ChangeIsKey/open-riksdag huggingface dataset:
mot · G302866 · 1980-01-23 00:00:00 — Motion 1979/80: 866 av och om SJ:s järnvägsmuseum Landets fullständigaste och mest representativa samling av gamla järnvägsfordon m. m. finns i SJ:s järnvägsmuseum i . Huvudman för museet är SJ, och museet utgör en enhet inom SJ:s centralförvaltning. För museets verksamhet har inte utfärdats särskilda föreskrifter. Att museet är en enhet inom SJ innebär att det är SJ som via sin budget anvisar medel till museets verksamhet. Således erhåller museet inga statsbidrag. Museet har en driftbudget som omsluter ca . musei- och utställningssakkunniga (MUS 65) föreslog att borde ha ett centralt översiktligt ansvar i fråga om kommunikationshistoriska museisamlingar. Järnvägsmuseet i borde som specialinstitution bl. a. belysa järnvägskommunikationernas sociala och kulturella roll under olika tider. Utredningen ansåg vidare att museets organisatoriska ställning som en enhet inom SJ var lämplig. Museet saknade enligt utredningen tillräckliga ekonomiska resurser och borde i ett första skede erhålla medel för viss försöksverksamhet. betänkande Museijärnvägar, SOU 1979: 19, framhåller att SJ:s järnvägsmuseum även måste ha huvudansvaret för den vetenskapliga dokumentationen av den svenska järnvägshistorien och för bevarande av föremål som illustrerar jämvägsteknikens utveckling men slår också fast att de personella resurserna vid järnvägsmuseet är begränsade. En förstärkning skulle enligt utredningen vara av stort värde. I propositionen 1979/80: 100 anför föredraganden i bil. 12, s. 197: Huvudmannaskapet för den vetenskapliga dokumentationen av den svenska järnvägshistorien och för bevarande av föremål som illustrerar jämvägsteknikens utveckling bör även ligga på SJ:s järnvägsmuseum. Detta ansvar kan inte övertas av museijärnvägarna. De personella resurserna vid SJ:s järnvägsmuseum är emellertid helt otillräckliga, vilket alltså både MUS 65 och Museijärnvägar, SOU 1979: 19, konstaterat. Frågan om en anknytning till har inte närmare diskuterats . Järnvägsmuseet är ett museum inom ett affärsdrivande verk, och frågor om verket handläggs inom , medan är en enskild stiftelse med statsbidrag och som sorterar under . 1979/80: 866 Liknande problemställningar och förhållanden i vad gäller den civila flygmuseiverksamheten utreds f. n. av chefen för . Av direktiven framgår att utbildningsministern inte finner det lämpligt att luftfartsverkets nuvarande finansiella och organisatoriska ansvar för delar av den flygmuseala verksamheten inordnas i Tekniska museets reguljära arbete. Utredaren skall således närmare klarlägga bl. a. hur ansvaret skall delas mellan och luftfartsverket. En utredning bör på liknande sätt klarlägga samordning och ansvar mellan SJ och på det järnvägsmuseala området. Med hänvisning till det anförda föreslås att beslutar 1. att av föreslagna medel för museijärnvägar bör SJ:s järnvägsmuseum erhålla viss förstärkning, 2. att som sin mening ge regeringen till känna att en översyn av samordningen mellan SJ och på det järnvägsmuseala området bör ske på motsvarande sätt som f. n. utreds i vad gäller den civila flygmuseiverksamheten.
