mot · G302417 · 1980-01-18 00:00:00 — av och om gravida kvinnors rätt till sjukpenning Strävandena att ge ekonomisk trygghet åt gravida kvinnor och kvinnor som just fått barn har inneburit såväl betydande jämställdhetsreformer som ett viktigt socialpolitiskt arbete. Föräldraförsäkringen, som kom 1974, var en viktig reform i det perspektivet, dvs. att kvinnor inte skulle behöva få en sänkt ekonomisk standard därför att de fött barn. Ett viktigt komplement till denna reform innebär den rätt till havandeskapsledighet som trädde i kraft . Det betyder emellertid inte en lösning på alla sjukförsäkringsproblem som kan finnas för gravida kvinnor. Komplikationer under graviditetens tidiga skede bedöms inte alltid av som grund för sjukpenning även om läkaren har sjukskrivit kvinnan. Det förekommer skillnader mellan olika försäkringskassor i deras bedömning av rätt till sjukpenning. Tio av landets 24 länskassor låter inte komplikationer ligga till grund för sjukpenning. Det betyder att illamående och kräkningar, som kan vara hopplöst tröttande under graviditetens första , inte ens är likvärdiga med t. ex. en lätt släng av sommarsjuka just därför att graviditeten och problem i samband med den betraktas som ett normalt tillstånd. Inte ens kvinnor med hotande missfall har rätt till samma ekonomiska trygghet som man har vid en förkylning om de råkar ha bosatt sig i fel län. Bakgrunden till detta är tolkningen av det sjukdomsbegrepp som gjordes i ett regeringsförslag om lag om allmän sjukförsäkring 1946, dvs. Dåvarande departementschefen hävdade bl. a. följande: De störningar och fysiologiska förändringar som sammanhänga med det naturliga åldrandet eller med havandeskap och barnsbörd äro tydligen icke att betrakta som sjukdomar, enär de står i samband med den normala livsprocessen. I och med riksdagsbeslutet godkändes denna diskutabla tolkning. yttrade sig försäkringsdomstolen över ett besvär över beslut att inte medge sjukpenning till gravid kvinna som på grund av trötthet i samband med graviditet blivit helt arbetsoförmögen och därför sjukskriven. Domstolen fann inte någon anledning att ändra riksföräkringsverkets beslut. Någon annan slutsats kan inte heller försäkringsdomstolen ha kommit till, eftersom ovannämnda beslut är entydigt på denna punkt: Komplikationer i samband med graviditet skall inte ligga till grund för sjukpenning. anförde socialminister i som svar på flera frågor om huruvida sjukpenning skall utbetalas i de här fallen att har för avsikt att, i syfte att få mera enhetlig praxis, verka för att en domstolsprövning kommer till stånd. Detta kan tyvärr inte betyda annat än att de 14 försäkringskassor som låter graviditetskomplikationer ligga till grund för sjukpenning får ändra sig till nackdel för kvinnorna, om syftet med prövningen är att få enhetlig praxis. Något beslut har nämligen inte tagits i som kan föranleda nya tolkningar i försäkringsdomstolen. Lika litet som graviditetskomplikationer enligt lagens bokstav medger rätt till sjukpenning finns det något lagstöd för att sjukskriva gravida kvinnor i förebyggande syfte. Exempelvis har gravida kvinnor som i sitt arbete riskerar att utsättas för smitta av röda hund inget försäkringsskydd. Om de får röda hund och detta medför fosterskador, kostar det samhället långt mer än det skulle ha gjort att ge dem sjukpenning så att de på grund av smittorisken kunde ha hållit sig hemma. Med stöd av det anförda hemställer vi att anhåller att regeringen lägger fram förslag till ändringar av lagen om allmän försäkring som syftar till 1. att arbetsförhindrande komplikationer i samband med graviditet skall medge rätt till sjukpenning, 2. att sjukpenning skall kunna utbetalas i förebyggande syfte för att förhindra fosterskador och hotande missfall.