mot · G3022019 · 1980-04-24 00:00:00 — För denna nedskrivning bör anvisas 57 milj. kr. Vi har ovan föreslagit en extra nedskrivning av anläggningarna vid Cityvarvet med 50 milj. kr. samt en nedskrivning av anläggningarna vid Öresundsvarvet med 57 milj. kr. Det ovan angivna beloppet om 606 milj .kr. bör därför räknas upp till 713 milj. kr. Liksom de övriga varven kommer Öresundsvarvet att få vidkännas förluster . För förlusttäckning bör därför koncernen tillföras 150 milj. kr. Till det av regeringen föreslagna anslaget Medelstillskott till bör förutom ovan nämnda 150 milj. kr. anvisas medel för nedskrivning av anläggningarna vid på 62 milj. kr. Regeringen föreslår vidare att Svenska Varv anvisas sammanlagt 266 milj. kr. för att täcka kostnaderna för Projekt 80 AB (P 80). Vad gäller verksamheten vid P 80 återkommer vi i det följande. Resterande kapitaltillskott till Svenska Varv utgörs enligt regeringsförslaget av att tidigare utfärdade värdegarantier om ca 2 800 milj. kr. kommer att infrias. Den samlade lösningen i vad gäller kapitaltillskotten till Svenska Varv som regeringen föreslår avviker från koncernens eget förslag. Vi vill särskilt framhålla att regeringens förslag innebär att Svenska Varvs soliditet fortfarande kommer att vara låg och att koncernen även fortsättningsvis kommer att belastas med ett kraftigt negativt räntenetto. Detta måste självfallet beaktas vid bedömningen av den framtida resultatutvecklingen. 7.1 Regeringens förslag och dess konsekvenser I propositionen anges att sysselsättningskonsekvenserna av strukturplanen för och Malmös del blir att antalet arbetstillfällen minskar med överslagsmässigt 2 400 resp. 1 800 till utgången av 1982. Det sägs att båda regionerna har en så stor arbetsmarknad att de sysselsättningseffekter som därvid uppstår bör kunna lösas med sedvanliga sysselsättningspolitiska medel. Regeringen avser att återkomma med en bedömning av vilka sysselsättningsskapande åtgärder som kan behövas. F. n. görs i särskilda insatser för att underlätta övergången från varven till annan sysselsättning inom ramen för det s. k. Projekt 80 (P 80). Insatserna upphör i och med utgången av 1980 och någon förlängning föreslås inte av regeringen. Inte heller föreslås någon förlängning av det särskilda regionalpolitiska stöd som f. n. utgår i . En av erfarenheterna av det pågående arbetet inom P 80-projektet är att omställningen från varvsarbete till annat arbete i praktiken är utomordentligt svår även på en stor arbetsmarknad och också då intensiva anpassningsåtgärder sätts in. Beträffande arbetsmarknadssituationen i och hävdar vi från socialdemokratiskt håll att den är långt ifrån så ljus som propositionen ger intryck av. Båda dessa områden har drabbats hårt av strukturkriser - och då inte minst genom den kraftiga nedgången i varvsindustrin. I har antalet industrisysselsatta minskat med 7 300 eller . kommuns näringslivssekretariat bedömer att den långsiktiga försämringen av arbetsmarknadsläget i regionen kommer att fortsätta första hälft - detta trots att man vid bedömningen förutsatt en betydligt mer gynnsam utveckling inom varvssektorn än den man räknar med i varvspropositionen. Inte heller kommun kan uppvisa en tillfredsställande arbetsmarknadssituation. Enligt en aktuell redovisning från har antalet industrisysselsatta minskat med 3 900 personer eller . Sammanfattningsvis kan beträffande och sägas att man måste räkna med allvarliga problem på arbetsmarknaden första hälft redan utan nedskärningar i sysselsättningen vid varven. Det kan knappast vara rimligt att förvänta att en reducering av antalet varvsanställda, av den omfattning som beräknats, skall kunna genomföras på ett från social och samhällsekonomisk synpunkt acceptabelt sätt utan att särskilda åtgärder sätts in i dessa regioner. Vad beträffar anges i propositionen att avvecklingen av Öresundsvarvet bör ske i den takt som nya arbetstillfällen skapas för de anställda