mot · G302283 · 1980-01-16 00:00:00 — 1979/80: 283 Motion 1979/80: 283 av m. fl. om insatser mot den sociala utslagningen I. Det finns en rad tecken på bristande trygghet och gemenskap i dagens samhälle. Antalet socialt isolerade människor ökar. Situationen på alkohol- och narkotikaområdet är oroande. Missbruket av alkohol tenderar att öka, särskilt bland ungdomar och kvinnor. Ungdomsarbetslösheten är stor. Många oros av det meningslösa våldet och vandaliseringen. Vi föreslår kraftfulla åtgärder för att angripa problemen. Vi kan inte acceptera en social utslagning från arbetsliv, från skola och från social gemenskap. De grundläggande orsakerna till utslagningen måste angripas genom åtgärder på bred front. I särskilda motioner till innevarande lägger vi därför fram förslag till insatser på bl. a. följande områden: insatser för invandrare. De här redovisade insatserna, som vi redogör för under avsnitten lil och IV, beräknas nästa budgetår kosta sammanlagt ca 250 milj. kr. I denna motion föreslås drygt 100 milj. kr. för ett treårsprogram på missbruksområdet, där folkrörelsernas insatser ges en framskjuten plats. Dagens svenska samhälle är i väsentliga delar en skapelse av arbetarrörelsen. Vi har kommit en bra bit på väg när det gäller att skapa ett samhälle som ger social trygghet, arbete och utbildning. Vårt land har kanske det mest utvecklade sociala trygghetssystemet av alla länder. Men dagens samhälle har många hårda inslag. har en omfattande folkomflyttning och stora förändringar av det sociala mönstret ägt rum. Många människor har brutit upp från miljöer de varit vana vid och den gemenskap de varit delaktiga i . Utvecklingen inom arbetslivet har gått mot ökad rationalisering och specialisering. Många upplever stress och otillfredsställelse med den egna arbetssituationen. Utslagningen från arbetsmarknaden har tilltagit. Allt fler upplever att de står utanför att de saknar värde och betydelse. Risken för att sociala problem uppstår är stor. 1 1979/80. 1979/80: 283 Profitintressena och de kommersiella krafterna utnyttjar människor hämningslöst särskilt ungdomar. Nöjesindustrin ger ofta en förfalskad bild av verkligheten, där konsumtionen av olika beroendeframkallande medel ges en positiv framtoning. De hårda och destruktiva inslagen framtonas genom underhållningsvåldet. Detta leder till en kall och rå människosyn långt från solidaritet och gemenskap. Risken för social utslagning finns i alla samhällsgrupper men är störst för och drabbar mest de lågavlönade och de dåligt utbildade. Den är en realitet för människor som har ont om stödjande sociala kontakter och är utan stöd från omgivningen, är arbetslösa eller människor med sjukdom eller någon form av handikapp. Många invandrare befinner sig i en särskilt utsatt situation. Det finns en lång utslagningsprocess som börjar redan i förskoleåldern. Den börjar bland barn och ungdomar som bor i en segregerad miljö och har ett otillräckligt vuxenstöd. Men också barn med en trygg uppväxtmiljö kan råka illa ut, om de tvingas in i arbetslöshet i övergången från skolan till arbetslivet och därmed får inleda sitt vuxenliv i sysslolöshet. Samhällets oförmåga att klara varje individs rätt till arbete kan då upplevas som en personlig tragedi. Det finns ett tydligt samband mellan ungdomsarbetslöshet, social utslagning och prostitution. Sysslolöshet kan lätt leda till olika former av drogmissbruk, som i sin tur drar med sig brottslighet för att skaffa pengar till missbruket. Sambandet mellan våld och alkoholmissbruk är också tydligt. Missbruket av beroendeframkallande medel är oroande. Enligt olika rapporter ökar alkoholmissbruket särskilt bland ungdomar och kvinnor. har alkoholkonsumtionen i det närmaste fördubblats. Alkoholmissbruket är den tydligaste och mest destruktiva yttringen av de sociala problemen i dagens samhälle. Alkoholproblemen har oftast en komplicerad bakgrund. Missbruk utvecklas ur en måttlig konsumtion, där som regel ett starkt samband finns med sociala brister och