mot · G3021787 · 1980-01-25 00:00:00 — Motion 1979/80:1787 av om bidraget till I propositionen 1979/80:100 bilaga 17 föreslår industriministern att det enligt huvudavtalet mellan staten och skall anvisas utvecklingsstöd och medelstillskott med 32,5 resp. 37,5 milj. kr. för /81 till . blev en framgångsrik period i världsekonomins efterkrigshistoria. En rad av goda förutsättningar samverkade till en snabb och jämn ekonomisk tillväxt. Vårt eget land fick en nästan flygande start in i dessa årtionden med ett näringsliv som inte hade drabbats av förödelse. De goda priserna och en stigande efterfrågan på produkterna medverkade ytterligare till en snabb tillväxt. fick ett helt annat innehåll med långsammare tillväxt, högre inflation och stor arbetslöshet. Branscher som textil, malm, stål, varv och skog fick strukturproblem som skärptes av den misslyckade socialdemokratiska ekonomiska politiken. Till detta kom den olyckliga löneexplosionen 1975-1976 som ytterligare försvagade vår internationella konkurrenskraft. Att vi dessutom lät den offentliga sektorn öka i snabbare takt än den ekonomiska tillväxten (BNP), dvs. att vi helt enkelt levt över våra tillgångar, ökar än mer kravet på en omprövning av den politiska kursen in . Det har rått allmän politisk enighet om att såväl krisbranscher som enskilda krisföretag skall få samhälleligt stöd. Samtliga partier i hävdar helhjärtat allas rätt till arbete. Således har det satsats åtskilliga miljoner för att överbrygga konsekvenserna av det svenska näringslivets kris och icke minst för att ge företagen förutsättningar att arbeta sig ur krisen. När vi som riksdagsmän under en lång följd av år fattat beslut om att satsa skattebetalarnas pengar på detta sätt måste vi veta och kunna garantera att varje satsad krona, varje satsad miljon, ja, varje satsad miljard får största möjliga effekt. För detta krävs utöver såväl goda kunskaper i företags- och samhällsekonomi som arbetslivserfarenhet tillfredsställande insyns- och kontrollmöjligheter. Därtill kommer kravet på förtroende för de människor som utsetts att leda och ansvara för att resp. krisföretag så fort som möjligt skall komma ur svårigheterna. Med denna motion ifrågasätter jag om de av staten enligt avtalen satsade nära 200 miljonerna - skattebetalarnas pengar - fått största möjliga effekt. Jag uttalar med andra ord stor oro för Datasaabs utveckling. I det följande skall jag redogöra för några av skälen. I ett interpellationssvar till mig bekräftade industri ministern att Datasaabs första år blev ett förlustår. Förlusten blev hela 270 milj. kr. på en omsättning av 696 milj. kr. informationschef anger i ett svar per brev av på några ställda frågor av den moderata riksdagsgruppens näringskommitté att förlust per anställd blev . I brevsvaret påpekas att förlust per anställd beräknas bli , vilket enligt brevet skulle belysa en förbättrad resultatutveckling. Utöver att jag ifrågasätter detta kan förlustsiffran /anställd jämföras med resultat för de 200 största företagen i . En sådan jämförelse kan göras med hjälp av en extrabilaga i ett av nummer av . Det är bara ett enda företag av de 200 som hade en något större förlust per anställd än Datasaab - nämligen Saléninvest. Svenska Varv redovisade 1978 en förlust på . Bland övriga förlustföretag fanns exempelvis , , , och Tretorn, vilka redovisade en förlust per anställd på , dvs. avsevärt mindre än Datasaab. Att Datasaabs förlust 1978 var av omsättningen är anmärkningsvärt. Men än mera anmärkningsvärt är att informerades om att 1978-årsförlusten beräknades till 222 milj. kr. Detta angavs i propositionen 1978/79:189, i vilken folkpartiregeringen föreslog att Datasaab skulle erhålla ett extra förlustbidrag om 57 milj. kr. - efter avslutning - offentliggjordes det slutgiltiga resultatet. förlust blev inte 222 milj. kr. utan nära 50 miljoner mer, dvs. 270 milj. kr. I det ovan nämnda interpellationssvaret deklarerade industriministern att förlust blir ca 200 milj. kr. I nr 4 av 1980 redovisas i en artikel Storförlust i Datasaab: behöver extraoch letar nya delägare! att man i (den andra hälften-ägaren av Datasaab) fruktar att förlusten blir större, dvs. 230-240 milj. kr. Det berättas också att såväl Datasaabs VD som bolagsstyrelsens ordförande försäkrar att prognosen på kommer att hålla på några miljoner när. De olika uppgifterna beträffande förlust belyser en oroande osäkerhet i företagets bedömningar. uttalade ledningen för företaget att förlust skulle bli 145 milj. kr. visade en ny prognos att förlusten skulle bli 180-185 milj. kr. I av menade VD att kostnaderna skulle bli 150-200 milj. kr. högre än beräknat. I det,a sammanhang måste kravet på delårsbokslut ställas. I allt flera företag tillämpas denna teknik för att kontinuerligt kunna kontrollera resultatutvecklingen. I ett företag med stora förluster och i en bransch med hård konkurrens borde delårsbokslut vara en självklarhet. Av mina inlägg i interpellationsdebatten liksom i den ovan nämnda artikeln i nr 4 framgår att företagets situation är mycket oroande. Enligt påpekas bl. a. att det beträffande den starka orderingången i flera fall handlat om 'dyra order med svag lönsamhet och leveranserna har försenats. Fusionen av Datasaab i och Stansaab i har tagit än beräknat. Flera specialprojekt, såsom Närdata och Seven S, har gått med större förluster än väntat. Den stora ordern på flygtrafikledningssystem till ser ut att bli en förlustaffär. Till detta kommer att affärssidan inte tycks stämma överens med den målsättning som industriministern uttalade i propositionen 1977/78:17. Från att företaget satsade på både masstillverkning av produkter, exempelvis Alfaskop-terminalen, och s. k. nischprojekt, såsom flygtrafikledningssystem och patientdatasystem, tycks företaget nu ha gått in för att lägga ner nischprojekten. Sammanfattningsvis finns det stor anledning till oro för företagets möjligheter att arbeta sig ur krisen. Staten bör som hälftenägare och icke minst med hänsyn till uppgifterna i om Saab-Scanias minskade intresse för Datasaab öka handlingsberedskapen. Företagets aktuella situation bör omgående bli föremål för en noggrann granskning. Några ytterligare bidrag bör exempelvis inte betalas ut förrän bolagsledningen genom ett preliminärt bokslut kan visa att förlusten inte blir större än de 200 milj. kr. som bolagsledningens prognos anger. Med stöd av det ovan anförda hemställs att beslutar hos regeringen anhålla att utbetalningen av ytterligare bidrag till Datasaab innehålls tills slutgiltigt bokslut resultat redovisats.