mot · G3021624 · 1980-01-25 00:00:00 — 1979/80:1624 av m. fl. um åtgärder med anledning av kurdernas situation i Kurderna i uppgår till omkring tjugo miljoner människor. De är lika många som folken i är tillsammans och utgör majoritetsbefolkningen i ett område på över 500 000 km2. Men i motsats till svenskar, norrmän, danskar, finländare och islänningar har kurderna inget land. Efter de s. k. ententemakternas seger 1918 över det osmanska väldet delades . Nya stater skapades utan hänsyn till befolkningen i området. Främsta orsaken var oljan, som de olika segrarmakterna ville fortsätta att behärska. Därför hamnade de olika delarna av i fyra olika länder: , , och . Gränserna drogs tvärs över det land, där kurderna bott . lever tio miljoner kurder i , tre miljoner i , sex miljoner i och ca 800 000 i . I alla dessa länder lider de under hårt politiskt, militärt och kulturellt förtryck. Shahens fall gav kurderna i stort hopp. När shahens armé upplöstes övertog kurderna makten både civilt och militärt i iranska och krävde i ett åttapunktersprogram politiskt och kulturellt självstyre inom ett demokratiskt . Men Khomeini och den nya regeringen ville inte acceptera någon form av nationella rättigheter för de olika folken i , där azerbajdjaner, kurder, balucher, araber och turkmener utgör över hälften av befolkning. Kraven bemöttes med våld. Brutalt våld använder också den irakiska armén mot den kurdiska befolkningen i . Där pågår ett krig mellan den irakiska armén och kurdiska gerillaenheter. Där ingår kurderna i en front tillsammans med större delen av landets opposition mot , som använder metoder liknande i mot landets befolkning. har ett område längs gränsen mot och rensats från kurder. Byar har förstörts och brunnar cementerats igen. Målet är att arabisera allt större delar av irakiska , där stora oljefyndigheter finns. 600 000 människor har tvångsförflyttats och 1 000 kurdiska oppositionella har avrättats. De irakiska fängelserna är fyllda av motståndare till regim. Också barn och kvinnor fängslas. Liksom i kräver kurderna i kulturell och politisk autonomi inom ett demokratiskt . fl 1979/80. Det senaste årets händelser i har skrämt den turkiska regeringen. infördes undantagstillstånd i tre stora turkiska städer: , samt i elva kurdiska provinser. Detta undantagstillstånd förlängdes och utökades till att omfatta ytterligare sexton av de nitton kurdiska provinser, som utgör den turkiska delen av . Inför hotet från händelserna i i samband med shahens fall ansåg dåvarande premiärminister att det var nödvändigt att förlägga ytterligare turkisk militär till den turkiska delen av . Där befinner sig därför nu 400 000 av den 650 000 man starka turkiska armén. Ända sedan Atatiirk förrådde det kurdiska folket och förbjöd det kurdiska språket 1924 har alla turkiska regeringar utövat hård tvångsassimilering av den kurdiska befolkningen. Men trots inbördeskrig, deportationer, fängelsestraff, förbud, polis- och soldatförtryck har den turkiska statens olika makthavare inte lyckats krossa kurderna i . har situationen starkt förvärrats. Allt fler kurdiska politiskt aktiva, författare och journalister har fängslats. Dåvarande premiärministern , som ockuperade av för att rädda omkring 120 000 turkcyprioter från och skaffa flottbas i åt , har aldrig erkänt tio miljoner kurders existens och krav på mänskliga, kulturella och politiska rättigheter i . Tvärtom använde han sin senaste regeringsperiod till att ytterligare skärpa förtrycket av den kurdiska befolkningen i . Premiärminister , som efterträdde lade genast några lagförslag inför det turkiska parlamentet i syfte att ytterligare skärpa förtrycket av kurderna, lagar som också drabbar den turkiska befolkningen: Säkerhetsdomstolar skall återinföras. Nya föreningslagar med syfte att begränsa sådana politiska föreningars, organisationers och fackföreningars aktiviteter, som anses skada den turkiska staten med andra ord socialistiska, kommunistiska och kurdiska. Landet skall förklaras i högsta beredskap, vilket ytterligare förstärker militären och ger den extraordinära befogenheter. Under hänvisning till ovanstående hemställs 1. att uttalar sig för att regeringen i samarbete med andra stater, t. ex. de neutrala eller de skandinaviska, tar initiativet till att föra fram den kurdiska frågan till FN:s kommission för de mänskliga rättigheterna och andra internationella organ, som arbetar med politiskt och kulturellt förtryck och diskriminering av människor utifrån nation eller ras, 2. att uttalar sig för att regeringen skall erkänna att det existerar ett förtryck av den kurdiska befolkningen i ovan nämnda länder och att detta förtryck och den assimileringspolitik som dessa länder utövar mot kurderna skall fördömas samt att regeringen också fördömer de avrättningar som sker av kurder i dessa länder. HANS (vpk) i (vpk) (vpk) (vpk) (vpk)