vid varvet. Någon säker tidpunkt för avvecklingen kan inte anges . Uttalandet i propositionen, att en avveckling bör ske i den takt som nya arbetstillfällen kan skapas för de anställda, har från regeringens sida betecknats som en sysselsättningsgaranti. Det är emellertid inte möjligt att på grundval av propositionstexten klart se vare sig vad denna garanti mer preciserat innebär eller hur kommun kommer att drabbas av nedläggningen. Svenska Varv bör enligt propositionen få i uppdrag att driva verksamheten vidare vid Öresundsvarvet på ekonomiskt minst förlustbringande sätt. Hänsyn måste därvid tas till att produktionsinriktningen inte skadar andra enheter inom koncernen eller övrig svensk industri. Enligt propositionen bör staten täcka de uppkommande kostnaderna för den fortsatta driften. Svenska Varv föreslås få i uppdrag att beräkna kostnaderna för fortsatt drift vid Öresundsvarvet och inkomma med dessa beräkningar till regeringen. Det anges också i propositionen att Svenska Varv ämnar vidta särskilda åtgärder som bidrar till att öka industrisysselsättningen i med lönsam och därmed varaktig sysselsättning. Vad som härmed avses eller omfattningen av denna produktion antyds inte. I propositionen sägs att vissa åtgärder från Svenska Varvs sida kan bli behövliga för att underlätta de varvsanställdas anpassning till arbete utanför varvsindustrin. Sålunda kan lämnande av avgångsvederlag vara ett sätt att kompensera dem som gör ekonomiska uppoffringar när de anställs av andra företag. Vidare nämns i propositionen flyttningsbidrag, arbetsmarknadsutbildning och särskilda arbetsförmedlingsinsatser. Några förslag till insatser presenteras emellertid inte, utan avsikten anges vara att återkomma till dessa frågor. När det gäller sysselsättningsskapande åtgärder i redovisas på en enda punkt ett konkret förslag: företag i föreslås få möjligheter att erhålla regionalpolitisk stöd i samma omfattning som företag inom stödområdena. I övrigt hänvisas till att delegationen för etableringsfrågor inom industridepartementet kommer att aktivt verka för att företag etablerar verksamhet i . Slutligen redovisas ett antal förslag från i och kommun avsedda att stimulera sysselsättningen inom Landskronaregionen. Regeringen tar dock inte ställning till dessa förslag. Även på den punkten anges att man har för avsikt att återkomma "om sysselsättningsutvecklingen i Landskronaområdet gör det nödvändigt att vidta åtgärder av det slag som här nämnts. För del är varvsindustrin av helt avgörande betydelse. är av de industrisysselsatta i kommunen anställda vid . och långt fler än de 2 850 anställda vid varvet är indirekt beroende av det för sin sysselsättning. En nedläggning av varvet skulle, om den inte kombinerades med utomordentligt långtgående insatser för att skapa annan sysselsättning på orten, innebära en katastrof för kommunen. Regeringen föreslår nu en total avveckling av Öresundsvarvet. Visserligen sägs att avvecklingen bör ske i den takt som nya arbetstillfällen kan skapas för de anställda vid varvet. Några förslag för att verkligen skapa sådana arbetstillfällen i regionen redovisas emellertid inte, bortsett från förslaget om regionalpolitiskt stöd, som rimligen kommer att få mycket begränsad effekt. I övrigt förefaller tanken vara att åstadkomma en utflyttning från orten. Frågan om avgångsvederlag förtjänar här en särskild kommentar. I den nu föreliggande propositionen läggs visserligen inte något konkret förslag på den punkten, men det antyds att ett förslag är att vänta . Läget på arbetsmarknaden i kommer att bli utomordentligt allvarligt. För att få nytt arbete kommer man i stor utsträckning att tvingas flytta. Dessutom är den mest välutbildade arbetskraften allmänt sett attraktiv på arbetsmarknaden. Avgångsvederlaget kommer därför att i praktiken kunna utnyttjas av främst de varvsanställda som är dels allmänt sett attraktiva på arbetsmarknaden, dels beredda att