mot · G302873 · 1980-01-22 00:00:00 — Motion 1979/80: 873 av m. fl. om utbildning av tolkar för döva, m. in. Utbildning av teckenspråkstolkar har bedrivits . anordnas kurserna vid Västanviks folkhögskola. 1978 har 340 personer deltagit i utbildningen. Kurser för dövblindtolkar har anordnats av (). /80 utgår ur anslaget Bidrag till studieförbund medel för av SÖ anordnad utbildning av tolkar för döva, dövblinda samt tolkutbildare. Under anslaget Bidrag till studieförbund (E 5, ) redogör föredraganden för förslag till utbildning av tolkar för döva och dövblinda, taltolkar samt tolkutbildare. Förslaget har utarbetats enligt uppdrag av regeringen och överlämnats till regeringen . Utan annan motivering än med en hänvisning till det statsfinansiella läget avstyrks förslaget. Kostnaden för denna av handikapprörelsen starkt prioriterade reform uppgår till drygt 1,5 milj. kr., varför ekonomiska skäl enligt vår mening knappast kan utnyttjas som motiv för att inte genomföra utbildningen. Vi uppfattar i stället regeringens ställningstagande som ett uttryck för dess bristande intresse att, trots ett stramt budgetläge, förbättra levnadsvillkoren för de handikappade. Enligt SÖ:s förslag finns i ca 5 000 barndomsdöva vuxna och ca 500 dövblinda. Antalet personer som har blivit döva i vuxen ålder brukar anses vara minst lika stort som antalet barndomsdöva. Samtliga döva är i behov av tolktjänst i någon form. En utbyggd tolktjänst som utnyttjas av samtliga döva i olika situationer kräver enligt SÖ en kraftig ökning av antalet tolkar. SÖ:s förslag avser en uppbyggnadsperiod av . Det totala behovet av tolkkurser för de grupper som berörs av förslaget uppgår enligt SÖ . Till detta kommer fortbildare, teckenspråksundervisare och handledarkonferenser. Tolkutbildningen skall enligt förslaget förläggas till folkhögskola. Kostnaderna för utbildningen avses täckas med medel dels från anslaget Bidrag till driften av folkhögskolor m. m., dels från anslaget Bidrag till studieförbund. Som anges av föredraganden stöder de flesta remissinstanser SÖ:s förslag. Mot denna bakgrund föreslår vi att SÖ:s förslag om utbildning av tolkar för döva, dövblinda, taltolkar samt tolkutbildare kommer till 1979/80: 873 Anslaget Bidrag till studieförbund bör i detta syfte tillföras 1,5 milj. kr. utöver regeringens förslag. Hemställan om medelsanvisning görs i särskild motion. Med hänvisning till vad som anförts i motionen hemställs att anhåller att regeringen genomför föreslagen utbildning av tolkar för döva, dövblinda, taltolkar samt tolkutbildare. () () () () () () () () () () () () ()
mot · G302876 · 1980-01-24 00:00:00 — Motion 1979/80:876 av m. fl. om inrättande inom högskolan av en utbildningslinje för optiker Dagens moderna teknologiska samhälle ställer stora krav på individens synprestation. av all information från omvärlden inhämtas via synen. Speciellt höga krav ställs i arbetslivet, i trafiken, vid TV-tittande etc. Den legitimerade optikern är primärinstans när det gäller synbesvär som har sin troliga orsak i brytningsfel hos ögonen (se anvisningar /SOSF (M) 1978: 14) detta för att den specialiserade ögonsjukvården skall avlastas och resurserna i första hand utnyttjas av de patienter som är beroende därav. Optikern har att i sin undersökning ta ställning till om den hjälpsökande kan misstänkas lida av ögonsjukdom, vilket i så fall skall föranleda remiss till medicinsk expertis, samt undersöka synförmåga och vid behov ordinera synhjälpmedel. Optikern är dessutom ansvarig för hjälpmedlets tekniska utformning och anpassning. Optikerkåren utför av alla synundersökningar ledande till synhjälpmedel. Utbildningen till legitimerad optiker sker f. n. inom gymnasieskolan som en högre specialkurs omfattande endast 360 tim. Inträdeskravet till denna utbildning är genomgången 2-årig grundutbildning. har i betänkandet efter ögonvårdsutredningen, SOS 1975, framfört som ett alternativ att en högskoleutbildning anordnas inom området. Internationellt finns sedan många decennier optikerutbildning inom universitet och högskolor med teknisk anknytning, bl. a. i den engelskspråkiga delen av världen. Även i finns denna typ av utbildning, där förlagd till Teknisk Ingeniörhögskole. För att allmänheten skall kunna garanteras största möjliga trygghet vid konsultation hos legitimerad optiker och för att optikern skall kunna verka optimalt inom sitt område är det nödvändigt att insätta en allmän utbildningslinje, omfattande 40 poäng, inom högskolans tekniska sektor ledande fram till legitimation. Med hänvisning till det anförda hemställs att hos regeringen begär förslag om inrättandet av en allmän utbildningslinje för optiker, omfattande 40 poäng, inom högskolans tekniska sektor. . () ()