personliga problem. Missbruk av alkohol leder i sin tur till att sociala och personliga problem förvärras och att den enskildes förmåga att ta itu med problem försvagas. Speciellt allvarlig är den omfattande alkoholkonsumtionen i ungdomsgrupperna, där nu också flickornas konsumtion ökar. Alkoholproblem drabbar inte alla samhällsgrupper lika i social mening. Rader av undersökningar visar, liksom de praktiska erfarenheterna från nykterhetsvården, att det är i de socialt, ekonomiskt och kulturellt svaga grupperna som alkoholmissbruket får sina allvarligaste sociala följder. Antalet personer med allvarliga alkoholproblem har uppskattats till omkring 300 000. Av den vuxna manliga befolkningen beräknas andelen alkoholmissbrukare vara så hög som . Inom sjukvården har förekomsten av sjukdomar som har ett direkt samband med hög alkoholkon 1979/80: 283 sumtion uppmärksammats alltmer. Omkring 10 000 personer befinner sig vid ett och samma tillfälle på sociala vård- och behandlingsinstitutioner eller inom den psykiatriska sjukvården på grund av alkoholproblem. Ytterligare flera tusen vårdas på kroppssjukhus. Över 3 000 vistas på ungkarlshotell eller liknande bostadsenheter för ensamstående med stora inslag av alkoholmissbrukare. Antalet människor i öppenvårdskontakt är mycket svårt att uppskatta. Ca 50 000 har kontakt med alkoholpoliklinikema. Betydligt fler kan antas söka den öppna sjukvården för alkoholframkallade sjukdomar. När det gäller att uppskatta alkoholens skadeverkningar i det svenska samhället är det ytterst svårt. Alkohol är exempelvis en viktig orsak till produktionsbortfall p. g. a. ökad frånvaro, minskad precision och skicklighet i arbetet samt ett ökat antal olyckor. Alkohol är en viktig faktor bakom en rad typer av olyckor, t. ex. bränder, drunkningar och trafikolyckor. Alkohol är vidare en viktig bakgrundsfaktor i kriminalitet. Vid våldsbrottslighet spelar alkoholen en dominerande roll. Det är helt klarlagt att alkohol är en av de viktigaste orsakerna bakom sjukdom och förtidig död. Den kraftiga alkoholbetingade dödligheten är förmodligen en viktig förklaring till överdödligheten bland män i storstadsområdena. En stor del av de dödsorsaker som ligger bakom de stigande dödstalen inom denna grupp har samband med överkonsumtion av alkohol, exempelvis leverskador och våldsam död. Narkotikamissbruket omfattar väsentligt färre personer än alkoholmissbruket och är ett nyare problem. Antalet narkotikamissbrukare uppskattas grovt till mellan 10 000 och 15 000, varav 2 000 beräknas missbruka heroin. har narkotikaproblemets storlek legat på en i stort sett jämn nivå, som likväl är helt oacceptabel. Narkotikan utgör ett hot mot solidariteten i samhället, inte minst genom sin alltmer påtagliga anknytning till den växande, organiserade och ekonomiska brottsligheten. Vi kan inte acceptera utslagning från arbetsliv, från skola, från mänsklig och social gemenskap. De bakomliggande orsakerna kan och måste angripas på bred front. I det fortsatta reformarbetet måste vi med än större kraft än tidigare bekämpa den enskildes utsatthet, isolering och ensamhet. I första hand måste de grundläggande orsakerna till utslagningen angripas genom förbättringar i arbetsmiljöer, tryggad sysselsättning, bostadspolitiska och olika familjepolitiska insatser samt aktiva insatser i skolan och på kulturområdet. Det gäller att försöka skapa ett samhälle som präglas av omtanke om varandra och där kommersialismens destruktiva krafter inte får plats. Jämsides med mera generella insatser har en aktiv socialvård på det kommunala planet en huvuduppgift, särskilt när det gäller olika behandlingsåtgärder och akuta insatser. Folkrörelsernas insatser på detta område bör ges en långt mer fram 1979/80: 283 skjuten plats och en kraftig resursförstärkning. Människors engagemang för sociala frågor bör i betydligt större utsträckning än kunna få uttryck i ett på praktisk livserfarenhet grundat socialt arbete i anslutning till olika folkrörelser. Arbetskamrater och fackliga