungdomen för att inte vilja ta jobb som erbjuds. Sanningen är emellertid att det bara är ett fåtal jobb som verkligen erbjuds ungdomen. Statistiken visar också att det är inte mer än av de arbetslösa ungdomarna som uppbär någon form av ekonomisk ersättning från samhället. Även de s. k. Åmanlagarna anges som skäl för att inte anställa ungdom. Även detta är falskt. Ett slopande av anställningsskyddslagen skulle inte skapa ett enda nytt jobb. Det skulle bara ge arbetsköparna fritt fram att välja och vraka bland arbetare och tjänstemän. Den borgerliga regeringens politik beträffande ungdomens sysselsättning är misslyckad. Den har bara inriktats på att göda det privata näringslivet och att dölja arbetslösheten med tillfälliga beredskapsarbeten. Något egentligt ingrepp för att verkligen åtgärda problemen har inte presenterats. Den nu föreliggande budgetpropositionen visar ingen väg ut ur problemen. Tvärtom skapas ytterligare problem för kommunerna genom indragningen av redan beslutade i kommunala skatteutjämningsbidrag. I stället för borgerlig klasspolitik fordras ett samlande program för sysselsättningen i - ett program för djupgående strukturella reformer för att lyfta landet ur den ekonomiska och sociala krisen. Ett sådan program skulle även leda till att ungdomens framtidstro rehabiliterades. Ett långsiktigt program måste ta sikte på att radikalt förändra nuvarande maktförhållanden. Demokrati på jobben, satsning på alternativ produktion som styrs av samhällets och människornas behov och allas rätt till ett meningsfullt jobb måste säkras. Diskrimineringen av kvinnor och invandrare avskaffas, sextimmarsdagen geomförs och satsning på alternativa förnybara energikällor förverkligas. Utbyggnad av de gemensamma nyttigheterna, så som kollektivtrafik, dag- och fritidshem, sjuk- och långvård samt ett kraftigt ökat bostadsbyggande i främst flerfamiljshus, skapar nya sysselsättningstillfällen. Samhället måste dessutom satsa på nya industrigrenar. Vpk har i en annan motion närmare preciserat hur ett sådant program skall kunna genomföras. Men satsningar på kort sikt måste också till för att råda bot på de akuta problemen. Konkreta åtgärder för att skapa jobb åt ungdomen måste åläggas kommuner, landsting och staten. Kommunala sysselsättningsgarantier behöver understödjas med statliga medel, där kommunerna förbinder sig att garantera utbildning för arbete åt ungdomen. Härigenom skulle även de underbemanningar som finns inom vårdsektorn, kollektivtrafiken, dag- och fritidshemsverksamheten samt övrig service undanröjas. Kommunerna skulle också kunna genomföra landskaps- och miljövårdande insatser. Med en offensiv politik kan ungdomsarbetslösheten undanröjas. Men för detta erfordras att medel ställs till förfogande och inte som regeringen förordar, att minska bidragen till kommunerna. På det viset skapas ännu större problem, som drabbar kommuner i gles- och avfolkningsbygder särskilt hårt. Kommunernas hårt ansträngda ekonomi klarar inte det förslag som regeringen vill genomföra. Vpk föreslår i stället att staten tar sitt ansvar för den sysselsättningskris som råder och genom olika åtgärder ekonomiskt stöder kommunala insatser för ungdomen. Beredskapsjobben har ute i kommunerna till viss del ersatt fasta jobb. Den utvecklingen har vpk kritiserat. Åtgärder behöver vidtas för att i stället göra fasta jobb av beredskapsjobben. De år som beredskapsjobben har varit av stor omfattning har också visat att det finns jobb som verkligen behöver Av den anledningen bör medel ställas till kommunernas förfogande, så att beredskapsjobben kan bli fasta jobb. Detta åstadkommer man inte med att dra in redan utlovade bidrag. En ökning av antalet platser på den yrkesinriktade gymnasieskolan är nödvändig. Här finns utrymme för expansion inom fler kategorier av utbildningar. Vid den senaste intagningen till dessa visade det sig att tusentals ungdomar ställdes utanför, trots att arbetsmarknaden är i stort behov av yrkesutbildade unga människor. Framför allt gäller detta inom vårdsektorn. Den nuvarande situationen för de vårdarbetande är under all kritik. Enda sättet att förbättra den är att utbilda och anställa fler. Detta gäller även inom andra områden. Ungdomsarbetslösheten kommer inte att försvinna om man inte utformar en politik som på ett avgörande sätt ökar antalet jobb. En sådan politik är med nödvändighet långsiktig. Därför måste de