ChangeIsKey/open-riksdag huggingface dataset:
mot · G3021058 · 1980-01-25 00:00:00 — Motion 1979/80:1058 av m. fl. om förändring av den kommunala kompetensen I 4 § kommunallagen anges att Kommun och landstingskommun får själva vårda sina angelägenheter. Det är uppenbart att en hög och jämn sysselsättning är ett viktigt kommunalt intresse och av stor betydelse för kommuninnevånarna i sin helhet. Sysselsättningsnivån påverkar direkt skatteunderlaget. När det gällt affärsverksamhet så har man emellertid i rättspraxis sett till själva produkten, om den har varit till allmän nytta för kommuninnevånarna. Då har man också uteslutit möjligheten för kommunerna att ta upp verksamhet som normalt drivs av det privata näringslivet. Det s. k. näringslivet har dock aldrig visat sig kunna uppfylla kravet om hög och jämn sysselsättning och därför måste stat, landsting och sekundärkommuner gemensamt ta på sig detta ansvar. Därför bör möjligheterna för företagsverksamhet utvidgas. De hittillsvarande begränsningarna har visat sig ödesdigra för kommunerna, som förlorat mycket pengar som kunnat användas på bättre sätt. Ett vanligt förfarande är det som nedan beskrivs: En företagare hör av sig till kommunen och säger sig vilja etablera verksamhet i kommunen och försöker pressa fram ett så förmånligt erbjudande som möjligt från kommunens sida. Det kan gälla tillgång till mark, byggnader etc. Detta erbjudande går ofta ut till flera kommuner , varför kommunerna pressas att bjuda över varandra. En kommun med hotad eller redan låg sysselsättning kan tvingas med i affärer som inte kan betraktas som sunda i förhållande till kommunens ekonomi. En dålig ekonomi blir sämre. Ett annat vanligt fall är när det är ett redan befintligt företag som hör av sig och vill att kommunen tar över byggnader och mark för att företaget skall få färska pengar i sin hand för att klara upp sina skulder. Det finns fall då man verkligen kan diskutera, om det pris kommunen får betala är skäligt med hänsyn till företagets skick, markens belägenhet etc. Det förekommer också att kommunen som blir ägare till en nerkörd fastighet tvingas kosta på stora förbättringar för att en vettig arbetsmiljö skall kunna erhållas. Ett ganska vanligt slut på sådana här affärer är att företaget går i konkurs eller flyttar till bättre lokaler i annan kommun, medan den gamla kommunen står där med en tom, nerkörd byggnad. Dessutom förekommer att enskilda företag med hänvisning till finansiella problem hotar med nedläggning för att få kommunalt ekonomiskt stöd. Pengar som ges ut i medvetande om att det gäller många arbetstillfällen i kommunen borde i stället kunna satsas på annan vettig och mer stadigvarande verksamhet, även om detta under normala fall är förbehållet det s. k. näringslivet. Mot bakgrund av vad som anförts föreslås att uttalar att innebörden i 4 § kommunallagen bör avse rätt att driva ordinär företagsverksamhet i enlighet med vad som i motionen anförts. (vpk) C.-H. (vpk) (vpk) HANS (vpk) i
mot · G3021062 · 1980-01-25 00:00:00 — Motion 1979/80:1062 av och om budgetunderskottets effekter på sparandet m. m. De senaste årens lågkonjunkturer har framtvingat mycket stora budgetunderskott. I takt med att tillväxten i den reala nationalprodukten kraftigt försvagades under i första hand stagnerade inkomsterna för stat och kommun. ökade behovet av statliga utgifter för att om möjligt hålla sysselsättningen uppe och motverka stagnationens sociala skadeverkningar. Följden blev att utgiftssidan växte under det att inkomstsidan stagnerade. Konsekvensen blev de enorma statliga budgetunderskotten som karakteriserar svensk ekonomi och som verkar komma att bestå framåt. Det är något alldeles nytt i den svenska ekonomin detta med underskott i statsbudgeten av denna omfattning. Knappast något land som vi brukar jämföra oss med befinner sig i en situation som nu gör. Det är svårt att mer precist bedöma effekterna på samhällsekonomin som våra budgetunderskott leder till. Av särskild betydelse blir det därför att analysera hur de påverkar likviditeten i samhället liksom sparandet och dess fördelning. Det finns skäl att misstänka att underskotten leder till kraftiga förändringar i inkomst- och förmögenhetsfördelningen. Kommer banksystemet att kunna fungera som ? Vi kan ju misstänka att underskottens finansiering påverkar sparandet på något sätt och att vi därigenom får en alldeles ny förmögenhetstillväxt. I sin tur skulle detta mycket väl kunna leda till väsentligen förändrade konsumtionsvanor, liksom förändringar i sparande och investeringar. Kan vi med tillgängliga ekonomisk-politiska medel bemästra de situationer som kan komma att uppstå? Frågor av detta slag bör ingående och kontinuerligt analyseras. Inte minst bör detta ske i regeringens budgetproposition och kompletteringsproposition i fortsättningen. Under hänvisning till vad som anförts hemställer vi att begär att regeringen i samband med de årliga budgetoch kompletteringspropositionerna ger sin utförliga syn på budgetunderskottens effekter på sparande, likviditet, inkomst- och förmögenhetsfördelningarna.
