mot · G40271 · 1980-11-06 00:00:00 — a. lämna förslag om hur kolimporten till vårt land skall ske, om samhället bör investera i en kolhamn, lokaliseringen av denna hamn m. m. beslutade att regeringen skyndsamt borde inrätta ett utvecklingsbolag på energiområdet. Detta har ännu inte skett. bör därför ytterligare en gång begära att regeringen inrättar detta bolag. En effektiv och samordnad upphandling kan påskynda introduktionen av förnybara energikällor. Därför bör ett upphandlingsbolag för ny energiteknik, i vilket stat och kommun har det dominerande inflytandet, bildas. Regeringen bör också vidta åtgärder, så att s. k. utvecklingsavtal kan tecknas med stora upphandlare. Genom avtalen kan stat, avtalsparten och den tillverkande industrin dela de kommersiella riskerna vid introduktionen av den nya tekniken. Regeringen bör också lämna förslag som leder till att tillkommande vattenburna system bl. a. i kommunernas fjärrvärmesystem dimensioneras förs. Därvid underlättas introduktionen av bl. a. solvärme, spillvärme och värmepumpar. Regeringen bör också lämna förslag om särskild beskattning av övervinster i vattenkraftsproduktionen, i enlighet med texten på valsedeln från Linje 2 och riksdagsbeslut . Vidare är det angeläget att de internationella oljebolagens skatteförhållanden utreds. Dessa förslag är nödvändiga första steg i det svåra arbetet att kraftigt reducera det stora oljeberoendet med en avveckling av kärnkraften senast i enlighet med folkomröstningens resultat. Vid sidan av dessa åtgärder krävs också andra politiska och organisatoriska initiativ för att den nödvändiga kraftsamlingen skall kunna skapas i energipolitiken. 6 Program mot inflationen Prisstegringen i har varit . För blir inflationen . väntar ytterligare en rad prishöjningar, främst på livsmedel och boendekostnaderna. Risken är uppenbar att den rådande höga prisstegringstakten kommer att bestå trots en försämrad konjunktur. Den höga inflationen framstår alltmer som det allvarligaste hotet mot möjligheterna att lösa ekonomiska problem. Inflationen och förväntningarna om fortsatt inflation både hämmar och snedvrider investeringsverksamheten. Stora mängder kapital dras från produktiv användning till spekulativa och improduktiva placeringar. Inflationen missgynnar sparande och uppmuntrar till konsumtion på kredit. inflation försämrar konkurrenskraften gentemot utlandet, försvårar exporten och stimulerar importen. Genom inflationen sker en väldig överflyttning av välstånd framför allt till de grupper, som är egendomsägande. De ökade orättvisorna blir i sig en källa till fortsatt inflation, eftersom de föder olika slags kompensationskrav. Genom dessa olika verkningar har inflationen blivit ett hot mot både sysselsättningen och tillväxten, som den tvingar fram större uppoffringar än vad som eljest skulle varit nödvändigt för att pressa ner underskotten i utrikeshandel och offentliga finanser. Det är därför en tvingande nödvändighet att göra en kraftansträngning för att försöka bryta den inflationsutveckling som plågar vårt samhälle. Det som då krävs är flera samordnade insatser, som genomförs med kraft och beslutsamhet. Vi föreslår följande åtgärder, riktade mot de orsaker till inflation som finns i den svenska ekonomin. V I vårt ekonomiska system har byggts in en rad mekanismer, som automatiskt rullar inflationen vidare. Det är främst de olika indexregleringar, som innebär att inflation leder till en ny omgång av pris- och kostnadsökningar. Sådana indexregleringar finns bl. a. i inkomstbeskattningen, i jordbrukspolitiken och i byggnadsverksamheten. Vi föreslår, att indexregleringen av skatteskalan slopas. Vi föreslår dessutom att en snabb översyn görs av alla indexregleringar inom byggnadsverksamheten. Vi föreslår även att man vid nästa långsiktiga avtal om jordbruksprisernas reglering prövar de nuvarande formerna för priskompensation till jordbruket. Ingen annan grupp i samhället är garanterad 100-procentig kompensation för prisstegringar. Innehållet i nu gällande