mot · G3021305 · 1980-01-24 00:00:00 — Motion 1979/80:1305 av m. fl. För socialdemokratin är invandrarbarnens situation en utmaning, där den viktigaste frågan är att förhindra att invandrarbarnen blir halvspråkiga och inte känner trygghet i någon kultur. Förskolan och skolan måste motverka de oroväckande tendenserna till en skiktning mellan barn med olika bakgrund. har det framstått allt tydligare vilka långtgående effekter på samhällsutvecklingen som invandringen till vårt land haft. Inte minst för förskolan och skolan har det gällt att finna nya vägar att tillgodose invandrarbarnens rätt till en trygg och rättvis utveckling. De reformer på invandrarområdet som genomförts bygger alla på den socialdemokratiska regeringens förslag till om riktlinjer för invandrar- och minoritetspolitiken. Detta antogs aven enig riksdag (prop. 1975:25, InU 1975:6, rskr 1975:160). Riktlinjerna kan sammanfattas i begreppen jämlikhet, valfrihet och samverkan. Ett exempel på hur dessa riktlinjer getts ett konkret innehåll är hemspråksreformen, som initierades av den socialdemokratiska regeringen (prop. 1975/76:118, UbU 1975/76:33, rskr 1975/76:391). Reformen innebär ett ökat samhällsansvar för att ge invandrarbarnen möjlighet att lära sig sitt hemspråk och få en trygg förankring i den egna kulturen. Målet med reformen är att främja aktiv tvåspråkighet på olika nivåer i det svenska utbildningsväsendet. Hemspråksreformen har under de år den varit i kraft gett goda resultat. Dubbelt så många elever får nu undervisning i hemspråket jämfört med . Ett ökat antal lärarveckotimmar per elev tas ut för undervisning i hemspråk, vilket indirekt ger bevis för att eleverna får mer undervisning i hemspråk . Intresset för hemspråksundervisning bland invandrarföräldrarna har ökat starkt . Inom förskolan kan samma utvecklingstendens iakttas. Även om framgångar kan konstateras kvarstår emellertid många olösta frågor för att invandrarbarn i förskola och skola skall uppleva en situation likt den de svenska barnen har. Ökade ansträngningar måste göras för att förebygga en situation där invandrarbarnen ändå kan komma att sakna social trygghet, självtillit och en kulturell identitet. Riskerna för detta är stora. I stället ser vi invandrarna och invandrareleverna som en resurs i vårt samhälle. För skolans del innebär detta att de kunskaper, erfarenheter och kulturbegrepp som invandrarna för med sig ses som en tillgång, vilken utnyttjas i undervisningen. Det är viktigt att detta klart kommer till uttryck i den läroplan för som håller på att utarbetas. Mot bakgrund av vår principiella syn på vikten av att alla invandrarelever tillförsäkras en tillräckligt kvalitativ skolgång föreslår vi i det följande en rad olika åtgärder för att stärka invandrarelevernas ställning i skolan. När vi talar om hemspråksundervisning menar vi dels undervisning i hemspråk, dels undervisning på hemspråk. Om undervisningen sker på svenska och eleven inte behärskar språket, blir naturligtvis inlärningen hämmad. Med nuvarande regler skall invandrarbarnet och dess föräldrar ansöka om stödundervisning på hemspråket. För en elev som är i behov av sådan undervisning men som avstått från att ansöka om den kan resultatet bli att skolan misslyckas med att ge tillfredsställande kunskaper. Eleven kan inte heller göra sig förstådd i kommunikationen med läraren. På så sätt uppstår stora svårigheter, som senare kan vara mycket svåra att kompensera. Det är därför angeläget att studiehandledning på hemspråk blir obligatorisk, om skolan bedömer det som nödvändigt för att eleven skall tillgodogöra sig undervisningen. Ett sådant obligatorium får dock inte medföra stadigvarande placering i hemspråksklass mot föräldrarnas uttalade önskan. Vi föreslår sålunda att studiehandledning på hemspråket blir obligatorisk för eleven i den omfattning skolan bedömer som nödvändig. För de elever med annat hemspråk än svenska som kommer till i sådan ålder att de börjar direkt på mellanstadium, bör man överväga att vidta speciella lösningar som underlättar deras situation. För att kunna följa undervisningen i engelska måste eleven först behärska svenska språket. a. sker enkla grammatikaliska analyser på svenska. Bland invandrarbarnen finns mycket stora variationer, när det gäller kunskaper i svenska och engelska. Individuella studieprogram måste därför utarbetas för varje elev. Vi anser också att man för dessa elever bör pröva en försöksverksamhet med att erbjuda engelska som B-språk på högstadiet och i gymnasieskolan. För elever som börjar direkt på högstadium bör man på analogt sätt pröva att befria dem från engelska på högstadiet och i stället läsa detta språk som C-språk i gymnasieskolan. Detta kräver också förändringar i behörighetsvillkoren för fortsatta studier. De bör få karaktären av övergångsbestämmelser därest försöksverksamheten kommer till stånd. Vad vi här anfört om försöksverksamhet med engelska för invandrarelever bör som sin mening ge regeringen till känna. Invandrarna har i regel begränsade kunskaper om svensk arbetsmarknad och svenskt utbildningsväsende. Endast av invandrareleverna går vidare till gymnasiestudier. Motsvarande tal för de svenska eleverna är . Invandrareleverna och deras föräldrar väljer dessutom utbildningsvägar inom en snäv sektor. Ofta handlar det om korta yrkesinriktade studievägar. De tvååriga linjerna och specialkurserna dominerar i elevernas val av studieväg. I mindre utsträckning återfinns de på gymnasieskolans treoch fyraåriga linjer. En