mot · G3022056 · 1980-05-08 00:00:00 — bör det vara möjligt att utarbeta ett allsidigt miljöutvecklingsprogram med hjälp av sådana kommunala samhällsutbyggnadsprogram, kommunernas ekonomiska långtidsplanering (KELP), den regionala trafikplaneringen, länsplanerna och den fysiska riksplaneringen. Denna helhetssyn på energihushållningen som vi redovisat i det föregående förutsätter ett ökat kommunalt ansvar. Endast genom en utvidgad energiplanering kan åtgärder inom samhällsplanering, bostadspolitik och trafikförsörjning samordnas. Då kan gjorda investeringar utnyttjas, och man kan ta hänsyn till lokala förutsättningar. Om samhällets resurser skall utnyttjas effektivt måste i första hand de åtgärder som ger bäst spareffekt komma till stånd. Det gäller också möjligheten att utnyttja spillvärme för uppvärmningsändamål. På vissa platser kan detta vara ett gott alternativ till investeringar för energihushållning i bostäder och lokaler. kan också solvärme användas i fjärrvärmesystemen. Kommunernas energiplanering bör ha till syfte att kartlägga vilka områden och byggnader som i första hand bör komma i fråga för energisparande åtgärder. Det är naturligt att också samordna de åtgärderna med andra insatser som rör bebyggelsen, t. ex. planer för bostadssanering, stadsförnyelse och kulturminnesvård. Genom en bättre samordning mellan den kommunala energiplaneringen och lokaliseringen av industrier kan också möjligheterna att utnyttja spillvärme öka. Om den effektivare energihushållningen skall kunna bli verklighet är två För det första måste kommunerna få rätten att göra en besiktning och inspektion av byggnadernas energihushållning. Det är en förutsättning för att kommunerna skall kunna göra en bedömning av var de effektivaste åtgärderna kan sättas in. För det andra måste kommunerna få det avgörande inflytandet över energisparstödets användning. Då kan kommunen efter kartläggningen styra stödet till de områden och byggnader där det ger bäst effekt. Energipolitikens förändring med ökat bruk av lokala, förnybara energikällor leder till ökade insatser i form av närproduktion av värme baserad på solenergi. Till en del blir denna produktion sannolikt en uppgift, anknuten till energiverk och fjärrvärmecentraler. Men denna typ av energi är inte möjlig att fullt utnyttja utan att insatser görs också inom fastighetsägandets och boendets ramar. Boendekollektiv i form av bostadsrättsföreningar eller samfälligheter bör vara väl lämpade som förvaltare av den nya, lokalt anslutna tekniken. För att detta skall bli möjligt i den erforderliga, stora skalan behöver de juridiska och ekonomiska formerna för en sådan energiverksamhet ses över så att onödiga hinder undanröjs och stimulans till initiativ skapas. Det är angeläget att förändra stödet till energihushållning i bostäder. Såsom solvärmegruppen inom oljeersättningsdelegationen föreslagit i rapporten för ökad användning av solvärme i kan det vara motiverat att dela anslaget i energihushållning under anslag i två anslag. Det ena bör som avse stöd till hushållningsåtgärder. Det andra och nya anslaget bör avse finansiering av utbyte av teknik i befintlig bebyggelse i syfte att ersätta olja med annan energi. I många fall är detta ett samhällsekonomiskt bättre alternativ än hushållningsåtgärder. Det är väsentligt att de effektivaste åtgärderna vidtas. års slöseri med samhällets medel i den s. k. sparplanens skugga kan inte godtas. Genom ovanstående förändring ökar statsmakternas och kommunernas möjligheter till överblick och styrning av området. Vi kan komma att ställas inför en situation som kräver betydande ändringar i livsföringen på grund av problem med energiförsörjningen. I en sådan situation kan det bli nödvändigt med restriktiva åtgärder för att minska energiförbrukningen. De måste utformas så att inte de svagaste grupperna i samhället drabbas hårdast. Det kan krävas ingrepp mot energikrävande lyxkonsumtion. Vidstående figurer visar den privata konsumtionens samband med