mot · G3021917 · 1980-03-20 00:00:00 — av m. fl. med anledning av proposition 1979/80:91 om statligt stöd till åtgärder för en ändrad vattenhushållning i Regeringen ger i propositionen 1979/80:91 en grovt missvisande bild av möjligheterna att reglera och av de ekonomiska och miljömässiga konsekvenserna av dessa. Enligt utredningen vattenhushållning i (Ds Jo 1979:10) finns det två snarlika sätt att åstadkomma en tappningsplan för . Bägge skulle jämna ut skillnaderna mellan högsta och lägsta vattenstånd, till förmån inte minst för dem som äger jord- och skogsbruk längs stränderna. Skillnaderna i kostnad mellan de två tappningsplanerna är emellertid betydande. Vissa åtgärder är gemensamma och kan uppskattas till knappt 4 milj. kr. penningvärde, men till denna summa kommer för den ena tappningsplanen ytterligare närmare 4 milj. kr. för rensningar och erosionsskydd i . Fördelarna med att lägga 4 milj. kr. på rensningar och erosionsskydd skulle bestå i att avkastningsvärdet på strandägarnas jord- och skogsbruk ökade med 2 milj. kr., möjligen också i att produktionen vid kraftverk kunde bli jämnare. Däremot har vi inte vare sig i utredningen eller propositionen kunnat finna någon uppgift om att fritids- och miljöintressen skulle gynnas. Tvärtom varnar i sitt remissvar uttryckligen för åtgärder som innebär att den nuvarande lägsta sänkningsgränsen underskrids. Viktiga delar av kan då ödeläggas på samma sätt som skett med . Risken för att så sker är rimligtvis större, om man genomför den tappningsplan som innebär att avbördningsförmåga ökas genom rensningar. Rensningsplanen skulle således innebära en samhällsekonomisk förlust på minst 1,5 milj. kr. - kostnaderna för åtgärderna minus avkastningsvärdets ökning och en antagen ökning av kraftproduktion till ett värde av 0,5 milj. kr. Icke desto mindre föreslår regeringen att detta dyrare alternativ väljs. kommunisterna finner denna inställning svårförklarlig. Varför vill de borgerliga partierna kasta pengar i sjön i då så många av deras företrädare och tillskyndare talar om den offentliga sektorns slöseri? För staten skulle förlusterna dessutom bli ännu större. Regeringen föreslår nämligen att staten skall täcka hela utgiften för regleringen, sammanlagt närmare 8 milj. kr. Skattebetalarna skulle således bjuda bönderna på en värdestegring av deras jord med 2,5 milj. kr. ytterligare en halv miljon för de andra aktuella regleringsåtgärderna). För nöjet att vara så givmilda skulle löntagarna få betala det tredubbla beloppet med sina skatter. Strandägarna och kraftverk skulle inte behöva betala ett öre för de fördelar de vunnit. I vpk:s ögon är detta förslag otillständigt och fräckt. Det skall observeras att regeringen genom att okritiskt vidarebefordra utredningsmannens förslag går emot tre viktiga remissinstanser, nämligen kammarkollegiet, som anser att de föreslagna rensningarna i inte är ekonomiskt försvarbara, , som anser sig inte kunna biträda utredningens förslag till åtgärder i samt , som inte delar utredningens uppfattning om att staten bör betala kostnaderna för de föreslagna åtgärderna. Dessa påpekanden har emellertid inte påverkat propositionens författare. kommunisterna anser att propositionen i sitt nuvarande skick bör avslås. Om regeringen kan göra det troligt att även miljöintressen skulle ha väsentlig nytta av rensningar i , bör ett nytt förslag om sådana förenas med ett förslag om hur gynnade strandägar- och kraftintressen kan bidra till åtgärderna med ett belopp, som står i rimlig proportion till de vinster de gör genom dessa åtgärder. I annat fall bör förslaget utgå från den snarlika tappningsplan som inte inbegriper åtgärder i . Även i detta fall bör regeringen pröva möjligheten att låta de intressen som gynnas av åtgärderna bära en del av kostnaderna. Med hänvisning till ovanstående föreslås att avslår regeringens proposition 1979/80:91 och begär nytt förslag i enlighet med motionen. (vpk) (vpk) (vpk) PER (vpk) (vpk) (vpk)