produktionsmedelsprisindex bör ses över. Också andra former för priskompensation än automatiskt verkande index bör kunna prövas. En sådan omprövning av olika indexregleringar får inte tas till intäkt för att låta inflationen urholka det sociala välfärdssystemet. De sociala förmånernas realvärde måste avgöras utifrån deras fördelningspolitiska syften och de utfästelser som gjorts från samhällets sida. V På skatteområdet bör en skärpning ske av de skatteregler, som otillbörligt gynnar spekulation och upplåning för konsumtionsändamål. Vi föreslår i denna motion en hårdare beskattning av realisationsvinster och av större förmögenheter. Vi föreslår även vissa begränsningar av rätten till skatteavdrag, främst underskottsavdrag för delägare i uthyrningsbolag. Vi förordar att kommittén om underskottsavdrag bör få till uppgift att även utreda möjligheterna att mera allmänt begränsa underskottsavdragen. V För inflationsklimatet i stort blir utgången av avtalsrörelse kritisk. Den avgörande förutsättningen för att kunna åstadkomma ett klart brott i inflationsutvecklingen är att de nominella lönehöjningarna 1981 kan hållas på en låg nivå, som realinkomsten bibehålls för de stora löntagargrupperna. Regeringen synes nu vara på väg att begå samma slags misstag som man gjorde sig skyldig till års avtalsrörelse. Man släpper fram en helt okontrollerad inflation, t. o. m. förstärkt av minskade insatser för att hålla nere matpriser och hyror. Man håller fast vid indexregleringen av skatteskalorna trots dess uppenbara konsekvens att framtvinga höga nominella lönekrav från de grupper som kraftigt missgynnas av indexregleringen. Vi föreslår en radikalt annan uppläggning av pris- och skattepolitiken . Inkomstskatten bör justeras nedåt i sådan utsträckning och med en sådan fördelning, att det övervägande flertalet av heltidsarbetande löntagare kan bibehålla realinkomst. Därmed blir det möjligt att hålla de nominella lönehöjningarna på en mycket låg nivå. Vi presenterar vårt förslag till skatteomläggning i avsnitt 7. Denna skattepolitik måste kombineras med ett allmänt prisstopp fr. o. m. . För att ytterligare hålla tillbaka prisstegringarna bör matsubventionerna utgå med oförändrat belopp samt vissa åtgärder vidtas för att hålla nere hyrorna i nyproduktionen av bostäder. I regeringens proposition bedöms prisstegringen bli . Detta kan dock inte uppfattas som annat än önsketänkande, såvida inte kraftfulla åtgärder vidtas som alla inriktas på att dämpa både prisstegringen och löneutvecklingen. Med den av oss föreslagna politiken kan en halvering av prisstegringstakten uppnås . Vid de mycket låga lönehöjningar som här förutsatts torde betydande vinstökningar kunna uppstå i många branscher och företag. För att motverka destabiliserande löneglidning och säkerställa att vinstökningarna går till produktiva investeringar föreslår vi att det system för indragning av vinster över en viss nivå som gällt bibehålls . Vi har följande utgångspunkter för vårt förslag till omläggning av de statliga skatteskalorna : Löntagarnas reallöner bör kunna hållas oförändrade . Skatteomläggningen bör utformas så att den möjliggör detta vid totalt sett låga nominella löneökningar 1981. En ytterligare förutsättning för detta är att regeringen kraftigt kan begränsa prisstegringarna . Genom en återhållsam pris- och löneutveckling skapas förutsättningar att stärka de svenska företagens internationella konkurrenskraft. Skatteomläggningen bör vidare ha en fördelningspolitiskt rättvis profil. Tyngdpunkten i skatteomläggningen bör läggas så att den främst kommer den breda gruppen av heltidsarbetande löntagare till del. Det är självfallet också nödvändigt att omläggningen har en statsfinansiellt ansvarsfull utformning. En ytterligare ökning av budgetunderskottet kan inte accepteras. Om en sådan skatteomläggning skall genomföras är det bl. a. nödvändigt att slopa indexregleringen. Om den bibehålls 1981, bygger man in kraftiga historiska prisstegringar i skatteskalorna. Det skulle därför