mot · G302759 · 1980-01-22 00:00:00 — av m. fl. kommunisterna har i flera tidigare motioner tagit upp frågan om läkemedelsindustrins förstatligande, insynen och kontrollen som rör läkemedelsforskning och försäljning samt hur sjukvården och det medicinska arbetet i alltför hög grad styrs av läkemedelsindustrins vinstintressen. Vi återkommer här med en ny redovisning för grunderna till våra förslag om förstatligande samt ytterligare, snabbt genomförbara, förslag till förbättringar av den statliga läkemedelskontrollen och informationen kring läkemedel. Läkemedelsindustrin är en lönsam verksamhet. Den är inte konjunkturberoende, utan tvärtom är det så att t. ex. lugnande preparat och sömnmedel är lättare att "sälja under hårdnande tider. finns ca 2 700 registrerade läkemedel i , varav åtskilliga är s. k. synonympreparat, dvs. kopior eller snarlika preparat med olika namn. Större delen av dessa läkemedel är receptbelagda, medan en del, t. ex. vissa hostmediciner, värktabletter och vitaminer, säljs direkt till konsumenterna. Exakt hur mycket läkemedel som försäljs i landet vet vi inte, då försäljningssiffrorna är sekretessbelagda för att skydda läkemedelsindustrin från insyn och eventuell kritik samt för att inte en eventuell nedgång i försäljningen av ett visst läkemedel skall medföra "dålig reklam för preparatet i fråga och ytterligare dra ner försäljningssiffrorna. Man räknar med att ca går till medicinsk forskning och att läkemedelsföretagen av detta står för ca en tredjedel. Av läkemedelsindustrins forskningspengar går en stor del till beställd forskning till enskilda forskare på olika statliga institutioner på både grundforskningsnivå och klinisk, praktisk medicinsk nivå. En styrd forskning för att få fram användbara läkemedel. Vi vet också att ungefär 200 milj. kr. går till marknadsföring av läkemedel. Ett belopp som överstiger vad läkarutbildningen kostar landet ! Läkemedelsföretagen är liksom andra vinstdrivande företag helt inriktade på profit. Man forskar inte för att i första hand skapa läkemedel som kan tillgodose viktiga behov, utan arbetet är inriktat på att producera läkemedel som går att sälja. Härav följer att en stor del av forskningsresurserna upptas av ur samhällets synvinkel helt meningslös verksamhet. Det tillverkas konkurrentpreparat", dvs. preparat som är i det närmaste helt identiska med tidigare lanserade läkemedel men där marknaden är tillräckligt stor för att även rymma På en lukrativ marknad kan även en liten andel vara lönsam. Här kan nämnas alla olika antibiotika, varav många är helt likvärdiga, p-piller, lugnande medel, medel mot allergier. Forskningen inriktas då inte på att framställa ett nytt läkemedel utan på att finna ett nytt tillverkningssätt för ett gammalt preparat. Det är inte ett ämnes kemiska sammansättning man tar patent på utan tillverkningsmetoden. Att det här är slöseri med forskningsresurser torde vara uppenbart för alla. Ett färskt exempel är ämnet interferon. Detta ämne är känt för att ha en god effekt mot virussjukdomar och vissa cancerformer, och inom de flesta läkemedelsföretag har forskningen varit inriktad på att först av alla finna en ekonomisk och lönsam tillverkningsmetod för detta ämne. Det företag som blir först har miljardvinster att vänta, och de som inte hinner ända fram måste fortsätta sitt arbete med ämnet för att hitta en ny metod. Det företag som får patent och börjar tillverkning lämnar naturligtvis inte ut tillverkningsrätten, och det leder till att ett mycket viktigt läkemedel endast kan tillverkas i liten skala trots att behovet av det är mycket stort. Statligt anställda forskare köps upp av läkemedelsindustrin som på så vis får tillgång till nya medicinska kunskaper som kan omvandlas till vinstgivande läkemedel eller testpreparat. Forskare som anställs vid privata företag förbinder sig också, om de slutar sin anställning, att inte hos någon annan arbetsköpare fortsätta med forskning inom sitt gamla område. Konkurrensen sätts också delvis ur spel genom att de olika läkemedelsföretagen specialiserar sig inom olika områden och sinsemellan byter preparat för att slippa konkurrera inom vissa områden. Naturligtvis framställs läkemedel som är både bra och nödvändiga, och utan vissa av dagens mediciner skulle sjukvårdskostnaderna och problemen öka avsevärt. Men genom det vinstberoende industrin har så tillverkas och marknadsförs också mängder av inte bara verkningslösa utan också rent skadliga ämnen. Läkemedel där biverkningarna är större än den medicinska nyttan motiverar. Flera av de läkemedel som förskrivs i stor mängd skulle med nya prövningar inte godkännas som registrerade läkemedel. Innan läkemedel saluförs måste de genomgå olika prövningar. Dessa prövningar utför läkemedelsföretagen själva, och de granskas sedan av . Granskningen är otillräcklig, och det finns risk för att resuserna för denna granskning ytterligare kommer att minskas. De flesta kliniska prövningarna görs sedan av sjukhusläkare, som ofta saknar forskarkompetens. Ofta blir det summariska prövningar direkt på uppdrag av läkemedelsföretagen. Sjukhusläkarna gör dessa prövningar privat, och arvodet utbetalas oftast i form av skattefria resebidrag till t. ex. olika medicinska kongresser. Läkarna står i ett olyckligt ekonomiskt och känslomässigt förhållande till läkemedelstillverkarna. Ett förhållande som sannolikt påverkar prövningarnas vetenskapliga