ChangeIsKey/open-riksdag huggingface dataset:
mot · G3021078 · 1980-01-24 00:00:00 — Motion 1979/80:1078 av om avdraget för fördyrade levnadskostnader Enligt gällande bestämmelser (tredje anvisningspunkten fjärde stycket till 33 § kommunalskattelagen) är skattskyldig som tagit anställning på annan ort än den där familjen är bosatt berättigad till avdrag för ökade levnadskostnader om det med hänsyn till makes förvärvsarbete, svårigheter att skaffa familjebostad eller annan omständighet som är jämförbar med de nämnda inte kan krävas att familjen flyttar med till den skattskyldiges nya bostadsort. Bestämmelserna tillämpas utan inskränkning såvitt avser det fall då både den skattskyldige och hans familj är bosatta i . I de fall däremot då väl den anställde genom inflyttning till blir bosatt här men hans familj bor kvar utomlands under en övergångstid kan problem uppkomma. Genom flera avgöranden av regeringsrätten har fastslagits att utländsk medborgare som flyttar in till i vissa fall inte kan anses sammanleva med familjen. Han medges därför inte avdrag för ökade levnadskostnader på grund av den skilda bosättningen. Undantag från denna ordning har i vissa fall medgivits då den som flyttar in är nordisk medborgare med familj som bor kvar i annat nordiskt land. Även i de fall då en svensk medborgare utlandstjänstgöring i annat än ett nordiskt land flyttar hem till före sin familj, t. ex. på grund av sådana omständigheter som för familj bosatt i skulle medföra rätt till avdrag för ökade levnadskostnader, förekommer det att rätt till avdrag vägras med hänvisning till att den hemflyttande maken inte kan anses sammanlevande med familjen i övrigt. Särskilt försiktiga är de lokala skattemyndigheterna då det är fråga om att på preliminärskattestadiet medge den hemflyttade skattskyldige jämkning med hänsyn till ökade levnadskostnader på grund av den dubbla hushållningen. Grunden för myndigheternas inställning är av formellt slag. En person bosatt i anses inte kunna sammanleva med någon bosatt i utlandet. Situationen med hemflyttande svenskar har blivit allt vanligare på grund av att den svenska industrin har omfattande engagemang i utlandet. Svenska medborgare, som arbete i utlandet flyttar hem till , upplever det som orättvist att inte ha rätt att göra avdrag för sina extra kostnader i samband med återflyttning. Med hänsyn till vad som ovan anförts hemställer jag att begär, att regeringen utarbetar förslag till ändring i kommunalskattelagen med syfte att ge svenska medborgare, som flyttar hem efter en utlandsvistelse, avdrag för ökade levnadskostnader på samma villkor som bosatta i .
mot · G3021080 · 1980-01-24 00:00:00 — Motion 1979/80:1080 av m. fl. om förbud mot försäljning av snabbvinsatser Enligt svensk lagstiftning är det tilåtet att för eget bruk tillverka vin av bär och frukt, och bakgrunden är att man vid odling skulle kunna använda skördeöverskottet. Själva tillverkningstiden blev förhållandevis lång, och det hemproducerade vinet har haft en förhållandevis begränsad alkoholpolitisk betydelse. har det blivit alltmer vanligt att tillverka vin i hemmen med hjälp av s. k. snabbvinsatser. De snabbvinsatser som såldes t. o. m. innehöll vanligen saftkoncentrat, jäst, jästnärsalt, medel för att avbryta jäsning, klarningsmedel och bruksanvisning. De råämnen som därutöver behövdes för tillverkningen var socker och vatten. Efter LTD:s ikraftträdande har snabbvinsatser börjat säljas, som i stället för saftkoncentrat innehåller råsaft. Råsaft är en pressaft av bär eller frukt, och den är varken extraherad eller koncentrerad. har därför starka kommersiella intressen tagit över marknaden och producerar nu s. k. snabbvinsatser, specialartiklar samt handböcker i hur man snabbt når ett resultat. På många håll har specialbutiker växt upp, och enligt vad som framgår av annonsering i kvällstidningarnas söndagsupplagor torde det vara en ekonomiskt lönsam verksamhet. Det finns ingen klar uppgift om hur stor den totala hemtillverkningen av vin är. alkoholbyrå har gjort vissa undersökningar hos importörer av snabbvinsatser och kommit fram till att det kan röra sig om ett råmaterial för upp till vin. Denna