mot · G302141 · 1980-01-10 00:00:00 — om ett nytt påföljdssystem, m. m. Vårt land har tyvärr i stor utsträckning blivit marknadsplats för internationellt förgrenad eller utifrån organiserad brottslighet. En av anledningarna är självfallet den att vi i vårt land icke reagerar mot brottslighet med tillräckligt allvar och eftertryck i jämförelse med andra länder. Yrkesbrottslingar väger naturligtvis samman risken för upptäckt och straffpåföljdens stränghet i fråga om de länder inom vilka de avser att förlägga sin brottslighet; dessa förhållanden utgör ju deras "affärsrisk. Och en sådan värdering pekar hän mot som den fördelaktigaste brottsplatsen. Med straffpåföljd avses ej endast de - stundom alltför låga - straff som domstolarna utmäter. Lika avgörande är hur de utdömda straffen verkställs, dvs. hur verkligheten är beskaffad. Här kommer reglerna för villkorlig frigivning och permission i blickpunkten. Med stöd av friges som regel varje till fängelse dömd person efter 2/3 av den utav domstolen utmätta tiden. Har domstolen utdömt ett straff av 1 1/, friges den dömde således senast . Om särskilda skäl föreligger, får frigivning dock ske redan efter halva tiden. Vilka är då dessa särskilda skäl? Jo, som sådana betraktas bl. a. strafftidens längd. Är den dömde , kommer han i åtnjutande av straffavkortning med halva tiden, om det utmätta straffet uppgår till 2 1/eller mera. Är han , utgör motsvarande strafftid lägst 1 1/. Straffets svårighetsgrad - ett uttryck för samhällets ogillande - länder med andra ord brottslingen till fördel! blir alltså i praktiken detsamma som 1 1/- en överraskande lagtillämpning. Från denna synpunkt blir en intagen snabbare fri om han dömts till 2 1/i stället för till . 1 förstnämnda fallet friges han , medan han i det senare fallet blir fri . tillämpas dock icke frigivning enligt hälftenregeln för sådana som dömts för grova narkotikabrott eller annan organiserad brottslig verksamhet. Men även dessa kommer i praktiken i åtnjutande av tvåtredjedelsregeln. är med andra ord lika med . För fullständighetens skull må nämnas att straffet i vissa fall får verkställas utanför anstalt; 34 § lagen om kriminalvård i anstalt. Ovanpå denna nu beskrivna frigivning är att lägga de generösa permissionsreglerna, dock att dessa numera är mera restriktiva om straffet avsett grova narkotikabrott eller därmed jämställda brott (se ovan). Slutligen inverkar på bedömningen av vårt reaktionssystem den allmänna standard som förekommer inom våra anstalter. Det vore enögt att icke ta hänsyn till hur straffet sålunda verkställs då man besvarar frågan om vilket straff som följer på en viss gärning. Som framgått är en av domstol utmätt strafftid lika med antingen 3 eller - men så gott som aldrig ! Är livstid lika med 7 eller ? Mot själva institutet villkorlig frigivning kan man rikta den invändningen att samhällets reaktion på brott ej alls blir den som kommer till uttryck i domstolens dom, som i sin tur är avsedd att spegla det allmänna rättsmedvetandet. Det måste vara ägna att missleda allmänheten att en person regelmässigt icke behöver avtjäna hela det straff vartill han dömts, helt bortsett från alla de tillfällen då han åtnjuter permission av längre eller kortare varaktighet. Varför skall man "manipulera med det av domstolen utmätta straffet? Låt bruttostraffet bli nettostraff. Anser domstolen att den dömde icke behöver avtjäna straffet, helt eller delvis, bör domstolen i konsekvens härmed kunna utdöma straffet villkorligt, helt eller delvis, t. ex. 10 månader villkorlig dom. uppnås fördelen att den dömde själv klart inser vad straffpåföljden innebär, något som kan vara förborgat ; det är nämligen icke tillåtet att som förr till instituten villkorlig dom eller skyddstillsyn knyta utsättande av någon strafftid. Raka besked i stället för ett mångtydigt regelsystem som bygger på gamla dogmatiska principer - det bör ligga i tiden. Låt domstolarna återfå rätten att döma ut den fullständiga påföljden. handhas reglerna om frigivning och övervakning m. m. av administrativa organ. Här bör det säkert finnas utrymme för avbyråkratisering. Det bör följaktligen finnas anledning att från grunden ompröva hela vårt nuvarande påföljdssystem (jfr BRÅ rapport 1977:7). Vad anförts om den allvarliga internationella brottslighet som förekommer i vårt land talar för skyndsamma åtgärder. Den uppfattning varåt Hasselakollektivets grundare . gett uttryck i en intervju i förtjänar här att återges. Han uttalar sig om narkotikahandeln på följande sätt: Det rör sig om kallblodiga mördare som kalkylerar med risken att få ett fängelsestraff . De vet att straffen avkortas och att permissionerna kommer snabbt. håller även före att storgrossister och uppåt skall dömas till livstids fängelse utan permission . I sammanhanget kritiserar han även legaliseringen av småstölder, sådan den tar sig uttryck i rapport- och åtalseftergift, ett förhållande som han - med fullt fog - anser undergräva respekten för allmän laglydnad. Det bör därför från allmän synpunkt befinnas alldeles särskilt angeläget att skyndsamt ändra reglerna för frigivning och permission eller tillämpningen av dessa då fråga är om allvarliga brott av den typ som narkotikabrott utgör. På nu upptagna skäl hemställer jag att hos regeringen begär förslag till dels ett nytt påföljdssystem, dels- i avvaktan härpå - ändring av reglerna för villkorlig frigivning och permission då fråga är om mycket allvarlig brottslighet.