flytta. Avgångsvederlaget kommer därför att förstärka utflyttningen från Landskronaregionen. Befolkningen i kommunen har minskat . Det kan dessutom väntas leda till att den personalstyrka som återstår vid varvet får en sammansättning, som försvårar och fördyrar den produktion som ändå av obestämd längd skall bedrivas vid varvet. Avvecklingskostnaderna kan därmed bli utomordentligt höga. Det är inte svårt att i ett längre perspektiv föreställa sig mycket stora sociala problem i som en följd av den av regeringen föreslagna metoden för avveckling av verksamheten vid Öresundsvarvet. Vad beträffar Svenska Varvs enheter i förs i propositionen ingen diskussion om det eventuella behovet av sysselsättningspolitiska åtgärder. Visserligen kalkyleras i strukturplanen med en relativt begränsad sysselsättningsreducering vid dessa enheter, men en diskussion om sysselsättningsfrågorna hade ändå varit motiverad. Detta dels därför att regeringens förslag inte svarar mot vad som förutsatts i strukturplanen .dels därför att behovet av fler arbetstillfällen i redan i utgångsläget är stort. Sysselsättningsproblemen i har varit stora. Det har lett till en utflyttning från länet, som befolkningsmässigt minskat. Enligt Svenska Varvs bedömning är en förutsättning för att de långsiktiga planerna för del skall kunna genomföras att vissa av den svenska marinens beställningar tidigareläggs. Detta noteras i propositionen med kommentaren: Jag måste dock konstatera att de ekonomiska möjligheterna för marinen att nu beställa ytterligare fartyg saknas. Kommissionen för de mindre och medelstora varven föreslog att en stor del av isbrytarunderhållet skulle utföras vid . Enligt regeringens förslag skall i stället i fortsättningen sedvanligt anbudsförfarande tillämpas vad beträffar isbrytarunderhållet. Det finns alltså en uppenbar risk att regeringsförslaget leder till stora svårigheter att upprätthålla sysselsättningen vid . När det gäller Varv innebär regeringens förslag att den fortsatta verksamheten är starkt hotad. 7.2 Anställningsgaranti och stöd till omställning De socialdemokratiska förslagen till insatser för varvsindustrin innebär att varvens möjligheter att erbjuda sysselsättning förbättras. Någon mer preciserad beräkning av hur sysselsättningen i branschen kommer att utvecklas är inte möjlig att göra. Det skall emellertid understrykas att man måste räkna med betydande sysselsättningsnedskärningar i branschen också om våra förslag antas. Behovet av statliga åtgärder för att möta uppkommande sysselsättningsproblem på varvsorterna är uppenbart. Det vore emellertid felaktigt att tillämpa ett statiskt synsätt på sysselsättningsfrågorna i varvsindustrin. Även med en krympande sysselsättning måste branschens behov av yrkesutbildad arbetskraft tillgodoses. Detta inte minst av det skälet att varven står inför uppgiften att fortsätta omorienteringen av verksamheten mot nya områden. Vid riksdagsbehandlingen av varvspolitiken togs upp frågan om den yrkesutbildning som i olika organisatoriska former bedrivs vid storvarven. Vid verkstadsskolorna ges utbildning för en rad olika yrken. uttalade sig i starkt positiva termer om denna utbildning. framhöll utskottet att utbildningen inte bara var en varvsangelägenhet utan måste betraktas som ett allmänt samhällsintresse. Enligt utskottets mening borde berörda myndigheter på , regional och central nivå i samråd med varvsföretagen söka finna lösningar på frågan hur varvens verkstadsskolor skall kunna fortsätta sin verksamhet. Särskilt finansieringsfrågan måste därvid ställas i förgrunden. Utskottet föreslog att erforderliga medel skulle kunna utgå från anslaget till sysselsättningsskapande åtgärder inom varvsregionerna. Erforderliga åtgärder för att säkerställa en fortsatt utbildningsverksamhet har inte vidtagits. Skolornas framtid är mer hotad än någonsin som behovet av utbildningen i fråga är oförändrat stort. Det bör ankomma på regeringen att nu