krävas kraftiga löneökningar för att vidmakthålla oförändrade reallöner med en rättvis fördelningsprofil. Indexregleringen verkar därför kraftigt inflationsdrivande. Om inflationsutvecklingen skall kunna brytas är det därför en nödvändig förutsättning att slopa indexregleringen. Vårt förslag till skatteomläggning bygger även på en rad andra förenklingar i skattesystemet. Vi föreslår att den särskilda skattereduktionen, som 1980 utgår med , slopas. Denna har, med sin nuvarande konstruktion, bl. a. effekten att det för vissa personer med mycket låga inkomster uppkommer ett slags negativ statsskatt. Vi förordar också att den s. k. förhöjda skattereduktionen, som beslutades , slopas. Den uppgår till maximalt . med tyngdpunkten i inkomstintervallet . Denna extra skatterabatt infördes på regeringens förslag som ett provisorium för att rätta till de värsta orättvisorna i den skatteomläggning som regeringspartierna själva hade genomdrivit . Den förhöjda skattereduktionen har på olika sätt gjort skatteskalorna mera komplicerade. I stället för att som tidigare marginalskatterna höjs successivt med stigande inkomst, uppträder nu i vissa inkomstintervall sjunkande resp. stigande marginalskatter om vartannat. Härutöver föreslår vi att den s. k. marginalskattespärren slopas. Den infördes också 1980 och var den viktigaste orsaken till att personer med mycket höga inkomster fick särskilt stora skattesänkningar. Genom sin konstruktion innebär marginalskattespärren att höginkomsttagarna befrias från en betydande del av de kommunalskattehöjningar som kan komma att genomföras 1981 eller senare år. Härigenom bryter man mot den grundläggande principen att kommunalskatten skall vara proportionell, dvs. tas ut med lika stor andel av alla inkomster. Kommunalskatten blir om marginalskattespärren bibehålls regressiv, dvs. tas ut med en sjunkande andel för högre inkomster. En sådan ordning framstår som fördelningspolitiskt helt oacceptabel. I fråga om skatteskalans utformning föreslår vi sänkta skattesatser för inkomster upp till nära . För inkomster upp till . föreslår vi att någon statlig inkomstskatt ej skall utgå. I tabellen nedan återges de förändringar vi vill genomföra i olika inkomstskikt. Inkomst (kr.) Statlig skattesats (%) 5 800- 11 600 11 600- 17 400 17 400- 23 200 23 200- 29 000 29 000- 34 800 34 800- 40 600 40 600- 46 400 46 400- 52 200 52 200- 58 000 58 000- 63 800 63 800- 69 600 69 600- 75 400 75 400- 81 200 81 200- 87 000 87 000- 92 800 92 800- 98 600 Resultatet av vårt skatteförslag, jämfört med regeringens, presenteras i nedanstående tabell. Vi har utgått från en utdebitering om . Skillnad i skattesänkning, kr. Ökning av disponibel inkomst, % Ökning av disponibel inkomst, % Med vårt förslag till skatteomläggning blir det möjligt att bibehålla oförändrade reallöner 1981 för personer med inkomster . med nominella löneökningar som totalt sett uppgår till . Häri ingår dels vissa effekter års avtal som får fullt genomslag först (det s. k. överhänget), dels effekter av en viss löneglidning. En ytterligare förutsättning är att prisökningarna under loppet av 1981 hålls nere . Som jämförelse kan nämnas att regeringens skatteförslag kräver nominella löneökningar med totalt om reallönerna inte skall försämras 1981. För folkpensionärernas beskattning gäller särskilda regler. Folkpensionärer, vilkas huvudsakliga inkomst utgörs av folkpension, beviljas ett extra avdrag för nedsatt skatteförmåga. Härigenom behöver pensionärer som enbart har folkpension och pensionstillskott inte betala någon inkomstskatt. Även om pensionsinkomsten är något högre, beskattas den lindrigare genom det extra avdraget. Reglerna bör justeras med hänsyn till den allmänna pris- och inkomstutvecklingen. Pensionärer med måttliga inkomster kommer således även 1981 att dra fördel av vissa förmåner vid inkomstbeskattningen. Vårt förslag till skatteomläggning kan beräknas kosta mer än regeringens förslag. Detta inkomstbortfall bör kompenseras med en förstärkning av andra inkomster. Vi föreslår därför att folkpensionsavgiften, som tas ut som en arbetsgivaravgift på lönesumman, höjs fr. o. m. . Våra konkreta yrkanden kommer att läggas fram i en särskild motion. 