ChangeIsKey/open-riksdag huggingface dataset:
mot · G3021212 · 1980-01-25 00:00:00 — Motion 1979/80:1212 om statsbidraget till handikapporganisationerna På förslag av handikapputredningen sammanfördes anslag från olika huvudtitlar till ett enhetligt statsbidrag till handikapporganisationernas allmänna verksamhet. Bidraget avser kostnader för administration, opinionsbildande verksamhet, utbildning och information. Däremot avser inte statsbidraget kostnader för andra verksamhetsformer, t. ex. särskilda kostnader för rekreationsaktiviteter, uppsökande verksamhet eller internationellt arbete. () hade tidigare i sitt anslag inräknat kostnader för hjälppersonal vid förbundets rekreationsanläggningar. Anslaget skulle täcka kostnader för den praktiska hjälp som inte lämnas på andra semesteranläggningar. Förbundet får nu självt svara för större delen av dessa kostnader. medför det en utgift på över 1 milj. kr. Vid uppräkning av statsbidraget har staten inte heller beaktat att antalet organisationer som godkänts som bidragsberättigade har ökat. Från det att bidraget från början var avsett för organisationer som verkar för personer med fysiska och psykiska funktionsnedsättningar har det nu kommit att utgå även till organisationer som arbetar för personer med vissa ofta kroniska sjukdomar. Det är nödvändigt att ta konsekvenserna av det vidgade handikappbegreppet. Anslaget måste uppräknas med hänsyn härtill. Kraven på organisationernas insatser har också ökat. Förbunden medverkar aktivt i samhällsarbetet. Genom representation i utredningar och samrådsgrupper tillför organisationerna samhällsorganen betydande kunskaper och information. Breddningen av kontakterna mellan samhället och organisationerna till att omfatta handikappråd, ämbetsverk, länsorgan, arbetsmarknadsinstanser och lokala organ kräver större kunskaper hos medlemmarna och därmed en väsentligt vidgad utbildning av de förtroendevalda. Genom kurs- och konferensverksamhet måste organisationerna skola medlemmarna för att engagera allt fler för de viktiga samhällsuppgifterna. Det är angeläget att de mer rikstäckande intresseorganisationerna ges utvecklingsmöjligheter. har statsbidraget till handikapporganisationerna inte räckt till för både grundbidrag till nya organisationer och stöd till en bredare verksamhet hos de expanderande organisationerna. a. har DHR inte kunnat öka sina resurser för service till en starkt växande verksamhet på läns- och kommunplanet. Det är nödvändigt att handikapporganisationernas olika verksamheter närmare analyseras och att bidragsbelopp och bidragsformer anpassas till verksamheternas skiftande karaktär hos organisationerna. Med hänvisning till det anförda hemställs att hos regeringen begär en översyn av anslaget till handikapporganisationerna med hänsyn till verksamhetens omfattning, inriktning och medelsbehoven för organisationernas ökade insatser i samhället.