av förklaringarna till dessa förhållanden är en dåligt utbyggd syo. Dessutom sätts syo-insatserna in . Det finns ett klart samband mellan dålig utbildning och arbetslöshet. Arbetsmarknadsstatistiken pekar på höga arbetslöshetssiffror bland invandrarungdomar. Om inte snabba åtgärder sätts in. kan vi skapa en ny permanent underklass. saknas informationsmaterial, som gör det möjligt för invandrareleven och dennes föräldrar att på sitt eget hemspråk informera sig om olika studievägar. Det är viktigt att det i informationsmaterial finns med jämförelser mellan svenska utbildningsvägar och sådana som finns i barnets hemland. Om skolan skall klara sin uppgift att förbereda eleverna för arbetslivet är det nödvändigt att flera åtgärder vidtas för att förstärka studie- och yrkesorienteringen för invandrareleverna. Vi vill understryka att denna fråga måste bli föremål för kraftfulla åtgärder i samband med regeringens ställningstagande till den av SÖ gjorda syo-översynen. Vad vi här har anfört om studie- och yrkesorienteringen för invandrarelever bör som sin mening ge regeringen till känna. Många invandrare har en svår social situation. Av detta följer ofta att barnen får problem i skolan. Ju högre upp i stadierna de kommer, desto mer framträder olika svårigheter. Det kan t. ex. handla om frånvaro och/eller missbruksproblem eller mobbning. Den elevvårdspersonal som skall ge stöd och vägledning talar sällan invandrarnas språk. Därav följer att de metoder som används i elevvårdsarbetet ofta inte kan nyttjas. Vi tänker t. ex. på gruppsamtal och att det saknas skolpsykologiska diagnosinstrument på dessa elevers hemspråk. Situationen förvärras av att invandrarna är koncentrerade till vissa kommuner. Dessa har små möjligheter att själva arbeta fram behövligt material och nödvändig utbildning/fortbildning. De här angivna förhållandena blir alltmer akuta. Inga åtgärder aviseras i budgetpropositionen. Vi föreslår att utredningen om elevvårdsarbetet i (1978:04) får i uppdrag att särskilt behandla elevvårdsfrågorna för invandrareleverna. Detta finns inte med i nuvarande direktiv till utredningen. Som vi tidigare redovisat går invandrarelever i mindre utsträckning till gymnasieskolan. Enligt vår mening bör aktiva insatser komma till stånd för att öka antalet invandrarelever i gymnasieskolan. Vi vill särskilt peka på att så få invandrarelever söker sig till den tvååriga vårdlinjen och till vårdlinjen anknytande specialkurser. Kommunernas sociala service och vårdens behov av utbildad tvåspråkig personal är stort. Något nämnvärt tillskott sker inte. Tvärtom ökar behovet. Även denna samhällssektor måste anpassas bättre till invandrarnas behov. Det gäller såväl barn- och ungdomsvård som socialvård, sjukhus- och åldringsvård samt den psykiatriska vården. Avsaknaden av tvåspråkig personal på dessa områden utgör ofta ett hinder för effektiva insatser. Rekrytering av tvåspråkig personal måste därför underlättas genom att samhället också utbildar sådan personal. För att detta skall kunna ske bör andra och mer för invandrarna riktade utbildningsåtgärder sättas in i det reguljära skolväsendet. Den försöksverksamhet som bedrivits i gymnasieskolan har varit av liten omfattning och inte gällt yrkesutbildande linjer. Vi föreslår en försöksverksamhet inom gymnasieskolans vårdlinje och sociala servicelinje, som syftar till att ge en för invandrareleverna anpassad undervisning. För detta bör ett antal gymnasieplatser ställas till förfogande där tvåspråkiga elever ges företräde vid antagningen. Regeringen bör bemyndigas att utforma en sådan försöksverksamhet i samverkan med de båda kommunförbunden. Ökad utbildning av hemspråkslärare I den socialdemokratiska motionen om högskolans dimensionering har föreslagits en ökning av hemspråkslärarutbildningen och av den tvåspråkiga utbildningen av lågstadielärare. Vi anser att denna ökning är nödvändig för att bättre försörja skolväsendet med hemspråkslärare. Hemspråkslärarna är en växande grupp i skolan. I vissa rektorsområden är hemspråkslärarna en av de största lärargrupperna. Det är viktigt att de jämställs med andra lärargrupper. Deras arbete utgör ofta grundförutsättningen för övriga lärares arbete tillsammans med invandrareleverna. Mot denna bakgrund anser vi det vara en brist att hemspråkslärare f. n. inte är behöriga till tjänst som skolledare. Vi kan inte se någon anledning till denna särbehandling av denna lärargrupp. Vi föreslår sålunda att hemspråkslärare skall vara behöriga att inneha skolledartjänst. Mot bakgrund av vad som anförts i motionen hemställs 1. att som sin mening ger regeringen till känna vad som i motionen anförts om att studiehandledning på hemspråk i skall vara obligatorisk i den omfattning skolan bedömer det nödvändigt, 2. att som sin mening ger regeringen till känna vad som i motionen anförts om försöksverksamhet med engelska för invandrarelever, 3. att som sin mening ger regeringen till känna vad som i motionen anförts om studie- och yrkesorientering för invandrarelever, 4. att beslutar att som sin mening ge regeringen till känna vad som i motionen anförts om tilläggsdirektiv till utredningen om elevvårdsarbetet i skolan, 5. att beslutar anhålla att regeringen anordnar försöksverksamhet för invandrarelever inom vård- och socialservicelinje i gymnasieskolan i enlighet med vad som anförts i motionen, 6. att som sin mening ger regeringen till känna vad som i motionen anförts om hemspråkslärares behörighet till tjänst som skolledare. () () () () ()