mot · G3021063 · 1980-01-24 00:00:00 — Motion 1979/80:1063 av m. fl. om den offentliga upphandlingen Den gemensamma sektorn är till för att uppnå väsentliga mål till medborgarnas bästa. Utöver de syften som den byggts upp för att tjäna kan den genom sin förbrukning bidra till full sysselsättning inom skiftande produktionsområden och till regional balans. sysselsätter den gemensamma sektorn ca 1 250 000 personer. Den offentliga upphandlingen - alltså täckande av behovet av varor och tjänster för att hålla denna organisation i gång - omfattar bortåt av BNP. Det är då angeläget att detta behov av resurser tillgodoses under former som genom en rationell upphandling bättre än nu tillvaratar svenska leverantörers möjligheter att göra sig gällande i konkurrensen. De bestämmelser som reglerar den offentliga upphandlingen utgår ifrån en rent marknadsekonomisk syn. Offentliga myndigheter skall köpa, var och en för sig, vad som är billigast vid varje inköpstillfälle. Syftet är gott, men splittringen leder till ett stort antal upphandlande organ och ett oändligt antal små delbeslut. Import av varor äger rum även då svensk industri borde kunna leverera vad som behövs. lägger statliga myndigheter, som , ut stora belopp på att reparera skadorna, när konkurrensutsatta industrier inte kan upprätthålla produktion och sysselsättning. För att bättre än som sker kunna samordna beställningar av sådana varugrupper inom landet behövs bara smärre ändringar i nuvarande regler. Och för att nå smidiga och praktiska arbetsformer skulle det kunna prövas att ha ett upphandlande organ för varje grupp av varor. Det är oekonomiskt att t. ex. , postverket och försvaret var för sig upphandlar vanliga personbilar. Det skulle räcka med en kontraktsslutande myndighet för hela den offentliga sektorn. Det avtal om leveranser som sluts skulle bli ett slags avropsavtal, som varje myndighet som behöver bilar har rätt att tillämpa. En sådan ordning skulle ge mindre byråkrati, större planeringssäkerhet för industrin och billigare bilar. Särskilt angeläget vore att öka samordningen inom sjukvårdssektorn. Här råder en stor splittring. Stora pengar skulle säkert kunna vinnas, om sjukvårdshuvudmännen uppträdde enhetligt mot industrin. Det skulle kunna medverka till att göra den medicinska tekniken till en framtidsbransch i . Den gemensamma sektorn bör, utöver de speciella syften som motiverar de olika organen, ses som en resurs att skapa marknader präglade av stabilitet, långsiktighet och medvetna satsningar. Vårt land är för litet för att ha råd att splittra sina resurser. Med hänvisning till vad som anförts hemställs att hos regeringen begär en redovisning av erfarenheterna av de gällande upphandlingsreglerna och en utredning om förutsättningarna att inrikta den offentliga upphandlingen på det sätt som ovan angetts. () () () ()
mot · G3021064 · 1980-01-25 00:00:00 — av och om parkeringsavgiftej- vid statliga arbetsplatser I en PM från daterad står följande: Bilparkering vid statliga arbetsplatser skall avgiftsbeläggas. Detta gäller såväl parkeringsplatser som kan bli aktuella vid planerade statliga arbetsplatser, som befintliga parkeringsplatser som disponeras av statliga myndigheter. De parkeringsplatser som planeras vid utbyggandet av statliga arbetsplatser skall beläggas med avgift som svarar mot full kostnadstäckning för parkeringsplatsernas anordnande och drift. Vid planeringen av statlig