mot · G3021213 · 1980-01-25 00:00:00 — Motion 1979/80:1213 av och om en ny abortlagstiftning Svenska kvinnor demonstrerar mot kärnkraft. Somliga av dem gör det med banderoller med en livmoder som symbol. De värnar om livet, vill de säga. Ingen kvinnodemonstration har än varit synlig mot aborterna. Kärnkraft kan vara farlig men har ännu inte krävt liv. Abort kräver mer än 30 000 liv i . Det gäller direkt alla de späda och oskyldiga som dödas. Dessutom ger aborterna sviter, som kan bli livshotande. En norsk läkare har bestämt hävdat att abort alltid leder till själslig kris av något slag, förr eller . Slutligen medför aborterna att vår sjukvård drabbas av kostnader och att sjuka människor får vänta. Våra resurser används i dödens tjänst i stället för i livets. Abort är kvinnofientlig. Här är den stora könsdiskrimineringen i vårt land. Männen lämnar lidandet, påfrestningen, riskerna åt dem som borde få bli mödrar. Männen sviker sitt ansvar. Och sjunker födelsesiffrorna i med alla de problem som det medför . Det finns ett beslut om en utvärdering av abortlagens verkan. Redan nu är det emellertid tydligt att aborterna är oförenliga med sann mänsklighet, med demokrati, med tro. Beslutsfattare och lagstiftare har det underlag som krävs för att vidta snara åtgärder i syfte att nedbringa aborternas antal. Målet måste vara att varje har rätt till liv. Dödandet av alla dessa ofödda är en hart när ofattlig verklighet, en legalisering av det som alltid är brott. Med stöd av det anförda hemställs att hos regeringen begär förslag till ny abortlagstiftning. () ()
mot · G3021214 · 1980-01-17 00:00:00 — av m. fl. om varningstext på spritflaskor I kritiska skeden händer det att medborgares medvetande väcks så att de känner plikten att följa en helnykter livsstil. Så var fallet bland en del sjukvårdspersonal under den senaste . En narkosassistent har berättat att han vid operationsbordet på ett fältlasarett, när han skulle söva en patient, märkte att etern inte hade någon verkan trots att doseringen ökades. Patienten blev oregerlig och ville lämna operationsbordet. Läkaren anmärkte bara att detta var en naturlig följd av att patienten var alkoholist - etern verkade inte! Alkoholbruk medför också i detta fall medicinska risker. Vid ett snabbt operativt ingrepp efter t. ex. en trafikolycka fördröjs narkosens effekt, och det kan innebära risk för livet. Detta är ett av de många exempel på starkspritens skadeverkan och det olämpliga i att förtära alkohol. På varje flaska bör därför finnas text och illustration med upplysning om skadeverkningarna och riskerna. Varje inköpare av starksprit och alla som använder den bör slående och illustrativt informeras om verkningarna, inte bara om hur lätt spritbruk blir vanebildande utan också om övriga negativa konsekvenser. Det är lämpligt att etiketterna utformas i samråd med läkare och socialarbetare och kanske med konstnärer, som i bild ger effektiv och lättfattlig varudeklaration, bl. a. med tanke på att varningen skall förstås oavsett vilket språk man talar. Med stöd av det anförda hemställs att hos regeringen begär åtgärder i syfte att förse i synnerhet starksprit med informativ och illustrativ text. () () () ()
mot · G3021215 · 1980-01-25 00:00:00 — av och om vidgad rätt till bosättningslån Enligt förordningen (1976:264, ändrad senast 1978:285) om statligt bosättningslån utgår sådant lån till makar, till sammanboende, till ensamstående som sammanbor med eget barn samt till ensamstående handikappad utan barn. Bosättningslån kan sålunda inte utgå till ensamstående utan barn. Bosättningslånet utgår för inköp av möbler till egen bostad och annat som behövs för bosättningen. Efter en avslutad yrkesutbildning med studieskulder och en begränsad ekonomi kan det vara ganska svårt för ensamstående ungdomar att skaffa möbler m. m. för att utrusta en lägenhet. Ensamstående kan dessutom inte sällan ha sämre möjligheter att ekonomiskt klara sin bosättning än vad två personer har. Enligt vår uppfattning bör bosättningslån kunna utgå även till ensamstående utan barn. Inte minst rättviseskäl och sociala skäl talar för att långivningen utvidgas till att omfatta även denna grupp. Den nya regeln bör träda i kraft . Med hänvisning till det anförda hemställs att beslutar som sin mening ge regeringen till känna att bosättningslån skall kunna utgå även till ensamstående utan barn.