mot · G302878 · 1980-01-24 00:00:00 — Motion 1979/80:878 om utökad parlamentarisk representation i forskningsrådsnämnden har betingat sig ett inflytande över forskningspolitiken på flera olika sätt. Sålunda har framtidsstudiesekretariatet haft en helt igenom parlamentarisk styrelse, en styrelse i vilken parlamentariker och forskare ingått i relativt jämn fördelning, medan forskningsrådsnämnden endast har en numerärt svag parlamentarisk representation. Erfarenheter från medlemskap i dessa tre organ synes mig visa att den intressefördelning som finns i jubileumsfondens styrelse skapar de bästa förutsättningarna för ett fruktbart samarbete, medan parlamentarikernas underläge i forskningsrådsnämden (där det heller icke finns suppleanter) kan vålla svårigheter när det gäller att vinna överensstämmelse mellan statsmakternas intentioner och nämndens egen policyutformning. Mot bakgrund av det anförda synes det skäligt att åtgärder vidtas för att tillförsäkra ett starkare inflytande i nämnden, förslagsvis genom en utökning av densamma med ytterligare fem ledamöter från . Med anledning av ovanstående hemställs att som sin mening ger regeringen till känna vad i motionen anförts angående utökad parlamentarisk representation i forskningsrådsnämnden. G. () i
mot · G302880 · 1980-01-23 00:00:00 — Motion 1979/80:880 oni lågstadielärarutbildning vid högskolan i , m. m. beslöt 1976 att klasslärarutbildningen i skulle läggas ner. uttalade i samband med nedläggningsbeslutet (UbU 1975/76: 26) att en eventuell framtida ökning av klasslärarutbildningen skulle förläggas till högskola, vars klasslärarutbildning då minskades eller helt avvecklades. I budgetpropositionen 1978/79 föreslog föredragande statsråd att lågstadielärarutbildningen skulle utökas med 2 platser. Denna ökning skulle ske i . Riksdagsbeslutet följde förslaget men utbildningsutskottet anförde dessutom i betänkandet UbU 1978/79: 33 följande: Utskottet har tagit del av nu föreliggande prognoser för behovet av lågstadielärare och uppgifter om det lokala behovet av utbildade lärare. Beräkningarna tyder på att dimensioneringen av utbildningen behöver ökas . Om utbildningen av lågstadielärare skall utökas under /81 bör enligt utskottets mening en lokalisering ske till . UHÄ har i sitt förslag till planeringsramar föreslagit en utbildning av 24 lågstadielärare i . Detta har inte följts upp i budgetpropositionen. I har man den uppfattningen att förskollärarutbildningen i regionen är överdimensionerad medan antalet examinerade lågstadielärare inte täcker behovet. En enkät bekräftar detta. Förskollärarna har i många fall inte kunnat beredas arbete i förskola men tjänstgör däremot i många fall som lågstadielärare. Den till 240 platser planerade förskollärarutbildningen borde kunna reduceras med 30 platser till förmån för en utbildning av 24 lågstadielärare. Även om här berörda utbildningar inte är direkt utbytbara från ekonomisk synpunkt, anför man från i att förändringen ryms inom den ekonomiska ramen detta inte minst med hänsyn till att icke fullt utnyttjade personella och andra resurser finns kvar från den tidigare klasslärarutbildningen. Med hänvisning till det anförda hemställer vi att beslutar hos regeringen begära att högskolan i får återuppta lågstadielärarutbildningen med 24 platser , som förskollärarutbildningen vid samma högskola minskas med 30 platser. () ()