lokalförsörjning skall således vederbörande ansvariga myndigheter anpassa antalet parkeringsplatser som bör anläggas till den efterfrågan som kan bedömas föreligga mot bakgrund av nämnda prissättning. Ansvaret för avgiftsbeläggningen ligger på byggnasstyrelsen. Hyran fastställs av den lokalupplåtande myndigheten (fastighetsfond, förvaltande myndiget eller motsvarande). Den prissättning som föreslår innebär för parkeringsplats med motorvärmaruttag ca /m2 och år. (P-plats är ca .) Energikostnaden debiteras med /mån. Den av föreslagna prissättningen måste betecknas som oskäligt hög. En modern bostadslägenhet inkl. värme och garageplats kostar exempelvis i /m2 lägenhetsyta. Detta skall då jämföras med en parkeringsplats under bar himmel. Elförbrukningskostnaden är satt till /mån. i förslag, vilket måste betecknas som oskäligt högt. En beräkning visar att ett motorvärmaruttag i ogynnsammaste fall kan dra en kostnad på /mån. (å 4 tim. å 1,2 kWh = 106x16,, som är kWh-priset, blir ca /mån.). I verkligheten torde energikostnaden ligga /mån. Med hänvisning till det anförda föreslås att som sin mening ger regeringen till känna vad i motionen anförts och hemställer att nya anvisningar utfärdas innebärande att vid statlig arbetsplats tillhandahållen parkeringsplats debiteras till självkostnadspris.
mot · G3021065 · 1980-01-25 00:00:00 — Motion 1979/80:1065 av om försäljningen av obligationer När staten emitterar premieobligationer brukar annonser härom regelmässigt införas i pressen. skickar t. o. m. ut personliga brev med erbjudande om obligationsköp. Men om en tidningsläsare eller brevmottagare, som den stort uppslagna annonsen stått att läsa i pressen, ringer till sin bank, får han beskedet att det inte finns några obligationer att köpa. Åtminstone har detta varit fallet . Människor som stått i kö i bankerna för att få köpa obligationer har ändå blivit utan. Mot denna bakgrund kan det inte vara vettigt att och obligationsavdelningar får förhandsrätt på ert stort antal obligationer. Direktreklambroschyrer till obligationsköpare vittnar om att tillgången på obligationer på dessa håll tycks vara god. Det kan heller inte vara skäligt att staten genom lägger ut stora summor på annonser (f. n. ca 2 milj. kr. ) för att locka till köp av obligationer, som säljer sig själva dessa annonser förutan. Det får anses vara helt meningslöst att propagera och annonsera för någonting som inte kan köpas, då det ju redan har sålt sig självt. Här kan alltså och staten utan att göra någonting spara inte obetydliga summor. Obligationssparande är en populär sparform som bör stimuleras. Det finns uppenbar risk att många småsparare, som brukar köpa ett fåtal obligationer vid nyemittering av lån, kan tröttna på denna sparform, eftersom de finner den vara svårtillgänglig. Dessa sparare kan då i stället komma att gå över till andra sparformer, som är mindre fördelaktiga från samhällets synpunkt. En motion med motsvarande innehåll väcktes under föregående . Utskottet nöjde sig då med att som sitt svar referera remissvar i ärendet. Vid den efterföljande debatten i kammaren framkom synpunkter som gör det motiverat att på nytt väcka motion i ämnet. Med hänvisning till det anförda yrkas att beslutar uttala 1. att alla premieobligationer i fortsättningen skall säljas genom bankernas försorg, 2. att kommersiellt ej motiverad annonsering vid statliga obligationsemissioner skall upphöra.