8 Vissa övriga skattefrågor Socialdemokraterna har i flera motiner, bl. a. motion 1979/80:1104 och motion 1980 U:3, utvecklat sin syn på skattepolitikens långsiktiga och principiella utformning. Vi kommer senare att ytterligare utveckla och precisera dessa riktlinjer. Vi avser att i särskilda motioner lägga fram en rad konkreta förslag på skatteområdet med anledning av olika propositioner som regeringen har lagt eller kommer att lägga fram. Det gäller bl. a. förslag rörande omläggning av inkomstskatten för (denna fråga har behandlats i avsnitt 7), den allmänna fastighetstaxeringen, beskattningen av realisationsvinster vid fastighetsavyttring samt beskattningen av aktieutdelningar. Det finns dock anledning att , i samband med att vi presenterar vår syn på regeringens s.k. sparplan, översiktligt redogöra för de åtgärder som vi kommer att föreslå. Det är framför allt fem synpunkter som är vägledande för dessa förslag: Skattepolitiska åtgärder bör vidtas så att även de ekonomiskt bättre ställda människorna i samhället i långt högre grad än f. n. bidrar till de besparingar och uppoffringar som krävs av medborgarna för att vi skall kunna ta oss ur den ekonomiska krisen. Socialdemokraterna motsätter sig självfallet sådana skattepolitiska åtgärder som ytterligare skulle öka de ekonomiska klyftorna. Skattesystemet bör i större utsträckning än vad som är fallet stimulera ett samhällsnyttigt sparande. Sparstimulanserna bör utformas så att de främst kommer den stora gruppen av småsparare till del. Det kan inte accepteras att sparstimulanserna fräsmt gynnar höginkomsttagare och innehavare av stora förmögenheter. I konsekvens med detta synsätt bör samhället inte uppmuntra konsumtion på kredit. Skattesystemet bör inte gynna spekulation, arbetsfria inkomster eller olika typer av ekonomiska dispositioner som främst syftar till att nedbringa skatten. Det är därför angeläget att komma åt skatteflykten i dess olika former. De skattelagar som vi i demokratisk ordning har fastställt måste fungera effektivt i praktiken. Det är nödvändigt att mera kraftfullt bekämpa skattefusket. De skatter som debiteras måste också verkligen betalas. Detta är nödvändigt både för att tillförsäkra samhället nödvändiga skatteinkomster och för att upprätthålla skattemoralen genom att medborgarna kan se att skattesystemet tillämpas på ett rättvist sätt. Skattesystemet måste ge sitt bidrag till att sanera den offentliga sektorns finanser. De offentliga utgifterna - främst i form av offentlig konsumtion, offentliga investeringar och inkomstöverföringar till hushåll, företag och kommuner - måste i högre grad än f. n. finansieras med skatteinkomster. Detta är nödvändigt även om en väsentlig del av saneringen av den offentliga sektorns finanser måste ske på annat sätt. Härmed avses dels besparingar och stor återhållsamhet på utgiftssidan, dels en god ekonomisk tillväxt som ger den offentliga sektorn ökade inkomster även vid oförändrade skattesatser och som dessutom kan minska behovet av vissa utgifter inom t. ex. närings- och sysselsättningspolitiken. Vi övergår nu till att under de ovan nämnda punkterna redogöra för våra förslag. De konkreta yrkandena kommer emellertid i flertalet fall att framföras i andra motioner eller . Vad gäller de föreslagna åtgärdernas effekter för den offentliga sektorns inkomster går det inte att nu göra en slutgiltig bedömning. Detta beror bl. a. på att vi i vissa fall först vid en något senare tidpunkt kommer att lägga fram preciserade förslag - som då bör jämföras med regeringens alternativ. 