mot · G302881 · 1980-01-23 00:00:00 — Motion 1979/80:881 av och om skolpastorer De problem som uppträder i våra skolor är delvis av moralisketisk karaktär. Inom ramen för SIA-skolan bör det vara möjligt att tillföra skolan värdefulla inslag av etisk och moralisk karaktär. Den kristna livsåskådningen, som utgör en tillgång i samhällsarbetet, bör i ökad utsträckning kunna komma skolan till del genom att trossamfunden utifrån sina gemensamma värderingar ges möjlighet till insatser i skolarbetet. De tjänster som trossamfunden kan ställa till förfogande bör utformas efter religionsfrihetens frivilligprincip. Verksamheten bör vara både grupp- och individcentrerad och erbjudas såväl elever som lärare och övrig personal. Tjänsterna bör i önskvärda fall kunna utsträckas även till föräldrar och skolpolitiskt ansvariga. Den ekumeniska elevrörelsen, representerad av den kyrkliga och frikyrkliga gymnasiströrelsen, är de kristna rörelsernas röst i skolan. Deras verksamhet omfattar numera även högstadiet. Det skulle säkerligen betyda mycket om samhället i ökad utsträckning kunde stödja denna frivilliga verksamhet i våra skolor. Det som därvid skulle vara av särskilt värde vore om speciella skolpastorer kunde erhålla deltidstjänster eller timtjänster som just skolpastorer. Man kan inte bortse från att den andliga vården i regel saknar representant i det team av människor som är beredda att ge elever och lärare stöd i sviktsituationer. Vi är medvetna om att frågan behöver penetreras ytterligare. En utredning av frågan skulle vara i hög grad motiverad. I den frivilliga gruppverksamheten inom skolan i livsåskådningsfrågor är en skolpastors roll tämligen given. Med stöd av vad ovan anförts hemställs att hos regeringen begär utredning och förslag angående förutsättningarna och möjligheterna att inom skolan förstärka den andliga vården genom speciella skolpastorer.
mot · G302883 · 1980-01-24 00:00:00 — Motion 1979/80: 883 av m. fl. om nya bidragsregler för och Skola I den debatt som förts om det svenska skolväsendet har hemmens och föräldrarnas roll betonats på ett alltmer framträdande sätt. Detta gäller också i beslut som fattats av , t. ex. om SIA-skolan och om den nya läroplanen för . Ett positivt samspel mellan eleverna, föräldrarna och skolan är viktigt för barnens och ungdomarnas utveckling efter enhetliga normer och regler och för en god arbetsmiljö i skolan. I detta samspel har och Skola en mycket betydande roll. Förbundet är organiserat i 27 distrikt och 1 900 lokalföreningar. Antalet betalande medlemmar uppgår till närmare 400 000 eller till av landets skolfamiljer. Huvuddelen av det arbete som utförts av klassombuden, föreningsfunktionärerna och andra medlemmar är oavlönade ideella insatser. Hem och Skolarörelsen har under riksförbundets ledning i allt högre utsträckning inriktat sina insatser på att söka nå föräldrar som har en negativ attityd till skolan, som saknar studietradition eller som av sociala/psykologiska skäl upplever skolan som ett hot eller som en institution där det egna barnet eller familjen misslyckats. Ett omfattande arbete har också igångsatts för att söka nå invandrarfamiljerna och få med dem i arbetet för en bättre skola. Ett stort och omfattande projekt för utbildning av elever, föräldrar och skolpersonal för samverkan i den egna skolan har satts i gång av riksförbundet, med hjälp av ekonomiskt stöd från och försäkringsbranschen. Erfarenheterna från detta och även andra mindre projekt visar att arbetsmiljön i skolorna och elevernas prestationer främjas på ett mycket påtagligt sätt av ett utvidgat samarbete mellan hemmen och skolan. Inför en kommande utbildning för föräldrar med barn i skolåldrarna och vid ett vidgat samarbete mellan skolan och hemmen kommer och Skolas insatser att få en central betydelse. Detta kräver emellertid också ett ökat samhällsengagemang. I förhållande till de flesta riksorganisationer får förbundet ett påtagligt litet bidrag från staten. Några egentliga bidragsregler har icke heller upprättats för förbundet. För många andra organisationer, som ungdomsorganisationerna, nykterhetsorganisationerna m. fl. finns sådana regler, i huvudsak baserade på ett bidrag per ansluten medlem i rö 1 1979/80. 1979/80: 883 Det finns starka skäl att införa ett motsvarande bidragssystem för och Skola. Med hänvisning till det anförda hemställs att beslutar anhålla att regeringen uppdrager åt att framlägga förslag till bidragsregler för och Skola, som utformas i likhet med stöd till jämförbara organisationer. () ()