uppgift stämmer väl med den av framräknade importen för . Till siffran skall dessutom läggas den produktion som sker av bär och frukt, och omfattningen av denna är helt okänd. Som jämförelse kan nämnas att systembolagets hela vinförsäljning uppgick till ca . Det är således en synnerligen stor produktion och konsumtion som är ställd utanför all kontroll. För att uppnå den av fastställda målsättningen att begränsa den totala, alltför höga alkoholkonsumtionen, krävs åtgärder av olika slag. En sådan åtgärd är att man minskar hemproduktionen av vin. Då svensk alkoholpolitik eftersträvar att frikoppla det privata vinstintresset från alkoholen, finns det inga skäl till att acceptera en så omfattande hemtillverkning, då skattebortfallet torde röra sig om knappt 100 miljoner enligt ovanstående siffror. Att helt förbjuda hemtillverkningen torde vara svårt, dels med tanke på den tradition som finns hos fruktodlare, dels med hänsyn till övervaknings Därför bör den traditionella hemtillverkningen få fortsätta. Däremot kan det inte föreligga några alkoholpolitiska skäl att bibehålla tillverkningen via snabbvinsatser. Med hänvisning till vad som anförts hemställs att beslutar om att förbjuda försäljning av s. k. snabbvinsatser. () ()
mot · G3021081 · 1980-01-17 00:00:00 — av och i om lönsamheten av kvinnors förvärvsarbete Det måste löna sig att arbeta - även för kvinnor. Ett av de viktigaste målen i arbetet för ökad jämställdhet mellan kvinnor och män är den fulla sysselsättningens politik. Kvinnor måste få lika chanser till arbete, liksom också kvinnors förvärvsinsats måste vara lika lönsam som männens. Kvinnors insatser är lika viktiga var de än utförs, i hemmet eller på arbetsplatsen. Vård av barn och äldre skall vara ATP-grundande. Kvinnoarbetslösheten har inte alltid tagits på samma allvar. Äktenskapet betraktas fortfarande som en försörjning för kvinnor. Det kommer till uttryck i skattepolitiken med hemmamakeavdrag och särskild skattekolumn för inkomsttagare med hemmamake, i studiemedelssystemet med äktamakeprövningen. Det kommer också till uttryck i bristen på barnomsorg, och det illustreras av de mångå deltidsarbetande kvinnorna. Förändringarna är på väg. Särbeskattningen, som arbetade för , genomfördes och innebär att det lönar sig bättre för gifta kvinnor att gå ut i arbetslivet. Att antalet kvinnor på arbetsmarknaden har ökat starkt visar att kvinnor inte accepterar äktenskapet som en försörjning och att kvinnor inte längre bara anställs i högkonjunkturer. har någon regering satsat så mycket på arbetsmarknadspolitiska åtgärder som trepartiregeringen och sedan folkpartiregeringen. Arbetsmarknadspolitiken är ett av de viktigaste instrumenten för att kvinnor skall få ekonomisk självständighet och inträdesbiljetten till det socialförsäkringssystem som är knutet till en anställning. Det är inträdesbiljetten som aldrig går att konstruera helt likvärdig för den som är utanför arbetsmarknaden - hemarbetet kan aldrig ge samma ekonomiska trygghet. Men arbetsmarknadspolitiken kan inte ensam åstadkomma kvinnors ekonomiska självständighet. De familjeinkomstprövade förmånerna såsom bostadsbidrag och i förekommande fall daghemstaxor får samma marginaleffekter som sambeskattningen. I den mån det inte finns plats i den kommunala barnomsorgen blir ofta kostnaden för barnomsorgen så hög att nettoeffekten av en förvärvsinsats i många fall uteblir helt. En förändring är nödvändig i riktning mot generell bidrag och taxor för att inte marginaleffekterna skall stoppa upp kvinnors förvärvsinsats, som daghemsutbyggnaden och fritidshemsutbyggnaden måste fortsätta i oförändrat hög takt. Skatte- och bidragssystemet bör ta sikte på antalet barn i familjen och inte utgör hemmamakeavdraget och den lägre skatten hinder för att principen det måste löna sig att arbeta också skall omfatta kvinnor. När kvinnor är hemma, därför att det inte finns arbete, är det en allmän arbetslöshetsförsäkring som skall träda in som stöd och inte skatteoch familjepolitiken. att anhåller att regeringen lägger fram förslag om ändringar i skatte- och bidragssystemet i syfte att göra gifta kvinnors förvärvsinsatser lika lönsamma som männens.