objektivitet. Distributionen av det nya läkemedlet sker sedan som om det vore en ny tandkräm, ett tvättmedel eller en ny konserv. Varje läkare får flerfärgsfold rar om läkemedlet tillsammas med pennor, ölöppnare och leksaker som skall hjälpa till att inpränta det nya namnet. Läkemedelsföretagen bjuder på informationsmiddagar med mycket sprit samt resor. Någon kontroll av läkemedelsreklamen förekommer knappast alls. Det är fritt fram för varje tillverkare att föreslå sitt preparat för behandling av olika sjukdomar och symtom, och det är allmänt känt även bland läkare att ett läkemedels effekt ofta överskattas och att biverkningarna negligeras. De undersökningar man hänvisar till i reklamen har man själv inom läkemedelsindustrin bekostat. Ett läkemedels effekt och biverkningar kan fastställas först efter en längre tids användning inom sjukvården. Då saknas emellertid ofta resurser att föra ut information om eventuella negativa effekter, och den får i regel mycket liten genomslagskraft. motreklam som får kosta bara ca måste jämföras med de ca 200 milj. kr. som industrin satsar på reklam. har läkemedelsindustrin i stort sett fria händer. Att läkemedelsindustrin är i privata händer medför inte bara att den medicinska forskningen till stor del styrs av vinstintressen eller att skadliga resp. onödiga läkemedel får stor spridning utan tillräcklig kontroll från samhällets sida. Det leder också till att sjukvården får en felaktig och defensiv inriktning. Sjukvården påverkas till farmakologiska lösningar på sociala och psykologiska problem. Genom att läkemedelsindustrin ständigt för ut och skapar en marknad för nya läkemedel mot olika sjukdomar och symtom, minskar intresset för dess orsaker, och ändamålsenliga åtgärder döljs eller förbises. Vi ser också utvecklingen av ett starkt medicinindustriellt komplex med otillbörliga möjligheter att påverka sjukvårdens inriktning. Personkontakter mellan industrin och sjukvården förekommer. Erkända medicinska auktoriteter köps upp av läkemedelsindustrin. F. d. professorer blir direktörer och forskningschefer inom läkemedelsindustrin och stärker dess image av objektivitet och förtroendefullhet. Det finns åtskilliga exempel på kritiklös lansering av läkemedel, och vi skall här bara påminna om några mycket kända: Neurosedyn som lanserades som det idealiska sömnmedlet, helt fritt från biverkningar, och som fortsatte att säljas i även efter att de allvarliga biverkningarna blev kända. Detsamma gäller gift Entero-Vioform som ger obotliga nervskador men som fortfarande säljs i . Trots tusentals läkares protester. De vanliga barbituraten salufördes också genom en reklam som förnekade att de var beroendeframkallande, liksom de kända läkemedlen Valium och Librium. Detta trots att många obundna forskningsrapporter talade om kraftig tillvänjning och uttalade abstinensbesvär och beroende. Även heroin introducerades en gång som ett utmärkt medel vid behandling Våra vanligaste värktabletter, Albyl, Magnecyl etc. har också så allvarliga biverkningar att det skulle vara omöjligt att få dem registrerade som nya läkemedel. Men det går inte att dra in dem utan myckets stora problem för . Vpk kräver att läkemedelsindustrin förstatligas. Vi kräver också att samhällets kontroll över och insyn i läkemedelsforskning ökar liksom att insynen i försäljningen av de olika läkemedlen ökar. Samhället måste få bättre insyn i hur den kliniska prövningen av nya läkemedel går till. Hur den utvärderas och hur dessa undersökningar sedan presenteras för distributörerna, läkarna. Vi måste få offentlighet kring de olika läkemedlens försäljningssiffror för att kunna veta vilka preparat som ökar och kunna ta reda på varför. är dessa siffror hemliga och kan inte utnyttjas i socialmedicinskt forskningsarbete. Läkare som utför konsultarbete åt olika läkemedelsföretag måste registreras för att de skall kunna hållas borta från viktiga beslut inom den offentliga läkemedelskontrollen. En sådan registrering har man redan i . måste ges ökade anslag för fortsatt och intensifierad kontroll av läkemedel och åläggas undervisningsskyldigheter i vad som rör indikationer och klinisk användning av olika läkemedel. Detta kan praktiskt ske genom att läkemedelskommittéer i varje landsting eller förvaltningsområde övertar all information om läkemedel. Förbud mot kommersiell läkemedelsreklam införs så att felaktig information och ovederhäftig påverkan kan undvikas. Fler kliniska farmakologer tillsätts för att ombesörja den regelbundna läkemedelsinformationen på varje sjukhusklinik och öppenvårdsmottagning. Alla läkemedel måste omprövas . måste skiljas från sitt ekonomiska beroende av läkemedelsreklanten. Okad satsning på information till konsumenter/patienter i form av följesedlar i varje medicinförpackning samt t. ex. undervisning i grupp av patienter på sjukhus, öppenvårdsmottagningar etc. Med stöd av ovanstående hemställs* 1. att som sin mening uttalar a) att samhället övertar all läkemedelsinformation till läkare och allmänhet, b) att alla läkemedel bör omprövas , c) att all kommersiell läkemedelsreklam bör förbjudas, 2. att hos regeringen hemställer om att frågorna om forskning, kontroll, marknadsföring och försäljning av läkeme * Se även motionen 1979/80:760. del blir föremål för en parlamentarisk utredning och att därvid beaktas vad som anförts i motionen. (vpk) C.-H. (vpk) (vpk) INGA (vpk) (vpk) (vpk) (vpk)