mot · G302886 · 1980-01-24 00:00:00 — Motion 1979/80: 886 av m. fl. om timantalet inom studiecirkelverksamheten Förslaget i budgetpropositionen 1979/80: 100 om att sätta ett tak för antalet studietimmar kommer att få mycket allvarliga följder i studieförbundens verksamhet. En följd av ett sådant beslut skulle bli att studieförbunden skulle få en myndighetsfunktion och byråkrati som strider emot det sätt på vilket verksamheten tidigare bedrivits. Det skulle vidare betyda nya administrativa problem och kostnader. Folkbildningsarbetet behövs mer än någonsin, de växande alkoholproblemen, ungdomsarbetslösheten och invandrarfrågorna är några exempel. Samhället har genom riktade bidrag stimulerat studieförbunden till ökade insatser t. ex. inom områdena energi, kostvanor, föräldrautbildning och 25-kronan. Det är motsägelsefullt att kräva att verksamheten inte skall öka. Med hänvisning till det anförda föreslås att beslutar att inget tak skall sättas på antalet studietimmar i studiecirkelverksamheten. () ()
mot · G302888 · 1980-01-24 00:00:00 — Motion 1979/80: 888 av m. fl. om statligt stöd till hjälpmedel m. m. för handikappade skolelever En grundläggande förutsättning för jämlikhet är att alla har tillgång till utbildning. Utbildningen måste organiseras och lokaliseras så att alla, oavsett social och kulturell bakgrund, får likvärdiga möjligheter till alla former av utbildning. De hinder som finns för deltagande i utbildning måste undanröjas. För handikappade är det av avgörande betydelse att få en ordentlig utbildning som grund för sina möjligheter till arbete och utkomst. Handikappades utbildning bör ingå i ett vidare samhällsperspektiv, som hänger samman med den handikappades totala situation som samhällsmedlem. Utbildningen måste utformas och syfta till att ge den handikappade resurser för att forma sin egen tillvaro i gemenskap med andra. Handikappade får inte hindras att delta i utbildningen på grund av felaktiga lokaler, resehinder, bristfälligt undervisningsmaterial eller avsaknad av personlig assistans orsakad av bristande ekonomiska resurser. Samhället måste garantera handikappade elever tillgång till de hjälpmedel som krävs för att de skall kunna delta i den undervisning de behöver för att skapa ett så långt möjligt drägligt liv med tillgång till arbete och möjligheter att försörja sig. Med nuvarande förhållanden kan handikappade elever, som behöver personlig assistans, få stora svårigheter att genomgå utbildning utöver på grund av ekonomiska hinder. Det måste vara en självklarhet att samhället tillhandahåller all den hjälp som handikappade elever behöver när det är fråga om personlig, teknisk eller pedagogisk hjälp. Gymnasieelever, som behöver extra resurser i form av transporter, personell assistans eller tekniska hjälpmedel måste garanteras den hjälp och trygghet de behöver. Eftersom kommunernas ansvar för elevernas skolutbildning upphör i och med att man lämnar och det måste anses vara mycket angeläget att handikappade kan fortsätta och skaffa sig en rejäl utbildning för en framtida yrkesliv, måste erforderliga resurser ställas till förfogande från andra samhällsorgan. Nuvarande förhållanden skapar stor oro och osäkerhet hos både handikappade elever och deras föräldrar. 1979/80: 888 Med hänvisning till vad som här anförts hemställs att uttalar sig för att statsbidragsbestämmelserna utformas så att handikappade elevers extra kostnader i form av transporter, personell assistans och tekniska hjälpmedel utgår i form av statsbidrag. () () () () () () () () ()
mot · G302889 · 1980-01-24 00:00:00 — Motion 1979/80: 889 om intagningen till verktygsteknisk gymnasielinje Verktygsteknisk linje, årskurs 3 vid gymnasiet, bygger på genomgången 2-årig verkstadsteknisk linje. Enligt nuvarande regler söker eleverna före och får ett preliminärt intagningsbesked , alltså efter det skolan har slutat. På grund av den långa väntetiden innan de får besked om de kommer in söker många jobb inom branschen, och de som då får ett hyggligt jobb lämnar återbud till den sökta utbildningen. Som exempel kan nämnas att vid gymnasium sökte 26 elever verktygsteknisk linje , men vid den slutgiltiga intagningen kvarstod endast tolv. De andra hade fått jobb och avstod från den vidareutbildning de hade sökt. Inom branschen är man oroad över den här utvecklingen som innebär att många företag inte får medarbetare med den utbildning som behövs. Det är stor efterfrågan på människor med just den här utbildningen inom svensk verkstadsindustri. Ett sätt att komma till rätta med det här problemet vore att höstterminens betyg skulle vara grund för intagningen och eleverna därigenom kunna få besked om intagningen före vårterminens slut. Med hänvisning till det ovan anförda hemställs att beslutar att intagning till verktygsteknisk linje vid gymnasiet tidigareläggs så att eleverna får besked före vårterminens slut.