mot · G3021082 · 1980-01-24 00:00:00 — Motion 1979/80:1082 av om inkomstbeskattningen i samband med barnpension Barnpension utgör enligt gällande regler beskattningsbar inkomst, medan underhållsbidrag och bidragsförskott ej är beskattningsbara. Detta förhållande medför orättvisor, bl. a. för skolungdom vid feriearbete eller annat förvärvsarbete. En avsevärt högre skatt kan då drabba den, vars försörjning grundas på barnpension, jämfört med kamrater vilkas försörjning av föräldrarna direkt eller genom underhållsbidrag. Detta upplevs av de drabbade som djupt orättvist, helst som den högre skatten ofta drabbar dem som redan av andra skäl lever under knappare villkor. Med hänvisning till ovanstående hemställs att hos regeringen anhåller om förslag till åtgärder för att eliminera eller åtminstone minska den i motionen påtalade orättvisan i samband med beskattning av barnpension. 1* 1979180.
mot · G3021083 · 1980-01-25 00:00:00 — Motion 1979/80:1083 av om diabetikers merkostnader Diabetes är en kronisk ämnesomsättningssjukdom, där kroppens förmåga att bilda eller tillgodogöra sig insulin är nedsatt. I modern diabetesbehandling intar kostbehandlingen en framskjuten plats. Nämnda behandling är så grundläggande att enbart den i vissa fall kan få en diabetes välbalanserad. Detta gäller främst s. k. åldersdiabetes. För ungdomsdiabetes, där debuten sker i barna- eller ungdomsåren alternativt i tidig vuxenålder, är kostbehandling plus dagliga injektioner av insulin nödvändiga. För en diabetiker är insulin och injektionsmaterial fritt läkemedel resp. fritt hjälpmedel. Det finns skäl att anta att om medikamentel 1 terapi kunde ge samma effekt som den mycket noggranna kostbehandling diabetikern tvingas till, skulle även dylikt läkemedel tillhandahållas utan kostnad. Diabetikerns kosthåll leder till merkostnader. Detta har bl. a. bevisats i en utredning av . Det har också framgått av en utredning som låtit göra under ledning av professor i . Enligt sistnämnda utredning är diabetikernas merkostnader (penningvärde) . för en lågkaloriförbrukare och . för en högkaloriförbrukare. I skattelagstiftningen finns möjlighet att yrka avdrag för väsentligen nedsatt skatteförmåga p. g. a. sjukdom m. m.. De beloppsgränser som gäller för att komma i åtnjutande av detta extra avdrag i deklarationen är emellertid på en sådan nivå att knappast någon med heltidsarbete kan få göra detta avdrag. Man kan, mot bakgrund av de regler som gäller för diabetesbehandlingen i övrigt, ifrågasätta om diabetikernas merkostnad för kosten över huvud taget skall jämföras med skatteförmågan och berättiga till avdrag från den taxerade inkomsten. Det måste anses som ett befogat rättvisekrav att samma regler skall gälla för hela behandlingen av sjukdomen. I stället för att knyta avdraget till skatteförmågan och den taxerade inkomsten bör i stället ett avdrag från slutskatten, s. k. skattereduktion, införas. Avdraget bör vara lika för alla med konstaterad diabetes. Med hänvisning till vad som ovan anförts hemställs att som sin mening ger regeringen till känna att frågan om skattereduktion för diabetikers merkostnader bör bli föremål för utredning.