energikrävande livsmönster, framför allt för höginkomsttagarna. Några exempel på energikrävande aktivitet och energianvändning i olika hushåll. (Ur Svenska program Bostäder - energi - solidaritet) Lyxbil och mångå mil Normal bil och körsträcka kWh -150 000 Sekretariatet för framtidsstudier har också visat att energiförbrukningen är direkt proportionell mot hushållens inkomster. Andra undersökningar (bl. a. i konsekvensutredningen) bekräftar den bilden. Nedanstående figur redovisar sambanden. Total energianvändning per hushåll Beräkningarna är utförda för hushåll med 9 000, 30 000 och . i disponibel inkomst 1969. Källa: Sekretariatet för framtidsstudier. Energi och inkomstfördelning. 1000-tal kr disp inkomst efter skatt 1969 Skattepolitiken har ett starkt samband med de här frågorna. med skärpt hushållning kan man inte vänta sig att människor som lever under knappa villkor skall acceptera ytterligare inskränkningar, om ett fåtal ekonomiskt privilegierade tillåts fortsätta med överflödskonsumtion. Därför måste också skattepolitik, samhällsplanering och kapitalmarknadens struktur utformas så att höginkomsthushållens krav på alltmer energikrävande konsumtionsmönster hålls tillbaka. Vi socialdemokrater förutsätter att regeringen beaktar dessa fakta när förslagen om en skärpt energihushållning läggs fram under nästa . Utformningen av programmet bör ske under hänsynstagande till de svaga grupperna i samhället. Vi har ovan redovisat hur regeringens skattepolitik har utformats helt tvärt emot dessa strävanden efter en rättvis hushållning. Samma kritik gäller också bostadspolitiken, där andelen gles småhusbebyggelse har ökat markant på bekostnad av flerbostadshusen. Vi vill poängtera betydelsen av att regeringen med kraft tar itu med de uppgifter som presenterades i avvecklingsplanen från Linje 2 och som utlovas i propositionen. Det gäller t. ex.: o Kommunerna ges större befogenheter och möjligheter att genomföra en effektiv energiplanering och en effektivare energihushållning. Det innebär bl. a. uppsökande verksamhet, rådgivning och besiktning av bostäder och lokaler. o Den kommunala energiplaneringen inordnas i övrig verksamhet. Riktlinjer ges om markreserver för nya energikällor, o Energisparplanen för befintlig bebyggelse effektiviseras, o En särskild energihushållningslag som anger ramarna för hushållningen införs. Lagen skall vara av samma typ som miljöskyddslagen, o Plan- och bygglagstiftningen anpassas till höjda hushållningskrav och till behovet att snabbare få fram alternativa uppvärmningsformer. o Eltaxorna och energibeskattningen utformas så att hushållningen och introduktionen av nya energikällor underlättas. I samma syfte ses energilagstiftningen över. Dessutom måste formerna för kollektiva boendeinitiativ ses över och förbättras, bl. a. i juridiskt och ekonomiskt avseende. Bränsleförsörjning och nya alternativ I motionen 1979/80:134 framhöll socialdemokraterna i näringsutskott att måste föra en oljepolitik som sprider riskerna och ökar vår försörjningssäkerhet. En utökad raffinering av råolja inom landet utgör ett nödvändigt led i en sådan aktiv oljepolitik. Möjligheterna till ökad raffinering har också förbättrats genom olika åtgärder . Men detta är inte tillräckligt. Också inom ramen för existerande raffinaderikapacitet måste flexibilitet och förädlingsgrad öka, hävdades i den socialdemokratiska motionen. kommer tillgången på råolja alltmer att utgöras av tyngre kvaliteter, medan konsumtionen i både och i övrigt utvecklas mot en allt större andel lättare kvaliteter, såsom bensin, flygbränsle, diesel, eldningsolja 1 och petrokemisk råvara. Konsekvenserna av den utvecklingen blir att vårt land vid en kris i oljeförsörjningen riskerar att få en omfattande brist på lätta kvaliteter. I motionen krävdes därför att regeringen allvarligt skulle pröva förutsättningarna att bygga en s. k. katalytisk kracker för att inom landet kunna vidareförädla tunga eldningsoljor till de ur försörjningssynpunkt