mot · G3021070 · 1980-01-24 00:00:00 — Motion 1979/80:1070 av om information till skattskyldig om det totala skatte- och avgiftsuttaget, m. m. Svenska folket äger rätt att sig självt beskatta genom sina representanter i . För att medborgarna skall kunna fatta beslut om skatternas höjd bör de ha ett visst beslutsunderlag. saknas emellertid fakta om skattetryckets genomsnittliga storlekar. En normalinkomsttagare, som 1980 har en taxerad inkomst på , betalar i inkomstskatt. Många medborgare föreställer sig att denna siffra är ett uttryck för skattetryckets tyngd. Men så är inte fallet. I det totala skattetrycket ingår också dolda skatter såsom arbetsgivaravgifter och varuskatter. En person med årsinkomst på . skall enligt lag belastas med följande arbetsgivaravgifter, som hans arbetsgivare skall ta från den anställdes produktionsresultat före löneredovisningen: (Enligt avtal tillkommer ytterligare .) En 70 000-kronorsinkomsttagare har alltså i själva verket tjänat ihop . Av detta belopp går . bort i olika löneskatter och . tas i inkomstskatt. Summan av dessa blir , vilket utgör av det intjänade beloppet på . Härtill kommer olika indirekta skatter såsom mervärdeskatt och punktskatter av flera slag. Dessa motsvarar uppskattningsvis av de disponibla inkomsterna. Efter det att inkomstskatten är dragen har en person med . kvar till konsumtion. Av dessa går då till indirekta skatter, vilket blir . Av de intjänade (bruttoinkomsten) går således följande belopp bort i skatter. Det totala skattetrycket inkl. avgiftsuttaget för en normalinkomsttagare är alltså inte utan , vilket blir mer eller med andra ord: skattetrycket är högre än vad inkomstskatteuttaget visar. Från demokratisk synpunkt måste det vara av utomordentligt stor betydelse att medborgarna upplyses om vad de egentligen betalar i skatter och avgifter. Medborgarna skulle t. ex. kunna upplysas om skatte- och avgiftstryckets storlek i samband med utsändandet av de årliga inkomstuppgifterna från arbetsgivarna. På en särskild blankett skulle arbetsgivarna kunna ange hur stora delar av den utbetalade bruttoinkomsten som gått till olika former av skatter och avgifter och därmed lämna besked om vilket socialt skydd dessa avgifter innebär för den anställde. Med stöd av det anförda hemställs att beslutar att hos regeringen hemställa att får i uppdrag att utarbeta anvisningar och blanketter på vilka arbetsgivaren för arbetstagaren kan ange det totala skatteoch avgiftsuttaget och vilket försäkringsmässigt och socialt skydd dessa avgifter ger.