organisationer har en nyckelroll när det gäller att snabbt upptäcka och börja bearbeta problemen. Kampen mot utslagning och missbruk måste präglas av en demokratisk människosyn, som bygger på principen om alla människors lika värde. Vi måste ha respekt för en människas integritet och tro på alla människors möjlighet att utvecklas. Barns och ungdomars uppväxtförhållanden Ofta börjar utslagningen i barndomen som ett socialt arv från uppväxtmiljön, förstärks i förskolan och skolan och kan vara starkt befäst redan i ungdomen genom dålig utbildning och svårigheter att få arbete. Barnomsorgen skall i nära kontakt med hemmen motverka de brister i ekonomiskt, socialt och kulturellt hänseende som hindrar många barn från att få en innehållsrik och stimulerande uppväxt. Bristen på barnomsorg måste undanröjas och kvaliteten förbättras så att alla barn får möjligheter till en allsidig personlighetsutveckling och en bred social kontaktyta. Barnen blir antingen de vistas i barnomsorgen eller hos hemmavarande förälder oftast hänvisade till en miljö som är avskild från arbetslivet och samhället i övrigt. Det är viktigt att detta förhållande ändras. Det behövs mycket mer kontakter utåt, fler besök på arbetsplatser, olika institutioner och organisationer i samhället. Förskolan bör utgöra en kontaktpunkt för alla som bor i området och en länk för barnen till samhället. I vår motion om insatser för barnens miljö lägger vi förslag om dels barnomsorgens utbyggnad med sikte på målet full behovstäckning, dels förstärkt kvalitet i barnomsorgen. Vi föreslår att 50 milj. kr. sätts av för insatser för barn som behöver speciellt stöd och stimulans. Skolan har en central roll i barns utveckling till vuxna samhällsmedborgare. Vid sidan av de traditionella uppgifterna har ökade insatser för barnens sociala utveckling kommit att prägla skolans arbete. Alla ansträngningar måste göras för att motverka en tidig utslagning av barn och ungdomar. För detta krävs ett mer långtgående samarbete mellan personalen i skolan, mellan skolan och föräldrarna och samhället i övrigt samt mellan olika kommunala förvaltningar. Ett nära samarbete mellan alla dem som arbetar med barn och ungdom är en viktig förutsättning för ett effektivt förebyggande arbete. Därför är det angeläget att SIAskolan snabbt förverkligas. SIA-reformen syftar till att i större utsträckning än f. n. anpassa skolan till den enskilde elevens förutsättningar och 1979/80: 283 Den samlade skoldagen med dess fritidsaktiviteter och omsorg under hela vistelsen i skolan bör genomföras . Statsbidraget till den allmänna fritidsverksamheten för barn och ungdom i föreningsregi måste återinföras och successivt byggas ut. Vi beklagar att de borgerliga partierna genom att slopa statsbidraget till allmän fritidsverksamhet försvårat för föreningslivet att verka för att barn och ungdom ges möjlighet att ägna sig åt utvecklande verksamhet. Socialdemokraterna motsatte sig i att begränsningen av statsutgifterna skulle drabba barn och ungdom med störst behov av omsorg. I en särskild motion föreslår socialdemokraterna att bidraget till allmän fritidsverksamhet återinförs och att 30 milj. kr. anvisas för detta. SIA-skolan skall ge möjligheter att förändra arbetssättet. Det är i själva verket huvudmålet för reformen. Genom en sådan förändring skall alla elevers behov bättre tillgodoses. Det är också viktigt att eleverna själva får ta ett ökat ansvar för arbetet i skolan. De försök som gjorts i en del kommuner har gett ett bra resultat. Genom att delta i det praktiska arbetet har eleverna tagit ett ökat ansvar för lokaler, skolmiljöer och kamrater. Det förändrade arbetssättet innebär också att eleverna får vara med och planera undervisningen. De borgerliga regeringarna har dock inte stött reformen på det aktiva sätt som är nödvändigt för att den skall få effekt. I stället har man avvecklat delar i det ursprungliga SIA-beslutet och fördröjt andra. Med hänsyn till den ansträngande arbetsmiljön i många skolor anser socialdemokraterna