mot · G3021084 · 1980-01-25 00:00:00 — Motion 1979/80:1084 av och om beskattningen av gengasdrivet fordon Inom ramen för det svenska totalförsvaret har bedrivits en försöks- och utvecklingsverksamhet med gengasdrivna fordon. Den nuvarande försöksverksamheten sker i regi av statens maskinprovningar och bekostas av överstyrelsen för ekonomiskt försvar. Försöken genomförs i samarbete med och . F. n. är en lastbil i kontinuerlig drift, och dessutom används några gengasdrivna traktorer. Enligt uppgift har försöken utfallit positivt, och med större resurser skulle det självfallet vara möjligt att ytterligare förbättra och förenkla aggregaten. genomförda försök har resulterat i framtagandet av fyra olika gengasaggregat, som är lämpade för fordon av olika storlek och med olika motortyper. Försöken med gengasdrivna fordon har i första hand syftat till att finna drivmedelsalternativ till bensin och dieselolja i ett läge där dessa bränslen inte finns tillgängliga. Med hänsyn till dagens situation på oljemarknaden borde det vara ett stort samhällsintresse att stimulera till användning av gengasfordon i praktisk drift. Vi vill också peka på sysselsättningseffekter, som finns att vinna, när det gäller att ta fram produktionsutrustning för gengastillverkning, producera drivmedel från skogen osv. Om någon form av stimulans skapades till förmån för dem som är villiga att börja använda gengasdrift kan man förmoda att många personer skulle anse det mödan värt att gå över till detta slags drivmedel för fordon av olika slag. finns inte någon stimulans, men den fanns innan beslutade införa kilometerskatt för fordon inrättade för annat drivmedel än bensin och gasol som det heter i vägtrafikskatteförordningen 2 § (SFS 1973:603). En stimulansåtgärd är att nämnda förordning ändras så att gengasdrivet fordon, som omfattas av kilometerskatten, befrias från denna. Med stöd av det anförda hemställs att beslutar om sådan ändring i vägtrafikskatteförordningen att gengasdrivet fordon undantas från kilometerskatt.
mot · G3021085 · 1980-01-25 00:00:00 — av och om värderingen av öppen spis vid fastighetstaxeringen och fritidshus som är försedda med öppen spis har generellt högre taxeringsvärde än hus utan sådan. Under normala förhållanden kan detta anses riktigt men i den energisituation vi befinner oss i måste man ifrågasätta om det är rätt att ägare av ett hus med öppen spis skall drabbas av hårdare beskattning. För att kunna utnyttja andra bränslen än t. ex. olja och el måste ju lämplig eldstad finnas, och den öppna spisen gör det möjligt att värma bostäderna med ved och visst avfall. Enligt uppgifter i pressen är det en av de första åtgärder man ämnar vidta i energibesparande syfte att förbjuda elektrisk uppvärmning av I en sådan situation blir en vedspis nödvändig, och befintlig öppen spis bör då icke betyda ökad kostnad genom höjd taxering och därmed höjd skatt. Vid nybyggnad borde i stället anläggning av öppen spis premieras. Med tanke på att den energikris som råder ytterligare kan förvärras är det angeläget att man på alla områden gynnar inhemska bränslen, och därför bör taxeringsbestämmelserna ändras så att öppen spis i bostad eller fritidshus icke beskattas som lyx. Med stöd av vad som anförts hemställs att som sin mening ger regeringen till känna att förekomsten av öppen spis inte skall föranleda ett högre
mot · G3021087 · 1980-01-24 00:00:00 — Motion 1979/80:1087 av om beskattningen av drivmedel På många håll i världen har man av miljöskäl sökt stimulera en övergång till miljövänligare bilbränslen. Det är i första hand gas av olika typer, som kommer till användning. I det starkt miljöskadade körs sålunda alla taxibilar och även ett stort antal personbilar på gas. Också i har man stimulerat användningen av gas som bilbränsle, vilket lett till att av landets personbilar körs på betydligt miljövänligare gasprodukter, exempelvis gasol. Gasolen lämnar inget bly eller bensen ifrån sig. Utsläppen av koloxid är endast tiondelen av bensinens, utsläppen av kolväten endast en tredjedel. Också utsläppen av kväveoxider är betydligt lägre. Allt detta bidrar till en bättre miljö, särskilt märkbar i tätbefolkade områden. söker stimulera övergången till gasdrift genom en utomordentligt låg skatt på gas. var sålunda gasskatten i mot en bensinskatt på . I var gasskatten enligt uppgift i tidningen . Denna höga beskattning på gas gör det naturligtvis praktiskt taget omöjligt att skapa något intresse här i landet hos bilisterna för miljövänligare bilbränsle. Därför bör frågan om lägre skatt på gas för drift av bilar utredas. Med stöd av det anförda hemställs att anhåller att regeringen ser över skatten på drivmedel så att en övergång till miljövänliga drivmedel gynnas.