8.2 Fördelningspolitiskt motiverade åtgärder pä skatteområdet - Förmögenhetsskatten är ett uttryck för uppfattningen att innehav av förmögenheter ger upphov till en viss skatteförmåga. Under det socialdemokratiska regeringsinnehavet brukade reglerna för förmögenhetsskatten ändras med mellanrum med hänsyn till bl. a. den allmänna prisutvecklingen. En sådan justering är nu befogad att göra. Sedan de gällande reglerna började tillämpas - vilket första gången skedde vid taxering - har konsumentpriserna ökat med . fastighetstaxering innebär att taxeringsvärdena för fastigheter har räknats upp med i genomsnitt . En justering bör nu göras så att den förmögenhetsgräns ovanför vilken förmögenhetsskatt börjar tas ut - f. n. Även de övriga skiktgränserna, vid vilka skattesatsen successivt höjs, kan behöva justeras. Vid sidan av denna mera inflationsbetingade anpassning av skiktgränserna bör av fördelningspolitiska skäl en skärpning av beskattningen ske för större förmögenheter. Vi återkommer i en särskild motion med ett konkret förslag. - Skatten på realisationsvinster vid avyttring av fastigheter är f. n. mycket låg. De regler som gäller på detta område utformades då inflationen var mycket lägre än vad den numera är. F. n. har man rätt att från den beskattningsbara inkomsten dra bort hela den värdestegring som inträffar på fastigheten till följd av konsumentprisindexets stegring. Detta innebär bl. a. att man kan tillgodoräkna sig detta avdrag på såväl det kapital man själv satsat i fastigheten som på det lånade kapitalet. Det är möjligt att överföra inkomster från en högt beskattad förvärvskälla (t. ex. inkomst av tjänst) till en lågt beskattad förvärvskälla (främst inkomst av tillfällig förvärvsverksamhet, dvs. realisationsvinster) och härigenom reducera eller helt undgå beskattning. En metod som härvid används, främst av en del höginkomsttagare, är att - till stor del med lånade pengar - köpa fast egendom (t. ex. jordbruksfastighet eller annan fastighet). Lånefinansieringen medger stora underskottsavdrag och därmed minskad skatt. Om egendomen sedermera säljs, har den vanligen stigit kraftigt i värde, men denna värdestegring beskattas mycket lindrigt och ofta inte alls. Skatten på realisationsvinster vid avyttring av fast egendom bör skärpas. Socialdemokraterna har föreslagit en schablonmetod enligt vilken endast hälften av det ingående fastighetsvärdet skall läggas till grund för indexuppräkningen. Regeringen har lagt fram en proposition rörande skärpt skatt på realisationsvinster för fastigheter. Vi återkommer med ett definitivt förslag i en särskild motion. Skatten på realisationsvinster vid avyttring av s. k. lösöre (hit hör bl. a. bostadsrättslägenheter, diamanter och konst) är också mycket lindrig. Beskattningen sker efter en fallande skala beroende på hur tillgången innahafts. innehav sker över huvud taget ingen beskattning. Starka skäl talar för att även realisationsvinster på lösöre beskattas hårdare än f. n. Vid sidan av de nämnda fördelningspolitiskt motiverade skatteförslagen kommer vi nedan att redovisa ytterligare förslag till skattepolitiska åtgärder som även har en fördelningspolitisk dimension. Hit hör bl. a. åtgärder för att begränsa eller avskaffa vissa avdrag, sparstimulerande åtgärder som främst kommer den stora gruppen av småsparare till del, vissa avgiftshöjningar samt åtgärder mot skatteflykt och skattefusk. 8.3 Sparstimulerande åtgärder m. m. Med hänsyn till den stora sparandebristen i den svenska ekonomin - som ytterst manifesteras i det stora underskottet i bytesbalansen - är det ytterst angeläget att samhället uppmuntrar olika former av sparande, såväl enskilt som kollektivt sparande. Sparstimulerande åtgärder avseende enskilda personer är även motiverade med hänsyn till att hushållssparande! drabbas negativt av den höga inflationstakten. Utifrån samma synsätt bör konsumtion för lånade pengar - som gynnas av inflationen - göras mindre förmånlig än f. n. Om det enskilda sparandet skall uppmuntras bör följande riktlinjer vara vägledande: - Sparstimulanserna bör av fördelningspolitiska skäl utformas så att de främst kommer den stora gruppen av småsparare till del. Sparstimulanserna bör inte gynna höginkomsttagare eller innehavare av stora förmögenheter framför andra grupper