mera känsliga lätta oljeprodukterna. Även vid en god tillgång på råolja är de tunga oljorna relativt billiga. En satsning på en katalytisk kracker i kan därmed motiveras ekonomiskt - inte bara försörjningsmässigt. Beräkningar från OK visar att med nuvarande prisskillnader mellan tung eldningsolja och lätta oljeprodukter skulle anläggningen kunna skrivas av . Dessa prisskillnader kommer med stor sannolikhet att bestå, kanske t. o. m. öka. fann vid sin behandling av motionen (NU 1979/80:25) att ägarna till (och ) gemensamt undersökte frågan om en utbyggnad av för katalytisk krackning. Med hänsyn därtill ansåg inte utskottet att ett uttalande enligt motionärernas önskemål var behövligt. Sedan utskottet behandlade frågan har förutsättningarna för planering och byggande av en katalytisk kracker i vårt land förändrats i vissa delar. De ekonomiska och försörjningsmässiga skälen har ännu större tyngd. OK har genom egna utredningar belagt lönsamheten för projektet. Det statliga () genomgår genomgripande förändringar i verksamheten. Bolagets ansvar ökar betydligt. Möjligheterna har därmed varit begränsade för SP att också engagera sig i utredningsarbete och beslut om en katalytisk kracker. Det är nu väsentligt att samhället skyndsamt och aktivt engagerar sig i projektet. Samhället måste - tillsammans med OK - engagera sig som delägare för att detta ur försörjningssynpunkt viktiga projekt skall kunna komma till stånd. bör därför hemställa att regeringen allvarligt prövar förutsättningarna att förstärka den svenska oljeberedskapen, genom att samhället i delägarskap med OK bygger en s. k. katalytisk kracker för att inom landet kunna vidareförädla tunga eldningsoljor till de från försörjningssynpunkt mera känsliga lätta oljeprodukterna. F. n. pågår det s. k. . Detta projekt kommer att leda fram till en mängd förslag som kan göra en miljövänligare kolhantering möjlig. Kol som energikälla bör därför i möjligaste mån undvikas så länge inte ny och från miljösynpunkt bättre teknik finns tillgänglig. Regeringens proposition hävdar att det är från energiförsörjningssynpunkt mycket angeläget att ersättning av olja med kol och andra fasta bränslen kommer till stånd". Vi delar inte den bedömningen vad kolet beträffar. kommer flera rapporter att presenteras från bl. Delegationen för energiforskning och den s. k. oljeersättningsdelegationen (OED). har OED presenterat rapporter om möjligheter att utnyttja kol, skogsenergi, torv och solvärme. Rapporterna redovisar stora möjligheter att ersätta olja med solvärme . Regeringen aviserar också att en fond för investeringar i ny energiteknik kommer att föreslås /i linje med avvecklingsplanen från Linje 2. Därmed kan förutsättningarna bl. a. för kommunerna att införa förnybara energikällor väsentligt förbättras. Både miljöskäl och det faktum att större klarhet nås om andra energikällors möjligheter gör det därför motiverat att vänta med beslut om en kraftig kolintroduktion i vårt land. Däremot är vi medvetna om att ett visst ökat beroende av kol inte heller på kort sikt går att undvika. Elproduktion genom kolkondenskraftverk bör över huvud taget ej komma i fråga. En massiv satsning på koleldade kraftvärmeverk bör undvikas. Självfallet bör alla de åtgärder vidtas som gör det möjligt att fatta beslut om en senare större introduktion av kol. Det gäller t. ex. förhandlingar med andra länder om inköp, deltagande i prospektering m. m. Satsa på alternativen! På många områden finns nu förutsättningar att gå från forskning och utveckling till tillämpning av nya tekniker. Detta behandlas ej i regeringens proposition. I rapporten för ökad användning av solvärme i från oljeersättningsdelegationens grupp för solvärme skisseras t. ex. ett program för en kraftfull satsning på den nya tekniken. Detta åtgärdsprogram följer till väsentliga delar de principiella riktlinjer som Linje 2 presenterade i sin utvecklingsplan. Programmets huvudidé - en kraftfull teknikupphandling - kan med smärre justeringar