ungdomar som är arbetslösa garanteras ekonomisk trygghet. För att åstadkomma detta bör en allmän arbetslöshetsförsäkring införas och den måste vara utformad så, att den inte innehåller regler och bestämmelser som verkar diskriminerande för ungdomen. Det finns i detta sammanhang anledning att något beröra regeringens planer på en företagsinriktad gymnasieskola. Att låta arbetsköparna ta hand om utbildningen inom ramen för gymnasieskolan och att dessutom ge dem ersättning för detta måste motarbetas. Den yrkesinriktade gymnasiala utbildningen måste även i fortsättningen lyda under skolan och också utgå från läroplanen. Ansvaret för läroplanen och dess genomförande kan inte till någon del överlämnas till företagen. Det vore ett dråpslag mot den gymnasiala idén och mot den etablerade lärlingsutbildningen. Tydliga tendenser till likriktning kan skådas i de företagsutbildningar som finns . Det är främst teoretiska ämnen och samhällsinriktade kunskaper som sätt åt sidan till förmån för rent yrkesarbete. Dessutom riskerar eleverna att bli så snävt utbildade att deras möjligheter till anställningar inom andra företag minskas. För arbetsköparna är det sedan bara att välja och vraka bland eleverna och att erbjuda de elever som de anser vara bäst ett jobb. För detta utnyttjande skall företagen dessutom få ersättning. Det kan inte vara rimligt att företagen skall få betalt för att ungdomar utför jobb åt dem. För det är faktiskt på det viset att, vare sig det gäller vuxna eller ungdomar, de utför ett arbete för den lön de får ut. Regeringen har här funnit ännu en ny form att stärka det privata näringslivets maktställning. I stället för regeringens idéer om företagsinriktad gymnasieutbildning ställer vpk följande inriktning: Skolan skall vara ansvarig för gymnasieutbildningen i alla delar. Företagen ålägges att ställa praktikplatser till förfogande efter anmodan av skolmyndigheten. För utbildningens genomförande på företagen ges fackföreningen uppgiften att övervaka att läroplanen fullföljes och att praktiken blir allsidig. Statsbidragen skall gå till skolan. Företagen skall ersätta praktikanten för utfört arbete. Skolan skall vara den instans som avgör vilken eller vilka elever som skall vara på resp. företag. Fackföreningarna ges vetorätt över vilka företag som inte skall komma i fråga. Detta för att det är facket som bäst känner till vad de olika företagen går för. Efter dessa principer bör den praktiska delen av yrkesutbildningen kunna genomföras. Värvningen mellan teori och arbete skulle under dessa förhållanden kunna bli meningsfulla. Den lilla försöksverksamhet som pågår med värvning i utbildningen och som regeringen ofta åberopar skulle efter ett sådant mönster kunna avbrytas till förmån för dessa nya riktlinjer. För att uppnå de resultat som ovan angivits erfordras att företagen genom lagstiftning är skyldiga att ställa platser till förfogande. Som tidigare nämnts bör den lokala skolmyndigheten ges rätten att fastställa vilka företag som blir aktuella. Detta kommer givetvis att växla allt efter elevernas och skolans önskemål. En ungefärlig gräns för i vilken utsträckning praktikplatser kan komma i fråga bör sättas i likhet med vad som upptas i Främjandelagen betr. länsarbetsnämndernas möjligheter att ålägga företagen att anställa handikappade och gamla, dvs. av det totala antalet anställda. En utökning av antalet intagningstillfällen till gymnasieskolans yrkesinriktade kurser bör genomföras. Detta skulle underlätta både för elever och för skola. Exempelvis bör intagningen ske både och . Detta skulle underlätta genomförandet av den praktiska delen av utbildningen. De olika nivåerna för praktiken skulle kunna genomföras med ett mindre antal elelver . Det skulle dessutom bli lättare att skaffa fram jobben om de utbildade kom ut från skolan . Delegationen för ungdomens sysselsättningsfrågor bör ges en annan inriktning än den f. n. har. Som delegationen nu fungerar är det tveksamt om den över huvud taget bör finnas kvar. DELFUS bör ges i uppdrag att, utifrån vad som sagts i motionen, framlägga förslag till omedelbara åtgärder. Detta strider inte mot nuvarande direktiv, men det har ännu inte kommit fram några verkliga förslag till åtgärder när det gäller att skaffa fram nya jobb. Dessutom bör DELFUS ges i uppdrag att utarbeta riktlinjer för hur kommunala åtgärdsprogram kan och bör utformas för att de skall bli