också att skolan behöver tillföras ytterligare personal både för att ge eleverna fler vuxenkontakter och för att förbättra arbetssituationen för de anställda. Därför föreslår vi att 102 milj. kr. satsas på personalförstärkning i . Vi utvecklar detta i en särskild motion. I det följande behandlar vi rätten till arbete. För att denna rätt skall bli en realitet måste samhället erbjuda alla ungdomar utbildning efter . Rätten till arbete tillhör arbetarrörelsens grundläggande krav. För individen utgör arbetet en viktig förutsättning för självrespekt och känsla av delaktighet i samhället. går över 70 000 människor arbetslösa. 27 000 är ungdomar . Mer än 150 000 sysselsätts genom olika former av arbetsmarknadspolitiska åtgärder. Till detta kommer också den dolda arbetslösheten, som innefattar dem som vill arbeta men som inte har möjlighet, t. ex. på grund av att barnomsorgen inte täcker behoven. Därtill kommer gruppen förtidspensionerade som uppgår till närmare 230 000 personer. Förtidspensioneringen har varit en väldig tillgång för många människor. Den har inneburit ökad trygghet och befrielse från en nedbrytande fl 1979/80. 1979/80: 283 Men de förtidspensionerade som önskar arbeta skall erbjudas arbete. Arbetslöshet är ett oförsvarligt slöseri med mänskliga och samhälleliga resurser. I dess spår följer ofta ekonomiska och sociala problem. Vid sidan av de mänskliga problem som arbetslösheten förorsakar kostar den också stora summor för samhället, bl. a. för dem som inte orkar med situationen och t. ex. börjar missbruka alkohol, narkotika eller andra droger. Arbetslösheten är grogrund för missbruk, kriminalitet, prostitution och sociala konflikter. Samhället måste med kraft vända utvecklingen. Det måste till en ekonomisk politik som tillvaratar vårt lands produktiva resurser och som kan skapa meningsfull sysselsättning åt alla. Det är samhällets skyldighet att driva en politik så att utslagningen på arbetsmarknaden stoppas. Om sysselsättningen skall kunna tryggas på går det inte att undvika omställningar som kräver att människor byter yrke eller arbetsplats. Men denna omställning måste ske under former som är acceptabla för löntagarna. Särskilt viktigt är det att människor som kan ha svårare än andra att återvinna den sociala förankringen bland arbetskamraterna på en ny arbetsplats inte tvingas byta arbete. Arbetslivet måste utformas så att även de mest utsatta grupperna, t. ex. fysiskt, psykiskt och socialt handikappade, får en rejäl möjlighet att kunna delta i produktionen. Arbetslivets förändring måste bedrivas så att det skapas möjligheter att tillvarata alla människors arbetsförmåga. Socialdemokraterna lägger i en särskild motion fram förslag om kraftigt förstärkta insatser för de handikappades sysselsättning. Vi socialdemokrater ser mycket allvarligt på arbetslösheten bland ungdomen. Dagens ungdomar är morgondagens samhällsbyggare. Det är viktigt att se till att deras första kontakt med arbetslivet efter skolan inte blir arbetslöshetskön. Det kan lätt skapa resignation och misstro mot samhället om de unga upplever sin situation som cm samhället inte behöver dem. Att skapa meningsfull sysselsättning för ungdomen är en av vårt samhälles viktigaste uppgifter. Det är en av de mest betydelsefulla framtidsinvesteringar som kan göras. Vårt samhälle måste därför se till att alla ungdomar tillförsäkras rätten till arbete, utbildning eller praktik. I vår arbetsmarknadspolitiska motion ägnar vi särskild uppmärksamhet åt de ungas situation på arbetsmarknaden. Socialdemokratin har lagt fram konkreta förslag till åtgärder mot de senaste årens allt allvarligare ungdomsarbetslöshet. I stora stycken har våra förslag avvisats av den borgerliga riksdagsmajoriteten. Vi lägger nu ånyo fram förslag rörande inriktningen av politiken för att bryta arbetslösheten och stärka sysselsättningen bland de unga. Vi redovisar förslag rörande insatser som måste sättas in redan i skolan. Vi anger riktlinjer för en ny utbildningsform där de unga i