mot · G3021072 · 1980-01-24 00:00:00 — Motion 1979/80:1072 om beskattningen av extra arbetsinsatser Det svenska skatte- och bidragssystemet innebär att stora grupper av inkomsttagare med . i årslön träffas av mycket kraftiga marginaleffekter vid en inkomstökning. En gift person med en årsinkomst . som har en halvtidsarbetande maka/make med . i årsinkomst och tre barn, drabbas sålunda av en marginaleffekt på . En gift person med en inkomst . med hemmamake och två barn drabbas av marginaleffekt. I detta inkomstläge befinner sig stora tjänstemannagrupper. Marginaleffekterna utgör en kombination av marginalskatter, bortfallande bostadsbidrag och stigande barntillsynsavgifter. Det torde inte ha varit statsmakternas avsikt att så hårt drabba alla extra arbetsinsatser som de här exemplifierade effekterna innebär. För att mildra dessa effekters negativa konsekvenser för medborgarnas arbetsvilja kan hela skattesystemet reformeras. Men detta kommer att ta . står inför svåra ekonomiska problem som sammanhänger med underskottet i utrikeshandeln. Produktionen måste därför snabbt stimuleras, vilket motiverar att extra arbetsinsatser premieras , innan hela skattesystemet har reformerats. En specialbeskattning av extra arbetsinsatser så att bortfallet av en inkomstökning blir högst förefaller därför mycket angelägen. Denna skulle kunna utformas på ungefär följande sätt för heltidsarbetande löntagare. Utgångspunkten för specialbeskattningen är föregående års stipulerade heltidsinkomst - dvs. den inkomst som den skattskyldige skulle ha haft om han enbart hade arbetat heltid i sitt yrke. Denna heltidsinkomst kan för det aktuella inkomståret räknas upp med ett procenttal som motsvarar den generella löneökningen. Alla inkomster därutöver beskattas med en speciell skatteskala som maximalt innebär skatteuttag. Beräkningen av bostadsbidrag och barntillsynsavgifter sker enbart med hänsyn till den stipulerade heltidsinkomsten om denna är lägre än den faktiska inkomsten. Detta specialbeskattningssystem har två fördelar när det gäller att stimulera till extra arbetsinsatser: De löntagare som genom utbildning, befordran, allmän framåtanda eller byte av arbete erhåller en extra lönehöjning får denna väsentligt lägre beskattad . 1 1979/80. De löntagare som gör extra arbetsinsatser på grund av övertid, obekväm arbetstid, extraarbete och ackordsarbete får denna extraförtjänst lägre beskattad . Med stöd av det anförda hemställs att begär att regeringen skyndsamt tillsätter en utredning som skall utarbeta regler för en specialbeskattning av extra arbetsinsatser i syfte att stimulera arbetsviljan.
mot · G3021073 · 1980-01-24 00:00:00 — Motion 1979/80:1073 av och om obligatorisk legitimering vid systembolag Det har flera undersökningar och larmrapporter gett klara belägg för. Om vi inte lyckas vända utvecklingen riskerar vi att antalet alkoholister är uppe i 1 miljon . Vi vet också att alkoholkonsumtionen har gått långt ner i åldrarna. Det går inte att peka på en enda dominerande orsak till alkoholmissbruket. Det är uppenbart att skolproblem, arbetslöshet och sysslolöshet tillsammans kan skapa en grogrund för alkoholproblem. spelar lättillgängligheten en nyckelroll. Det är för lätt för ungdomar att komma över alkohol. Få politiker är beredda att föreslå en sänkning av åldersgränsen på systemet. Det är bra. En sådan sänkning skulle kunna få förödande konsekvenser med en ökad lättillgänglighet långt ner i åldrarna. Problemet är att den åldersgräns som lagt fast, , med de regler som gäller uppenbarligen inte kan upprätthållas. Langningen spelar här en avgörande roll. Vid en enkätundersökning som genomförde svarade av de tillfrågade som var i åldern att de inte tyckte det var svårt att få tag på alkohol. brukade få alkohol genom äldre kamrater. Men det är långt ifrån ovanligt att ungdomar kommer åt alkohol genom köp på systemet. Vid samma tillfälle som nämndes ovan försökte 14 ungdomar att få köpa alkohol på systemet, och av dessa kunde 8 köpa utan att visa legitimation. Detta visar i vilken orimlig situation man ställer dem som skall kontrollera åldersgränsen. En lösning vore att införa obligatorisk legitimering för alla. Då skulle man inte särskilt behöva begära legitimation av dem som skulle kunna vara för unga med alla problem ett sådant urvalsförfarande för med sig. Man skulle kunna få ett system med spärrlistor att fungera. När det senast fanns var det ju mest ett slag i luften eftersom man inte normalt kunde kontrollera identiteten. att av regeringen begär förslag om obligatorisk legitimering vid inköp på systembolaget och återinförande av spärrlistorna.