tillämpas också på annan teknik, t. ex. torv och skogsenergi. Vissa delar av programmet bör utnyttjas , utan att remissbehandling och fortsatt bearbetning inom oljeersättningsdelegationen avvaktas. Det är utomordentligt viktigt att vissa lagstiftningsfrågor löses. Annars finns risken att den nya tekniken försenas i onödan. I avvecklingsplanen från Linje 2 sades: En översyn av hela lagstiftningen för energiområdet sker med sikte på att underlätta införandet av alternativa energislag och hushållningsåtgärder utan att skyddet för människor och miljö försämras. De lagar som behöver ses över är bl. a. vattenlagen, naturvårdslagen samt lagen om energiplanering. Syftet bör vara att klarlägga formerna för utnyttjande av naturen som värmekälla och värmelager. saknas lagstiftning som t. ex. förhindrar en granne att plantera träd och buskar så att solfångare avskärmas från solen. frågor med anknytning till övriga energikällor som vind, torv och skogsenergi bör självfallet behandlas av utredningen. I allt väsentligt måste en lagstiftning som reglerar formerna för en utbyggnad vara färdig när tekniken är klar för en kraftig introduktion på marknaden. Utredningen bör vidare föreslå förändringar i byggnormer, läneregler m. m. så att en snabb introduktion av förnybara källor underlättas. I anslutning till lagstiftningen bör centrala myndigheter ge råd och anvisningar så att inte en introduktion av nya källor försvåras. Det gäller t. ex. att markreserver sparas för alternativa energikällor, lagring av solvärme, solfångare och lokala panncentraler, att lågtemperatursystem förbereds m. m. bör därför hos regeringen hemställa om att en utredning tillsätts som skyndsamt utformar en lagstiftning så att introduktion av ny energiteknik underlättas. bör vidare hemställa om att regeringen ger direktiv till centrala myndigheter att ge nödvändiga råd och anvisningar till kommunerna, så att introduktionen av förnybara energikällor underlättas. Vid behandling av propositionen 1978/79:115 beslutade på socialdemokratiskt initiativ att regeringen skyndsamt borde inrätta ett utvecklingsbolag på energiområdet. I avvecklingsplanen från Linje 2 sades: Det av beslutade utvecklingsbolaget för alternativa energikällor inrättas. I rapporter från oljeersättningsdelegationen om bl. a. torv, skogsenergi och solvärme betonas att industripolitiska insatser måste komma till stånd, så att den nya tekniken snabbt kan komma ut på marknaden. Vissa insatser föreslås också. Det är anmärkningsvärt att regeringen ännu inte inrättat det av begärda utvecklingsbolaget. En växande marknad för den nya tekniken måste skapas. Därför måste en effektiv teknikupphandling organiseras. En form för detta kan vara ett samhällsägt upphandlingsbolag. Inom ramen för ett sådant bolag skulle företrädesvis mindre teknikupphandlare kunna få hjälp med en samordnad upphandling av produkter med god kvalitet. Riskerna är nu allvarliga för att mindre seriösa tillverkare av den nya tekniken har stora försäljningsframgångar, innan skilda upphandlare har hunnit skaffa en god kunskap. En annan form som likaså bör användas är den som föreslås av , nämligen att stora upphandlare, som t. ex. statliga myndigheter (), kommunala myndigheter och energiverk, stora bostadsföretag, som HSB, Svenska och , bör stimuleras att medverka i detta arbete. Denna stimulans kan åstadkommas med vad solvärmegruppen kallar utvecklingsavtal mellan staten och sådana upphandlare. Svenska har redan presenterat en skiss till ett utvecklingsavtal mellan staten och företag. Företaget förbinder sig att säkerställa att en viss mängd ny teknik introduceras i ny och befintlig bebyggelse. De kommersiella riskerna skall enligt mening delas av staten, avtalsparten och den tillverkande industrin. Denna form av avtal bör användas inom flera områden. Regeringen bör enligt vår mening vidtä sådana åtgärder att utvecklingsavtal kan tecknas med lämpliga teknikupphandlare. Den kunskap och erfarenhet som f. n. finns inom