effektiva i bekämpandet av ungdomsarbetslösheten. Vidare kan de dra upp riktlinjer för hur praktikplatserna branschvis skall tas fram. Detta vore meningsfullare för arbetet med att bekämpa arbetslösheten än att utreda varför ungdom inte tar vissa jobb. DELFUS sammansättning borde dessutom förändras. Ungdomsorganisationer som AMU-elevers riksorganisation (Sarf), elevers centralorganisation (), (Ef) och Värnpliktiga arbetsgruppen (Vpl-ag) bör ges samma rätt som de övriga ungdomsorganisationerna som ingår i DELFUS. De nämnda organisationerna organiserar och verkar för just de ungdomar som är och blir aktuella för de åtgärder som här har föreslagits. Regeringen har i budgetpropositionen föreslagit en förstärkning med 100 tjänster vid arbetsförmedlingarna, för att ytterligare kunna hjälpa främst ungdom och handikappade. Vpk anser att detta är en alldeles för liten ökning, som vi upplever att regeringen skär ner en del av verksamheten genom de nya aspirantantagandet. Att i fortsättningen anta aspiranter direkt till de lediga tjänsterna kan innebära att de i princip är obesatta under aspirantutbildningen. kommunisterna föreslår att antalet tjänster för arbetsförmedling utökas med 250. Detta gör i genomsnitt en tjänst per kontor. Det framgår klart att de flesta av de arbetssökande kräver arbetsförberedande insatser, och detta innan själva platsförmedlingen kan komma i gång. har i sin petita till regeringen föreslagit ytterligare kraftfulla insatser beträffande tjänsterna. En obligatorisk platsförmedling bör också införas. Med obligatorisk platsförmedling avser vpk att det arbetsförmedlande organet har rätten att bestämma vem som skall anställas - alltså en klar inskränkning av arbetsköparnas gamla självtagna rättighet att fritt anställa och antaga. Vi utvecklar detta mer i en speciell motion till detta . En klar fördel med obligatorisk platsförmedling vore att arbetsförmedlingen på ett lättare sätt skulle kunna placera ungdom och handikappade på de lediga platserna. Den förstärkning med 250 tjänster av arbetsförmedlare som vpk föreslår bör sättas in för att i första hand hjälpa ungdomen att komma ut på arbetsmarknaden. I detta sammanhang föreslår vi också att en lagstiftning antas som innebär att arbetsförmedlingen ges möjlighet att tvinga företagen att anställa ungdom. En sådan tvingande bestämmelse skulle kunna utformas på liknande sätt som Främjandelagen, som ger arbetsförmedlingarna möjlighet att tvinga företagen att anställa handikappade och gamla. Vi anser att en sådan åtgärd måste vidtas med omedelbar verkan, och vi föreslår därför att regeringen ges i uppdrag att med det snaraste återkomma till med förslag till lag. I uttalandet till en sådan lagstiftning bör också påpekas vikten av att lagen kommer till användning, och ej som i fallet med Främjandelagen - läggs åt sidan när det gäller tillämpningen. Med anledning av det anförda föreslås 1. att hos regeringen hemställer a) att till få återkomma med förslag till långsiktigt program för 1980-talet som syftar till att lösa problemen kring ungdomens sysselsättning och inträde på arbetsmarknaden i enlighet med vad som förordas i motionen, b) att antalet gymnasieplatser i den yrkesinriktade skolan utökas i enlighet med vad som förordas i motionen, c) att till få återkomma med förslag till lag om praktikplatser på företagen i enlighet med vad som anförs i motionen, d) att både höst- och vårintagningar till gymnasieskolans yrkesinriktade kurser bör införas i enlighet med vad som anförs i motionen, e) om förändrade direktiv till DELFUS i enlighet med vad som anförs i motionen, f) att till få återkomma med förslag till lag innebärande att arbetsförmedlingarna kan tvinga företagen att anställa ungdom enligt vad som anförs i motionen, 2. att uttalar a) att kommunala åtgärdsprogram bör utarbetas samt att förslag om ekonomiska stödåtgärder bör föreläggas i enlighet med vad som anförs i motionen, b) att den inriktning på företagsinriktad gymnasieutbildning som regeringen avser inte skall komma till stånd, utan att den yrkesinriktade gymnasieutbildningen skall ges den inriktning som anges i motionen, c) att en verklig satsning på varvad utbildning bör komma till stånd i enlighet med vad som anförs i motionen. 3. att beslutar att förstärka resurserna för arbetsförmedlingarna med 250 platsförmedlande tjänster främst för ungdomen. (vpk) (vpk) (vpk) (vpk) (vpk) (vpk)