mot · G3021088 · 1980-01-25 00:00:00 — Motion 1979/80:1088 av Per m. fl. om åtgärder mot engångsförpackningar Distributionen av konsumtionsvaror i det svenska samhället har genomgått en snabb utveckling . Särskilt markant är denna utveckling inom livsmedelsbranschen. Den tidigare betjäningen med uppvägning av olika konsumtionsvaror vid inköpstillfället ute i affärerna har praktiskt taget helt upphört och ersatts med färdigförpackade varor som kunderna själva plockar till sig. Denna utveckling har lett till att vi fått en ny industri, förpackningsindustrin. All industri vill öka sin försäljning, sänka sina kostnader per tillverkad enhet och därmed öka sin vinst. Det vill självklart också förpackningsindustrin. Men, som här skall visas, det kan finnas anledning för samhället att gå in med viss reglering av förpackningsindustrins verksamhet motiverad av både miljö-, konsument- och resursskäl. De nya distributionsformerna för konsumtionsvaror innebär att praktiskt taget alla varor levereras i någon form av engångsförpackningar. Dessa förpackningar utgör en avgörande del av den stora avfallsmängd som uppkommer i samhället. Redan vid en samlad och organiserad hantering av detta avfall är det inte betydelselöst hur detta avfall är sammansatt och till vilka mängder det uppgår. Men när en del av engångsförpackningarna, som t. ex. ölburkar, sprids i naturen utgör de ett störande inslag som dessutom kan leda till skada på levande varelser. De förpackningar som har lättast för att spridas i naturen och vålla olägenhet, såsom dryckesförpackningar, bör förekomma som returförpackningar med hög pant. Då motverkas den icke önskade spridningen. Eftersom konsumenten får tillbaka panten och förpackningarna kan återanvändas blir det också billigare för konsumenten. Tillverkningen av engångsförpackningar innebär också att de råvaror som går in i dem förslösas, som de utgör en icke önskad miljöbelastning. Vi anser att förpackningsindustrin i samhället måste underkastas en planering som utifrån vad som är fördelaktigast från resurs-, miljö-, konsument- och ekonomisynpunkt gör en sammanvägning av hur förpackningen av konsumtionsvaror bör bedrivas. Det måste leda till att förpackningsindustrins vinstintresse får vika för det allmänna intresset. Det måste innebära att engångsförpackningar möjligast får vika för returförpackningar. Det måste också innebära att miljöskadliga material måste vika för mera miljövänliga. Med hänvisning till det anförda föreslås att hos regeringen hemställer att så hög skatt eller miljöavgift läggs på engångsförpackningar, som utan olägenhet för konsumenterna kan ersättas med pantbelagda returförpackningar, att någon marknadsföring av sådana engångsförpackningar inte kommer till stånd. PER (vpk) (vpk) (vpk)
mot · G3021089 · 1980-01-24 00:00:00 — Motion 1979/80:1089 om rätten till avdrag vid inkomstbeskattningen för underhållsbidrag till barn Enligt gällande bestämmelser föreligger rätt till allmänt avdrag med högst . som skattskyldig utgivit för underhåll till icke hemmavarande barn . Avdrag medges numera även utan dom för barn mellan som bedriver studier. Utbetalas avdraget på grund av dom medges avdraget oavsett barnets ålder. Den senaste uppräkningen av avdraget beslöts . Höjningen blev dock endast . Det tidigare högsta avdragsbeloppet, , fastställdes redan för . har, som bekant, avsevärda prisstegringar ägt rum. Det nu gällande högsta avdragsbeloppet står följaktligen inte i rimlig realproportion till det som gällde fr. o. m. Vår uppfattning är att högsta avdragsgränsen - åtminstone vad gäller barn - bör sammanfalla med den summa som motsvarar bidragsförskott till barn , dvs. Det skulle för innebära . En höjning till detta belopp kan inte anses oskälig när man beaktar nivån på det högsta avdrag som fastställdes , dvs. Räknar man upp detta belopp efter index skulle det innebära . Erfarenheterna visar att avdrag i allmänhet och underhållsavdrag i synnerhet halkar efter i penningvärdeförsämringen. Underhållsskyldigheten blir emellertid föremål för kraftiga uppräkningar som mer än väl följer index. Den underhållsskyldige drabbas således, och det torde vara allmänt omvittnat att de underhållsskyldiga i stor utsträckning har ekonomiska problem och att dessa i sin tur leder till sociala problem i många fall. Detta förhållande bör tillsammans med kravet på rättvisa även åt de underhållsskyldiga utgöra ett fullt tillräckligt motiv för en ändring så att avdraget i likhet med underhållet (och bidragsförskottet) indexregleras. Avdraget skulle med det system vi anser rimligt anslutas närmare till de verkliga kostnaderna. Det förhållandet att avdraget räknades upp kan knappast utgöra ett hållbart argument mot vårt förslag. Det kan visserligen sägas att underhållsbidrag lika litet som bidragsförskott ej beskattas hos mottagaren och att en höjning av avdragsgränsen skulle medföra ökad skattefrihet. Det skulle emellertid leda till ytterligare orättvisor om man löste denna principiella fråga genom att beskatta bidraget hos mottagaren, dvs. Däremot bör det vara rimligt att låta barnet stå som mottagare, vilket gäller för barnpension. Bidragsnivåer och barn under grundavdragsbeloppet inkl. schablonavdraget (totalt .) skulle då inte beskattas. Frågan om stöd till ensamstående föräldrar är föremål för en särskild utredning, (S 1977:16). Vi utgår ifrån att kommittén bl. a. gör principiella överväganden beträffande underhållsbidragets utformning och storlek samt avdragsrätten för den skattskyldige bidragsgivaren. Vår uppfattning är att avdragsgränsen, i enlighet med här framförda synpunkter, skall knytas till basbeloppet och utgöra samma summa som bidragsförskottets storlek. Med stöd av det anförda hemställs att hos regeringen begär att motionen överlämnas till för beaktande i det fortsatta utredningsarbetet.
mot · G3021090 · 1980-01-25 00:00:00 — av m. fl. om rättelse av fel som begåtts av taxeringsnämnd Var och en som skall göra sin självdeklaration vet att det inte är lätt att klara den uppgiften utan senare anmärkningar från taxeringsnämnden, men i det komplicerade taxeringssystemet inträffar självklart också fel som begås av taxeringsnämnden. Då den enskilde i sådant fall vill ha rättelse och vänder sig till lokal skattemyndighet och denna finner att taxeringsnämnd begått fel, inträffar ibland den paradoxen att den enskilde måste överklaga fel som taxeringsnämnd gjort och dessutom själv begära anstånd med påförd skatt, trots bestämmelserna i taxeringslagen 72 a § punkt 5. I strävandena att minska den av allmänheten uppfattade byråkratin och stelbentheten i handläggningen borde regeln gälla att den som felar också har skyldigheten att rätta till felen utan onödigt krångel. Detta är framför allt angeläget för bl. a. pensionärer, invandrare och andra grupper, som har stora svårigheter att fylla i blanketter och besvära sig. Med hänvisning till det anförda hemställs att beslutar om skyldighet för taxeringsintendenten att anföra besvär i länsrätten till den skattskyldiges förmån, då det av ärendet klart framgår att fel blivit begånget i första instans. BO () () () () ()