mot · G3021074 · 1980-01-25 00:00:00 — om uppgifter för energiplanering i samband med fastighetstaxeringen I regeringens proposition 1979/80:40 om fastighetstaxering finns en lag om insamling av uppgifter för och statlig planering. I denna framhåller föredraganden att saknade uppgifter för energiplaneringen endast kan infordras där annan komplettering av uppgifterna i deklarationen för fastighetstaxeringen ändå behöver göras. I annat fall där uppgifterna behöver kompletteras får kommun eller statlig myndighet själv ombesörja detta. Det skulle bara i mycket få fall bli extra besvär för den som granskar uppgifterna att även be om kompletterande uppgifter för energiplaneringen. För de kommunala och statliga energiplanerarna betyder det däremot väldigt mycket att ha kompletta uppgifter för att kunna gå in och få fram datauppgifter på hur många och vilka hus som saknar t. ex. tilläggsisolering eller hur många som använder olika energislag. Kommunerna har då möjlighet att gå in med riktad information, och statliga organ kan göra mer tillförlitliga beräkningar av behov av energitillförsel, isoleringsmaterial o. d. Eftersom förberedelserna för fastighetstaxering pågår, bör nya bestämmelser om granskningen och behovet av att även energivariablerna är ifyllda göras skyndsamt. Kostnaderna för samhället som helhet måste bli mindre om uppgifterna samordnas. Med hänvisning till det ovan anförda hemställs att som sin mening ger regeringen till känna att fastighetstaxeringsuppgifterna skall kompletteras även i de fall där endast uppgifter om energiplanering saknas.
mot · G3021075 · 1980-01-24 00:00:00 — Motion 1979/80:1075 av i och om avdraget för representation vid inkomstbeskattningen () har i vad gäller avdrag för representationskostnader under angivit att avdrag i regel medges för middag eller supé utanför hemmet med . per person och för lunch med högst /person. För den som inte är redovisningsskyldig enligt lagen om mervärdeskatt får man öka prisramarna med beloppet för mervärdeskatt. Representation är nödvändig i många sammanhang, men bl. a. ur alkoholpolitisk synpunkt bör man sänka det avdragsbara beloppet per person till t. ex. . för lunch per person och . för middag eller supé. Dessa summor bör även vara riktlinjer för statliga företags, styrelsers och nämnders representationskostnader. Med hänvisning till det anförda hemställs att anhåller att regeringen hos RSV begär ändrade anvisningar om avdrag för representation. () ()
mot · G3021077 · 1980-01-24 00:00:00 — av och om utvärdering av annons- och reklamskatten Alltsedan skatten på annonser och reklam infördes har den varit föremål för omfattande kritik. har haft att behandla motioner om skattens avskaffande eller om avskaffande av skatten i den del, som avser reklamtrycksaker. Det är främst två reklamformer, som ger mera märkbara skatteintäkter, nämligen annonser i tidningar och tidskrifter samt reklamtrycksaker. Övriga reklamformer, t. ex. utomhusreklam och filmreklam, är försumbara i sammanhanget. När det gäller pressen, så har med fog den uppfattningen framförts, att det är ologiskt att å ena sidan belasta tidningar och tidskrifter med en pålaga och att å andra sidan från ungefär samma tidpunkt besluta om stödåtgärder. Vad reklamtrycksakerna beträffar har likaledes med fog framhållits, att den svårtillämpade lagen innebär ett avsevärt krångel beroende dels på det faktum att det är svårt, för att inte säga ogörligt, att avgränsa reklam från andra typer av meddelanden, dels på att det är tryckeriet som är den skattskyldige och som sålunda har att ta ställning till vilket syfte en annan part, nämligen beställaren, haft med en viss trycksak. Då den grafiska branschen i stor utsträckning består av små eller mycket små företag, har skatten kommit att innebära en tung arbetsbörda för personer, som inte är utbildade för uppgiften. Skatten på annonser och reklam inbringar enligt ca 162 milj. kr. Kostnaderna för skattens administrering hos , länsstyrelserna, kammarrätterna och regeringsrätten torde uppgå till icke obetydliga belopp. Det har t. o. m. antytts, att om kostnaderna för näringslivet och de skattskyldiga tidnings- och tryckeriföretagen m. fl. medräknades, så skulle dessa överstiga intäkterna. Därför bör en utvärdering av skatten på annonser och reklam göras. Med stöd av det anförda hemställs att anhåller att regeringen utvärderar skatten på annonser och reklam mot bakgrund av vad som i motionen anförts.