varvad 1979/80: 283 utbildning förvärvar yrkeskunskaper direkt ute i produktionen. Vi föreslår åtgärder för att ge unga beredskapsarbetare fasta arbeten. Vi anvisar vägar för att höja studiebidragen och därmed stimulera till ökad gymnasieutbildning. Arbetets villkor bestämmer också samhällets övriga villkor. Arbetslivets problem står därför i centrum både i fråga om de materiella förändringarna i människornas liv och i fråga om deras möjligheter att på demokratiska villkor bli delaktiga i den beslutsprocess som formar det framtida samhället. Gemensamt ansvar och beslutsfattande ger också förutsättningar för en bättre fungerande social gemenskap på arbetsplatserna. Alla måste få känna att de behövs på sin arbetsplats, i arbetet och i det dagliga beslutsfattandet. På många arbetsplatser lägger tekniken hinder i vägen för den nyordning som skulle förstärka gemenskapen och de sociala kontakterna på arbetsplatsen. Det gäller t. ex. buller som omöjliggör samtal, maskinbundna arbeten där man står isolerad från varandra. Det gäller också sådan teknik där beslut och information centraliseras så att det i det praktiska arbetet ges mindre möjligheter för den enskildes beslutsfattande. Ett ökat samhälls- och löntagarinflytande över det tekniska utvecklingsarbetet måste ha som ett av sina huvudmål att utveckla en teknik som är anpassad efter kraven på en organisation som ger goda förutsättningar för social kontkt och gemenskap. Att bygga bort bostadsbristen och trångboddheten har varit en central uppgift för socialdemokratin. Bostadsstandarden har kraftigt förbättrats. Inte i något annat land har de breda folkgrupperna så bra bostäder. Men ändå kvarstår problemen. Stora brister finns i barns och ungdomars uppväxtmiljö. De omflyttningar som skett har inneburit påfrestningar av olika slag. Människor kan ha svårt att rota sig i en ny miljö. De släkt- och vänskapsband som försvagats genom flyttning ersätts inte alltid av en ny social gemenskap. Erfarenheten visar att anpassningen till en ny miljö är svårast för socialt svaga grupper. Många av de nya bostadsområdena har fått en ensidig sammansättning. Det finns starka mekanismer som leder till ytterligare skiktning, segregering, särskilt i den situation som karakteriserar dagens bostadsmarknad med valfrihet endast för de bäst ställda. De som har möjlighet att lämna ett område som fått dåligt rykte gör detta, i stället för att bo kvar och medverka till att bygga upp en gemenskap och sammanhållning. Segregation och torftiga boendemiljöer är ytterst uttryck för de skillnader i levnadsvillkor som klassamhället skapar. Den hämtar sitt ursprung i arbets 1979/80: 283 livets och det ekonomiska livets maktförhållanden och ojämna fördelning. Genom segregationen förs dessa orättvisor vidare till nya grupper och generationer. Den bidrar på ett ödesdigert sätt till utslagningen och andra svåra problem i samhället. Bostadssegregationens konsekvenser kan också avläsas i elevernas skolresultat. Det är viktigt med målmedvetna insatser för att bekämpa segregationen och förbättra människans levnadsvillkor i bostadsområdena. Ett speciellt problem inom boendet är den ökande skadegörelsen och vandaliseringen i bostadsområdena. har skadegörelsen i våra bostadsområden tiodubblats. uppskattas de årliga kostnaderna för den direkta skadegörelsen till mellan 200 och 400 milj. kr. Vandalisering och sociala problem följs ofta åt. Depression och missbruk, som bl. a. är en följd av brist på meningsfull sysselsättning, tar sig ofta uttryck i förstörelse och våldsamheter. Problemen drabbar inte bara dem som bor i dessa områden. De berör också alla dem som arbetar med fastighetsförvaltning, i skolor och daghem, affärsanställda och anställda i kollektivtrafiken och inte minst polis och socialarbetare. är det svårt att rekrytera personal till uppgifter i hårt vandaliserade områden. För de boende betyder vandaliseringen inte bara obehag och vantrivsel utan också höga hyror. Vandaliseringen är ett uttryck för fundamentala