mot · G302890 · 1980-01-24 00:00:00 — 1979/80 890896 Motion 1979/80: 890 av m. fl. om religionskunskap som särskilt skolämne Det svenska samhället bygger alltjämt på etik och människouppfattning. Alla människors lika värde är en allmänt erkänd inställning till medmänniskan. Därom vittnar den sociala omsorgens utbyggnad och engagemanget för de fattiga och förtryckta långt utanför vårt eget lands gränser. Denna vida solidarisering måste bevaras och utvecklas. Härvidlag fyller skolan en stor uppgift. En skola som meddelar en god kunskap i kristendom och i andra religioners viktigaste kännetecken bidrar väsentligt till att skapa ett människovänligt samhälle. får den enskilde berikande impulser för sin egen personlighetsdaning. Kontakten med andra länders religiösa och etiska föreställningar blir alltmer omfattande genom resor, turism och massmedia. Även i vårt eget samhälle finns en mängd åsikter som bryter sig mot varandra. Vi brukar beteckna vårt samhälle som pluralistiskt. Hur skall då framför allt en ung människa finna sin väg bland de många uppfattningarna? Tyvärr finns en påtaglig tendens till både ängslan, oro och destruktion hos många både unga och äldre. Inte sällan är det just osäkerheten i fråga om livsåskådning och rättsuppfattning som skapar dessa problem. Det är obarmhärtigt mot de unga att inte ge dem en grundlig livsorientering i livets början. Hur skall man kunna jämföra och välja utan att som utgångspunkt äga kunskap i den tankevärld som bär upp det västerländska kultursamhället? Det är otvetydigt klart att religionskunskapen och i all synnerhet kristendomskunskapen avtagit i vårt land. Det gäller i synnerhet den unga generationen. Likaså har känslan för rätt och orätt avtrubbats, något som vi med oro lägger märke till. Vad vi i denna situation behöver är en mer framskjuten plats för de krafter som bygger upp den enskilde såväl som hem och samhälle och som ger mening och glädje åt tillvaron. Här har skolan en särskild möjlighet till en positiv insats genom att ge en gedigen religionskunskap med huvudvikten lagd på kristendomen. För att på bästa sätt fylla den uppgiften bör religionskunskapen införas som ett särskilt ämne på skolschemat i både högstadie- och gymnasieskolan samt i andra motsvarande skolformer. Ämnet bör tilldelas och undervisningen bedrivas av lärare med särskild kompetens. Vad som eftersträvas är självklart inte en dogmatisk tvångsmatning 1 1979/80. 1979/80: 890 utan en hänsynsfull och livspositiv kunskapsmeddelelse om omistliga värden för både och framtiden. skapas även bättre förutsättningar för att förstå andra människors andliga livsbehov. Det gäller inte minst i hjälparbetet bland andra religioners företrädare. Med hänvisning till vad här anförts hemställs att hos regeringen begär åtgärder för att möjligt införa ämnet religionskunskap som ett särskilt ämne på schemat för såväl högstadie- och gymnasieskolan som andra motsvarande skolformer samt att undervisningen omfattar . () () () () MAJ () ()