måste självfallet utnyttjas . En bred tillämpning av bl. a. teknik för torv- och skogsenergi förhindras också av organisatoriska svårigheter. En lång kedja av intressenter skall samverka från t. ex. skogsägaren till förbrukaren av skogsenergi. F. n. finns planer i vissa län på att upprätta terminaler för t. ex. skogsenergi. I andra län planeras olika bolagskonstruktioner som skall underlätta en introduktion av ny teknik. Det är utomordentligt viktigt att en enhetlig organisation byggs upp. Därför bör en speciell kommission tillsättas för att föreslå de organisatoriska och industriella insatser som är nödvändiga för att den nya energitekniken skall få en snabb introduktion. Alternativt bör oljeersättningsdelegationen tillföras resurser så att arbetet kan bedrivas inom delegationens ram. Förhandlingar bör därefter upptas med intressenter med sikte på att skapa ett upphandlingsbolag med en regional organisation och betydande resurser. Samhället bör ha det dominerande inflytandet i bolaget. bör ge regeringen till känna vad vi anfört beträffade nödvändiga organisatoriska och industriella insatser för att den nya energitekniken skall få en snabb introduktion. Uran för drift av de 12 reaktorerna under deras tekniska livslängd kan köpas genom avtal på den internationella marknaden. Svensk uranbrytning har därmed inget direkt samband med det svenska kärnkraftsprogrammet. Ställningstagande till uranbrytning bör grundas på samhällsekonomiska och industripolitiska bedömningar, varvid miljörisker och risker för kärnvapenspridning vägs in. Uranbrytning regleras av byggnadslagen § 136 a. Detta innebär bl. a. att berörda kommuner har vetorätt mot brytning. Om kommunerna ger sitt tillstånd avgör regeringen frågan. Vi har intet att erinra mot huvuddragen i de presenterade riktlinjerna för den fortsatta verksamheten på naturgasområdet. Dock finns det skäl att poängtera en tveksamhet mot planerna på direktleveranser till småhusbebyggelsen. Utbyggnad av fjärrvärme - producerad i gasbaserade små värmecentraler - ökar handlingsfriheten . Gasen kan då lättare ersättas med förnybara alternativ. Detta alternativ bör prövas. är en startsträcka för de nya energikällorna. kan produktionen av skogsavfall, torv och vindkraft öka kraftigt och även användas för elproduktion. Problemen med lagring av solvärme bör då vara lösta och möjliggöra en kraftig ökning av solvärmens andel av energibalansen. kan också kärnkraften utnyttjas för att minska oljeförbrukningen. Det kan ske genom elanvändning såväl i industriprocesser som i byggnadsuppvärmning. Man måste då välja sådana metoder att vi inte blir låsta till elutnyttjande eller försvårar introduktion av andra energikällor. Detta ställer bestämda krav på att denna elanvändning i sin tur kan ersättas med alternativa energikällor allteftersom dessa kommer fram i större skala. Därför skall direktverkande elvärme förhindras i ny permanentbebyggelse. Målet bör vara att ny bebyggelse redan från början utformas för uppvärmning med fliseldning (glesbygd och småorter) eller större solvärmeanläggningar, t. ex. med stora värmepumpar. Särskilda stimulanser bör sättas in för att ersätta direktverkande elvärme i befintlig bebyggelse, särskilt i samband med större ombyggnader. Den ytterligare el som kan disponeras för värme bör gå till existerande bebyggelse t. ex. i storstadsområden. Omställning av befintliga oljepannor till fasta bränslen och elvärme som inte är direktverkande bör planeras och genomföras med statligt stöd. Uppvärmning av bostäder är särskilt viktig. sker den till mellan med olja. Det är av största vikt, både ekonomiskt och med hänsyn till försörjningstryggheten, att minska oljeberoendet inom uppvärmningen. Installation av nya oljepannor i byggnader och industrier bör begränsas. För att ersätta olja bör man utnyttja dels elpannor, där värmen sprids i husen via vanliga vattenelement, och - framför allt - värmepumpar och elpannor i fjärrvärmesystem. Dessa system bör byggas så att