mot · G3021220 · 1980-01-25 00:00:00 — Motion 1979/80:1220 av m. fl. om underlaget för bidrag till driften av förskola och fritidshem Kommunernas senast kända barnomsorgsplaner visar att den av beslutade graden av utbyggnad icke kommer att täckas . Enligt budgetpropositionen har fått i uppdrag att genomföra centrala barnomsorgsundersökningar, vilka skall utgöra underlag för kommande bedömningar av barnomsorgsutbyggnaden. Allteftersom kvinnor i ökad grad går ut på arbetsmarknaden växer behovet av barnomsorg. Kommunernas åtagande att svara för barnens vård och tillsyn har utgjort en förutsättning för ökningen av den kvinnliga förvärvsverksamheten. Barnomsorgen tillkom för att hjälpa föräldrar och andra vårdnadshavare under de tider då dessa genom förvärvsarbete eller studier är förhindrade att själva svara för tillsynen. Därtill har man funnit det vara angeläget att barn med särskilda behov ges möjlighet till barnomsorg i de fall detta kan bedömas vara till barnens bästa. Mot bakgrund av platsbristen i samhällets omsorgsverksamhet är det angeläget att platserna i daghem och fritidshem reserveras för barn som inte kan få tillsyn i hemmet eller har särskilda behov av sådan tillsyn. Vi ser därför med ogillande på att allt fler kommuner låter barn utnyttja daghemsplatser även då barnet har hemmavarande förälder. Det gäller då förälder som är föräldraledig i samband med ett nytt barns födelse. Genom utsträckningen av föräldraförsäkringen kan nyblivna föräldrar numera stanna hemma upp till för vård av nyfött barn. Detta har märkbart avlastat samhällets barnomsorg för de minsta barnen och är ett steg i rätt riktning för att erbjuda föräldrarna vidgade möjligheter att själva svara för vården av sina små barn. Det kan emellertid inte vara riktigt att samhällsstöd till barnomsorgsplats utgår till syskon till sådant barn som då har hemmavarande förälder. För varje sådant barn på daghem försvinner en plats för ett annat barn med klart dokumenterat behov av daghemsplats. Driftkostnaderna är höga och stiger påtagligt. Ett mycket stort ekonomiskt stöd kommer således indirekt en familj till godo som inte har behov av det medan en annan familj med verkligt behov av daghemsplats går miste om denna betydande subvention och därtill måste dyrt betala de direkta kostnader som uppstår genom att daghemsplats inte erhålls. Vi anser därför att som underlag för bidrag till driften av förskolor och fritidshem skall endast räknas sådana platser som utnyttjas av barn för vilka behov av barnomsorg föreligger enligt av Likaså bör den av regeringen aviserade barnomsorgsundersökningen bland kommunerna grundas på sådana tidigare fastställda behov och icke inräkna daghemsplatser för barn som har hemmavarande förälder och icke har särskilda behov av barnomsorg. Med anledning av det anförda hemställs att hos regeringen anhåller att som underlag för erhållande av bidrag till drift av förskola och fritidshem skall icke räknas plats som upptages av barn med långvarigt hemmavarande förälder, om icke särskilt behov av barnomsorg föreligger. () () PER STENMARCK (m)
mot · G3021221 · 1980-01-25 00:00:00 — Motion 1979/80:1221 av och om blodgivningen Blod och blodplasma har blivit en begärlig vara i de rika industriländerna i takt med utvecklingen av en komplicerad operationsteknik, för gammaglobulinberedning, bl. a. till skydd mot gulsot vid utlandsresor, och på grund av det stigande antalet trafikolyckor. Antalet blodgivningar är omkring 410 000 i , vilket endast till en del täcker behovet. Behovet av råmaterial (blodplasma) för de plasmaproteinprodukter exkl. gammaglobulin som förbrukas i landet täcks endast till hälften inom landet. Resterande, dvs. ca , importeras från europeiska och amerikanska blodbanker. Det svenska behovet av plasmaprodukter inkl. gammaglobulin uppgick till nära . Den svenska försörjningsberedskapen för att täcka svensk sjukvårds behov av plasmaprodukter är mycket låg. En självförsörjningsgrad på är riskabel i då internationella överenskommelser och enskilda länders exportrestriktioner i accelererad takt minskar möjligheterna att importera plasma. Möjligheten av att konfliktsituationer helt eliminerar importen kan heller inte uteslutas. (, vid kring blod och blodprodukter 1979.) Vid symposiet framkom bl. a. att det saknas en nationell styrning av den svenska blodförsörjningen. I har t. ex. Röda korset ett sådant nationellt ansvar. Där diskuterades också möjligheterna att varje landskap skulle få ett ansvar för sin egen försörjning av blod och blodprodukter motsvarande den egna förbrukningen. Detta skulle möjligen kunna stimulera till blodgivning. Man konstaterade bl. a. att försörjningsläget i kvantitativt hänseende är otillfredsställande i fråga om såväl blodgivartillgång som resurser att utföra blodtappning och primärseparation. Detta innebär därtill, menar vi, att vår försvarsberedskap på detta område inte är tillfredsställande. Symposiet visade klart att det var mycket angeläget att få fram en ökad kader av blodgivare för att möta behoven. En väg kan vara att via Röda korset söka propagera för detta. En annan väg kan vara att undersöka möjligheten att låta blodgivning ingå som ett frivilligt system inom värnplikten. En sådan blodgivning tre-fyra gånger under värnplikten skulle kunna kompenseras med . Med hänvisning till vad vi anfört hemställer vi att av regeringen begär förslag om åtgärder för att stimulera till blodgivning, framför allt av värnpliktiga.