samhällsproblem, vilkas lösningar kräver insatser på politikens alla områden. Men boendemiljön kan förändras till det bättre. Det krävs att de boende ställer upp för varandra och vågar ta ett eget ansvar för närmiljön. Både kommun och bostadsföretag måste engageras liksom föreningsliv och massmedia och framför allt de boende själva. Detta är bakgrunden till de förslag om insatser för boendemiljö och boendedemokrati som redovisas i vår motion om bostadspolitiken. Vi föreslår en rad konkreta åtgärder för att vidga kommunernas möjligheter att verka för en bostadsförsörjning som motverkar segregation och skapar bostadsområden som fungerar väl för olika hushåll och individer. Vi anser att frågorna om den sociala miljön i bostadsområdena är så viktiga att vi kräver omedelbara åtgärder, bl. a. bostadssociala inventeringar ute i kommunerna och anvisningsrätt för bostäder. Folkrörelserna ger ett alternativ Vi får aldrig låta de utslagnas problem bli enbart en angelägenhet för förvaltningar och tjänstemän. Ytterst handlar det om att frigöra varje människas egna resurser så att hon kan ta upp kampen med sina egna problem. Då behövs stödet av en levande gemenskap och kamratskap. Det är genom människornas gemensamma initiativ i folkrörelser och föreningar som nya former av samarbete kan utvecklas, där man i demo 1979/80: 283 kratiska former får ta ansvar för den egna verksamheten. Folkrörelserna måste få det samhällsstöd som behövs för att de skall kunna erbjuda ett fungerande alternativ till det kommersiella utbudet. En rad organisationer har tagit på sig ett särskilt ansvar för att utveckla verksamhetsformer som främjar social gemenskap och gör det möjligt även för människor som är på väg att slås ut eller som stötts ut och blivit socialt isolerade att komma med i föreningslivet. Nykterhets- och klientorganisationer som ALRO, /NTO, de olika länkorganisationema, RFHL m. fl. svarar för ett viktigt och engagerat arbete på detta område. Gemensamt för arbetarrörelsen och var och är viljan att skapa ett bättre, mera solidariskt samhälle. arbetarrörelsens nykterhetsorganisation arbetar bl. a. med social kontaktverksamhet i bostadsområden där många unga och vuxna, som varit utestängda från gemenskapen, själva tar itu med sin sociala situation i den egna miljön. , som är ett gemensamt organ för arbetsmarknadens parter i , verkar på en rad arbetsplatser. Ett annat exempel på ansvarstagande för den sociala gemenskapen är det fackliga gemenskapsarbete som LO driver tillsammans med . Syftet med verksamheten är att uppnå en ökad kontakt och gemenskap mellan medlemmarna såväl i arbetet som . Vid s. k. produktionsträffar ute på arbetsplatserna informeras om och diskuteras sociala problem. Gemenskapsresor vid och under semestrar, där alla familjemedlemmarna kan vara med, gemenskapslokaler och kontaktlägenheter i bostadsområden kompletterar de ökade sociala insatserna som görs på arbetsplatserna. Verksamhet av detta slag har inletts på ett 70-tal ställen i landet. Till utarbetades en rapport som bygger på liknande principiella tankegångar som dem LO arbetar efter. Inom båda de stora löntagarorganisationerna pågår alltså arbete för att, på den fackliga solidaritetens grund, utveckla det medmänskliga ansvarstagandet på arbetsplatserna. Ett annat viktigt organ där de fackliga organisationerna ställer upp för att hjälpa kamrater med problem är de s. k. NAFF-nämnderna (nämnder för arbetsmarknads- och fackliga frågor). Dessa nämnder finns knutna till de flesta kriminalvårdsanstalter och har till uppgift att fungera som kontaktorgan mellan de intagna och arbetsmarknaden. De tar initiativ till utbildning för de intagna och hjälper dem i fackliga frågor, t. ex. kontakter med deras gamla fackförening. Även inom många andra folkrörelser söker man på olika sätt utveckla sitt ansvarstagande för människor som hamnat vid sidan av samhällsgemenskapen. Så driver exempelvis de kristna samfunden gemensamt den s. k. RIA-verksamheten (rådgivning i alkoholfrågor). 1979/80: 283