övergång till lokala och mindre värmesystem underlättas. För detta behövs lokala centraler som kan utnyttja traditionella bränslen, värmepumpar eller elpannor och solvärme. Tillgången på spillvärme bör i största möjliga utsträckning utnyttjas. Genom att använda metoder av detta slag kan man utnyttja el och och samtidig göra det möjligt att stegvis införa nya energikällor. Nya mät- och taxesystem bör eftersträvas för att utjämna elbelastningen. Därigenom begränsas behovet av fortsatt effektutbyggnad. En elpolitik med den inriktningen som här angivits gör det möjligt att anpassa utvecklingen av de nya energikällorna och utnyttjandet av den elenergi som kan produceras i kärnkraftverken, så att oljeförbrukningen minskar snabbast möjligt. Utbyggnaden av elproduktionen i nya anläggningar för inhemska bränslen blir inledningsvis måttlig. I stället kan de nya energikällorna användas för att ytterligare minska industrins och bebyggelsens oljeanvändning. kommer dock en växande andel av bränslemängden att successivt utnyttjas också för att ersätta el. Skogsråvara måste användas för produktion av flytande bränsle. Under senare delen av skall vindkraft och andra nya energikällor som direkt kan användas för elproduktion också så långt möjligt användas för att ersätta den bortfallande kärnkraften. Energiforskningsdelegationen anser det t. ex. möjligt att vindkraften kring kan svara för . Solvärme blir successivt alltmer betydelsefull. I avvecklingsplanen från Linje 2 fanns följande åtgärder med speciell betydelse för el- och värmeförsörjningen: o Föreskrifter om lågtemperatur i uppvärmningssystem införs, o Direktverkande elvärme i ny permanentbebyggelse förhindras. 0 I den utsträckning elbalansen gör det möjligt stimuleras användningen av vattenburen elvärme för att ersätta olja. Installerande av nya oljepannor begränsas. Vi noterar med tillfredsställelse att regeringen tillsätter en kommitté som skall utarbeta förslag om en sådan ny elpolitik i så god tid. att de kan presenteras för vid nästa . Vi utgår ifrån att kommittén förutom elvärmeförbud, lågtemperatursystem m. m. också behandlar vad som ovan sagts om el- och värmeförsörjningen. De senaste metoderna att differentiera eltaxorna t. ex. genom datorer bör också prövas. Därigenom kan det bli ekonomiskt lönsamt att utnyttja el och sommarhalvåret, då ett överskott finns. Belastningen kan utjämnas. Behovet av effektutbyggnad kan minska. Vi beklagar att regeringen inte redovisar någon elbalans i sin proposition. Man skriver däremot: Den inriktning av kärnkraftsprogrammet som bör läggas fast medför att ytterligare elproduktionskapacitet kommer att behövas främst och när kärnkraften avvecklas. Det framtida behovet av el samt avvecklingen av kärnkraften ställer alltså krav på att en alternativ produktionskapacitet byggs upp successivt. Denna kapacitet bör enligt min uppfattning i största möjliga utsträckning utgöras av kraftvärmeverk och mottrycksanläggningar. Vi delar inte den synen. Tillsammans med de tidigare mycket positiva skrivningarna om en kolintroduktion i vårt land innebär regeringens proposition en allvarlig risk för att vårt land låser sig för ett stort el- och därmed stort kolberoende . Detta tar vi avstånd ifrån. Elproduktion genom kolkondenskraftverk bör över huvud taget ej komma En massiv satsning på koleldade kraftvärmeverk bör undvikas. Inga tillförlitliga uppgifter redovisar att något större tillskott av elkraft skulle behövas . I stället erbjuder den nya elpolitiken med förbud mot direktverkande elvärme goda möjligheter att ersätta el med andra energibärare . byggs kraftvärmeverk som försörjs i huvudsak med inhemska bränslen. Snabb utbyggnad av vindkraften sker också under detta decennium. Senast börjar kärnkraften avvecklas. Elvärme har då börjat ersättas av solvärme och inhemska bränslen (fjärrvärme) i stor skala. Därmed har elbehovet planat ut, eftersom elkraften för bostadsuppvärmning ersätts med andra alternativ som solvärme och fjärrvärme.