mot · G3021222 · 1980-01-24 00:00:00 — Motion 1979/80:1222 av om handhavandet av cellgifter inom sjukvården I Råd och anvisningar från , Planering av onkologisk sjukvård, har metoderna för att effektivisera cancervården vid ett onkologiskt centrum ännu ej blivit slutgiltigt utformade. Det är utomordentligt viktigt att handhavandet av de cellgifter (cytostatika) som sätts in mot elakartade tumörer regleras både beträffande läkare och legitimerade sjuksköterskor så att man kan uppnå optimal effekt för de sjuka och minimala risker för vårdpersonalen. Enligt min uppfattning bör en översyn av dessa speciella frågor ske. Med stöd av det anförda hemställs att hos regeringen begär att formerna för arbetet vid regionala onkologiska centra skyndsamt ses över i vad gäller handhavandet av cytostatika.
mot · G3021225 · 1980-01-24 00:00:00 — Motion 1979/80:1225 av m. fl. om inrättande vid i av en avdelningsläkartjänst för vård av rörelsehindrade barn och ungdomar (FBH) är en avdelning tillhörande barnkliniken vid i , vilket är regionsjukhus för C-, U-, W-, X-, Y- och Z-län. Den minskade tilldelningen av blockförordnanden för vidareutbildning (FV-block) innebär nu att klinikledningen inte, som varit fallet, kan låna ut någon avdelningsläkartjänst till FBFI fr. o. m. . På grund av den ekonomiska situationen vid nödgades dessutom de ansvariga vid FBH skära ner verksamheten redan i och med nu löpande budgetårs ingång . Detta betyder att endast 30 av de 40 platserna är i bruk. 13 platser är för barn och ungdomar som bor vid Bernadottehemmet under hela skolåret och de övriga 17 platserna är för barn som tas in på korttid, dvs. för intensivbehandling, diagnostisering och behandlingsbedömning m. m. samt någon enstaka plats som avlastning för föräldrar i C-län till mycket gravt handikappade barn. I dagens läge är det kö till kort-tidsplatserna, och om nu blir utan läkare fr. o. m. kan barnen inte ens skrivas in och ut. Detta innebär att hemmets kapacitet drastiskt försämras. Man upplever vid hemmet ett mycket stort tryck från föräldrar till handikappade barn i hela regionen, och barn och ungdomar har en gemensam arbetsgrupp med personalen i syfte att söka förbättra situationen. Man har därvid uppvaktat regeringen och andra myndigheter. I samband med årets budgetproposition har också för sin del tillstyrkt en tjänst för barnhabilitering vid . Som framgår av bilaga 8 i : Avlöning till läkare, har föredraganden icke medgivit någon ökning av antalet läkartjänster vid sjukhuset. Med hänvisning till vad i motionen anförts hemställs att beslutar att, med ändring av förslag, förorda inrättandet av ytterligare en avdelningsläkartjänst vid den avdelning tillhörande barnkliniken vid som benämns och att därav föranledd höjning sker av anslaget under bilaga 8, i : Avlöning till läkare statsbudgeten för /81. HANS PATERSSON (vpk) i (vpk) (vpk) (vpk) (vpk)
mot · G3021226 · 1980-01-24 00:00:00 — Motion 1979/80:1226 av m. fl. Miljökatastroferna har duggat tätt i alltifrån till radongas från stenhus, försurning av sjöar, färgämnen i livsmedel, asbestcancer, miljöförstöring eller ökade alkohol- och tobaksskador. Miljöns betydelse för hälsa och sjukdom blir allt tydligare med ökad forskning och kunskap. WHO har uppskattat andelen miljöbetingad cancer till . hanteras arbetsmiljön av arbetarskyddsstyrelsen, den yttre miljön av , livsmedel av livsmedelsverket, ett