i samhället. -Sparstimulanserna bör vara generellt utformade. Alla former av produktivt sparande bör uppmuntras på ett likvärdigt sätt. Särbestämmelser förvissa former av sparande, t. ex. aktiesparande, leder i praktiken till att en majoritet av befolkningen utestängs från sparstimulanserna. -Sparstimulanserna bör vara enkelt utformade. Om statsmakterna laborerar med en rad olika regler för sparstimulanser, blir systemet svåröverskådligt för medborgarna. Ett komplicerat regelsystem gynnar i regel en minoritet av välinformerade och ekonomiskt välbeställda människor. För socialdemokratin är det en grundläggande värdering att slå vakt om en jämn fördelning av inkomster och förmögenheter. Om stimulanser av det enskilda sparandet - vid sidan av det nödvändiga kollektiva sparandet - skall ge nämnvärda resultat, måste de därför inriktas på den stora gruppen av småsparare. Den borgerliga regeringens sparstimulanser gynnar främst höginkomsttagare och den lilla minoritet av människorna som innehar aktier. För att sådana sparstimulanser skall ge någon märkbar effekt i form av ett högre totalt sparande förutsätter de en mycket ojämnare fördelning av inkomster och förmögenheter. Detta är ett starkt skäl för socialdemokraterna att avvisa den borgerliga regeringens förslag, ty de kan endast bli effektiva med avseende på det totala sparandet om de kombineras med en utveckling i riktning mot ökade ekonomiska klyftor. Med hänsyn till de riktlinjer som har angivits ovan vill vi föreslå följande: - Vi avvisar regeringens förslag till lättnader av beskattningen på aktieutdelningar. - Vi föreslår att det s.k. skattesparandet i dess olika former avskaffas. Det sparande som redan ägt rum i denna form bör dock för den återstående sparperioden tillgodogöras de förmåner som tidigare beslutat. - Det nuvarande sparavdraget - som är maximerat till . per person och . för makar - bör göras om till en allmän sparskattereduktion. Härigenom blir skattestimulansen lika mycket värd för alla inkomsttagare. Sparavdraget i dess nuvarande form ger en större skatteminskning till höginkomsttagare än till vanliga inkomsttagare. som en sådan omläggning görs av detta generella sparstöd, bör det bli mer generöst än f. n. Vi föreslår därför att skattereduktionen sätts till av kapitalinkomsten och att den kapitalinkomst som blir föremål för skattereduktionen sätts til| högst . per person och till högst . Den maximala skattesänkningen blir därmed . för en person resp. . Det skattebortfall som uppkommer genom att sparstödet utvidgas, kompenseras med den inkomstförstärkning som följer av att vi, som redovisats ovan, avvisar de av regeringen förordade sparsubventionerna. -Vi vill även i fortsättningen slå vakt om lönsparandet, som har en stor betydelse för många löntagares sparande. Vi motsätter oss därför regeringens uttalade avsikt att försämra informationsinsatserna på detta område. Parallellt med de sparstimulerande åtgärder som här har nämnts, vill vi även föreslå några åtgärder som syftar till att begränsa konsumtion på kredit. Vi föreslår följande åtgärder: - Konsumtionskrediterna bör begränsas. I vår motion till den urtima (motion 1980 U:3) föreslog vi dels att utlåningsreglering bör tillämpas på finansbolagens krediter för konsumtionsändamål , dels att regeringen utfärdade föreskrifter om betalningsvillkor för kontoköp på kredit, i första hand i form av krav på snabbare amortering. Det sistnämnda kravet kan nu sägas ha tillgodosetts, genom att kontokortsföretagen frivilligt åtagit sig att ta ut ett slags fördröjd 25-procentig kontantinsats i samband med att den första avbetalningen efter kontokortsköpet görs. Det förstnämnda förslaget har däremot avslagits av . Vi finner emellertid att skälen för utlåningsreglering är minst lika stora som tidigare och vidhåller därför detta krav. -Höjningar av vissa avgifter i samband med uppbörden av skatt. Vårt nuvarande system för uppbörd av skatt gör det möjligt att i viss utsträckning uppskjuta inbetalningen av skatt med ibland .