mot · G302833 · 1980-01-24 00:00:00 — av m. fl. Tandvårdsreformen 1973 var en viktig del i den socialdemokratiska regeringens socialpolitiska strävanden. Samhället tog på sig ett ökat ansvar för att tillgodose det hos stora medborgargrupper ofta eftersatta behovet av tandvård samt att göra denna vård tillgänglig till en för alla överkomlig kostnad. Reformen innefattade dels ett principiellt ställningstagande till folktandvårdens roll i tandvården, dels en allmän tandvårdsförsäkring. har fattat beslut om att - efter förslag av tandvårdsutredningen - förlänga och förstärka de medel samhället använder för att bl. a. få en regionalt riktig fördelning av tandläkare. Riksdagsmajoriteten slog således vakt om ett av tandvårdsreformens grundelement. tvingas vi emellertid konstatera att regeringen i budgetpropositionen på ett nog så undanskymt sätt aviserar genomförande av betydande försämringar i tandvårdsreformen. Den här gången har således och tvingats kapitulera för moderata samlingspartiets avsikter att nedrusta den sociala välfärden. Det finns tre grundläggande delar i försäkringen enligt nuvarande regler. Tandvårdsförsäkringen ersätter, för det första, kostnaderna för tandvård enligt tandvårdstaxan . För det andra är försäkringens ersättning alltid för förebyggande åtgärder och vissa protesarbeten. Och för det tredje betalar försäkringen hela kostnaden för ädla metaller, förankringselement och prefabricerade tänder. I budgetpropositionen anges kostnaderna för försäkringen till ca . Den borgerliga regeringen aviserar nu dels att beloppsgränsen . skall höjas till , dels att den tidigare gynnsamma gränsen för förebyggande åtgärder och vissa protesarbeten skall slopas. Endast om kostnaderna för sådana arbeten överstiger . kommer den förmånligare statsbidragsprocenten att gälla. Enligt vad vi erfarit beräknas försämringarna inbespara ca 120 milj. kr. Härav faller omkring 35 milj. kr. på den höjda beloppsgränsen, ett ungefär lika stort belopp på den försämrade behandlingen av proteser och resten på åtgärder att försämra de förebyggande insatserna. Regeringens förslag är ytterligare ett uttryck för den fördelningspolitiska inriktningen som å ena sidan gynnar höginkomsttagare och företag, å andra sidan genomför standardsänkningar för barnfamiljer och låginkomsttagare. Också från tandvårdspolitiska synpunkter måste stark kritik riktas mot regeringsförslaget. Det är framför allt patienter med det största vårdbehovet som kommer att drabbas. Dessa har också det största behovet av förbyggande insatser. Försämringen beträffande protesarbeten kommer att drabba pensionärerna. Den borgerliga regeringen vill med sina förslag inte bara göra tandvården dyrare för medborgarna - vilket främst drabbar dem som har en svag ekonomi - utan också minska efterfrågan på tandvård genom högre kostnader för den enskilde. Vi instämmer därför i den kritik som från regeringsförslaget och finner det ytterst märkligt att den centerpartistiske socialministern avser att genomföra dessa försämringar och att ställer upp bakom dem. Av de ovan anförda skälen kan vi inte godta de förslag den borgerliga regeringen avser att genomföra. Vi anser i stället att som sin mening bör uttala följande att gälla som grund för regeringens ställningstagande. Liksom nu bör tandvårdsförsäkringen alltid ersätta av kostnaderna för förebyggande åtgärder och vissa protesarbeten m. m. Denna procentsats bör även införas att gälla i fråga om ädla metaller, förankringselement och prefabricerade tänder. Som beloppsgräns för ersättningsandelen för övriga arbeten bör . Försäkringen blir således oförändrad till sin konstruktion bortsett från att kostnader för guld etc. ersätts enligt samma grunder som förebyggande åtgärder och vissa protesarbeten. Vi har i denna avvägning ansett det vara viktigare att ha kvar en hög ersättningsnivå för förebyggande insatser och protesarbeten än att betala hela ersättningen för ädla metaller. Även från kontrollsynpunkt bör en något lägre ersättning för det guld m. m. som används kunna vara en fördel. Vi har i detta sammanhang också beaktat att det förslag till utbyggnad av föräldraförsäkringen som vi lagt fram i särskild motion i förhållande till regeringens innebär en besparing. Några ytterligare medel behövs därför inte enligt vår bedömning. Vi vill avslutningsvis understryka att regeringsförslaget beträffande tandvårdsförsäkringen med all tydlighet illustrerar följderna av dess ekonomiska politik. De alltmer försämrade statsfinanserna - där bara statsskuldräntorna motsvarar ca två tredjedelar av sjukförsäkringens kostnader - leder till försämringar i den sociala tryggheten. Socialdemokratin har varnat för denna utveckling vilken nu besannas. Det ansvar vårt parti känner för samhällsekonomi och statsfinanser har vägt tungt vid utformningen även av ovan redovisade förslag. Med hänvisning till det anförda hemställs att som sin mening ger regeringen till känna vad som i motionen anförts om tandvårdsförsäkringen. () () () () () ()