miljömedicinskt laboratorium byggs upp vid , en stor del av arbetsmiljöforskningen bekostas av arbetarskyddsfonden. Däremot saknas en motsvarighet för den yttre miljön. Strålningsrisker bedöms av strålskyddsinstitutet, och miljödatanämnden vid försöker samordna miljöinformationen. hade avdelningar för flertalet av dessa sektorer inom miljövården men avvecklades till förmån för enskilda verk och institutioner. Det är troligt att det fanns skäl för denna splittring och spridning av funktionerna. Industrialiseringens expansion efter har lett till många kroniska sjukdomar som först nu kunnat studeras, och kunskapsmängden har ökat oerhört . Därmed har det också blivit alltmer uppenbart att det behövs en samordning av insatserna på miljöområdet och samlade bedömningar av de totala ekologiska effekterna vid miljöpåverkan. Det bedrivs högklassig forskning vid många forsknings- och universitetsinstitutioner, yrkesmedicinska kliniker, hygieninstitutioner m. m. Det finns emellertid inga tecken på att miljöfarorna eller miljösjukdomarna minskar. Till en del torde detta kunna förklaras av bristande totalbedömningar och svårigheter att värdera olika riskers storlek och prioritet. En institution eller organisation med målsättning och expertis för att presentera sådana tvärvetenskapliga bedömningar och forskningsprojekt i miljöfrågor behövs. Där bör finnas bl. a. medicinsk, teknisk, toxikologisk, epidemiologisk, statistisk, ekonomisk, beteendevetenskaplig, kemisk och fysikalisk expertis. Avnämare skulle vara politiska instanser som riksdag, landsting och kommuner men även och andra samhälleliga planeringsorgan. Särskilt torde landstingens övertagande av totalansvaret för hälsa och sjukvård komma att kräva ny kunskap för såväl planering av riktiga åtgärder som utvärdering av sjuklighet m. m. Ett statligt organ för samordnade bedömningar och utredningar av miljöns påverkan på folkets hälsa behövs, ett . Med hänvisning till det anförda föreslås 1. att hemställer hos regeringen om en snabbutredning och förslag till där samordnade bedömningar av olika miljöfaktorers samverkan och totala effekter kan utföras, 2. att uttalar att utredningen bör ges en bred sammansättning, där bl. a. , , de berörda verken, fackliga organisationer och miljögrupper finns företrädda. (vpk) (vpk) (vpk) (vpk) (vpk) (vpk) INGA (vpk)
mot · G3021227 · 1980-01-25 00:00:00 — Motion 1979/80:1227 av m. fl. om arbetsmiljölagens bestämmelser om veckovila I arbetsmiljölagen 4 kap. 6 § föreskrivs att arbetstagare skall beredas minst trettiosex timmars ledighet under varje period . Sådan veckovila skall såvitt möjligt förläggas till veckoslut. Undantag från dessa regler får göras med kollektivavtal som innebär dubbel ledighet, minst , nästpåföljande veckohelg. Som arbete avses i dessa fall förutom vanligen förekommande arbete på arbetsplatsen, även s. k. jour eller beredskap. För jour eller beredskap utgår viss ersättning för att den berörde ställer sig till förfogande för, om så påfordras, utryckning. Ersättning för arbete vid utryckning ersätts som för normalt arbete med tillägg för övertid, om tidpunkten infaller då övertidsersättning normalt skall utgå. I en dom av arbetsdomstolen (AD) av kungjordes att ersättning för förlorad arbetsförtjänst vid kompensationsledighet på normal arbetsdag inte skall utgå. Detta medför att den som har jour eller beredskap över ett veckoslut, och därför skall ha 72 timmars ledighet nästpåföljande veckoslut, gör ekonomisk förlust då den nödvändiga normala arbetsdagen, antingen före eller efter veckoslutet, måste tas i anspråk för ledigheten. Detta krävs för att bestämmelsen om 72 timmars sammanhängande ledighet skall kunna uppfyllas. Detsamma gäller arbetare som tvingas att arbeta övertid någon eller . Ersättningen för detta arbete avser inte att kompensera den ledighet som blir nödvändig för att uppfylla bestämmelserna. Denna ersättning kan dessutom bli avsevärt lägre än den ersättning som skulle utgått för den dag som han nu tvingas till ledighet. kommunisterna föreslår därför att sådan ersättning måste utgå och att därför uttalar att sådan kompensationstid ersätts med lön, som om faktiskt arbete utförts. I annat fall urholkas meningen med bestämmelserna om veckovila. Med hänvisning till det anförda föreslås att uttalar att lön skall utgå för sådan tid som måste tas i anspråk för ledighet för att uppfylla kraven om veckovila i enlighet med vad som anförs i motionen och hemställer hos regeringen om förslag i enlighet härmed. (vpk) (vpk) (vpk) (vpk) (vpk) (vpk)
mot · G3021228 · 1980-01-24 00:00:00 — Motion 1979/80:1228 om utbyggnad och decentralisering av barnreumatikervården Antalet reumatiskt sjuka barn i vårt land är ca 2 000. vårdas mer än 200 barn med kronisk ledgångsreumatism på barnkliniker och ortopediska kliniker i vårt land. Vårdbehovet motsvarar ca 35 platser, men finns endast 18-20 vårdplatser för reumatoida barn, nämligen vid den barnreumatologiska enheten vid i . Det är nödvändigt med en utbyggnad av antalet vårdplatser för reumatoida barn, och det är viktigt att vården decentraliseras. Med nuvarande förhållanden måste barn från hela landet vårdas vid barnreumatologiska enheten i . Och det kan innebära stora påfrestningar för barnen och deras familjer att barnen vårdas långt från hemmet. Därför är det angeläget att inrätta vårdplatser för reumatoida barn på fler platser i landet. Det förtjänar att påpekas att antalet reumatoida barn förhållandevis är större i de norra delarna av vårt land än i mellersta och . har i uppdrag att utreda den vårdsektor där barnreumatologin utgör ett delområde. Det är väsentligt att det utredningsuppdraget fullföljs och att förslag läggs fram om utbyggnad och decentralisering av barnreumatikervården. Det är angeläget att fler vårdplatser inrättas för reumatoida barn. Diskussioner har förts om inrättande av en klinik för barnreumatologisk specialistvård vid sjukhusets reumatologiska klinik, och det är viktigt att en sådan kommer till stånd. Vidare finns mycket starka skäl att inrätta en barnreumatologisk avdelning vid i . Det är, som anförts, viktigt att kunna erbjuda barn i de norra delarna av vårt land specialistvård på rimligt avstånd från hemmet. Det kan också här framhållas att har fått en professur i reumatologi. I samband med upprustning av den reumatologiska vården vid undervisnings- och regionsjukhus torde det således finnas möjlighet att tillgodose det stora behovet av vårdplatser för reumatoida barn. Jag hemställer med stöd av det anförda att i skrivelse till regeringen begär 1. att fullföljer sitt utredningsuppdrag och framlägger förslag till utbyggnad och decentralisering av barnreumatikervården. 1979/80:1228 12 2. att det stora behovet av vårdplatser för reumatoida barn i norra delarna av vårt land beaktas.