ta de initiativ som krävs för att säkra utbildningens fortlevnad. bör göra ett uttalande av denna innebörd. Ett genomförande av omstruktureringen i varvsindustrin måste kombineras med kraftfulla insatser för att möta de sysselsättningsproblem som uppstår på varvsorterna. Dessa insatser måste bestå av dels särskilda arbetsmarknadspolitiska åtgärder för de varvsanställda som förlorar sina arbeten, dels långtgående statliga insatser för att bygga upp ny sysselsättning i de berörda regionerna. I samband med riksdagsbeslut angående varven infördes en s. k. anställningsgaranti för de anställda vid varven. En särskild organisation, Projekt 80 AB, bildades i för att ta hand om den övertaliga varvspersonalen. Ett huvudsyfte med P 80 var socialt: att undvika otrygghet och utslagning och svåra sociala problem. Ett annat var ekonomiskt: den återstående personalstyrkan vid varven skulle ges en sådan sammansättning att en fortsatt effektiv produktion skulle bli möjlig. Ett tredje motiv var att man genom intensiva anpassningsåtgärder ville åstadkomma en smidig - och därmed också från samhällsekonomisk synpunkt fördelaktig-överföring av övertalig personal till nya arbeten. P 80 är en organisation inom ramen för Svensk Varv. För de personer som går över till projektet föreligger inte någon formell uppsägningssituation. En del av dem kan genom P 80, tillfälligt eller permanent, slussas tillbaka in i det ordinarie arbetet vid varven. En huvuduppgift för P 80 är olika typer av långtgående och individanpassade åtgärder för att underlätta övergången till annat arbete. Hit hör exempelvis individuellt anpassad och riktad utbildning - ofta upplagd i samråd med blivande arbetsgivare. Hit hör också stöd till platssökande vid anställningsbesök hos ny arbetsgivare och bidrag till arbetsgivare vid anställning av svårplacerade. En annan uppgift för P 80 ligger i att, med utnyttjande av den till projektet anmälda personalen, bearbeta olika projekt som kan leda till ny industriell verksamhet vid varvsorterna. P 80 är ännu inte avslutat. Även om därmed någon slutlig utvärdering av resultatet ännu inte kan göras, finns redan nu viktiga erfarenheter att redovisa. Trots uppenbara problem är bedömningarna av P 80-verksamheten övervägande positiva. Inför starten av P 80 hävdades på vissa håll att det fanns en stor risk för att organisationen skulle verka hämmande på rörlighetsbenägenheten hos de personer som skulle omfattas av projektet. Enligt de erfarenheter av P 80 som redovisats av kommuns näringslivssekretariat har detta inte blivit fallet. Av de drygt 1 600 personer som anmälts till P 80 hade närmare 400 slutat sin anställning vid Svenska Varv och ca 90 hade fått ny anställning vid varven. Drygt 270 befann sig i riktad utbildning eller praktiktjänstgöring. Ungefär lika många var långtidssjuka och beräknades inte återkomma i arbete. Därutöver bedömdes över 400 vara särskilt svårplacerade på grund av ålder eller medicinska och sociala handikapp. Uppenbarligen är det alltså en mycket stor del av den vid varven övertaliga personalen som är svår att placera på den öppna arbetsmarknaden. Varvsarbetet är till sin karaktär tungt och riskfyllt. Detta är en av förklaringarna till den stora förekomsten av handikapp. Dessutom har den snabba krympningen av göteborgsvarven lett till en personalsammansättning inom varven som markant avviker från sammansättningen på arbetsmarknaden i stort. Det är också det stora inslaget av äldre och handikappade som ligger bakom de mycket höga kostnader för P 80 som redovisas i propositionen. De totala kostnaderna för P 80 beräknas där till 266 milj. kr. Någon redovisning av hur kostnaderna fördelas på olika ändamål ges inte i propositionen. Detta är beklagligt. Utan en analys av verksamheten och kostnadernas fördelning är det inte möjligt att göra en tillförlitlig bedömning av i vilken utsträckning kostnaderna för P 80 i realiteten ersätter andra kostnader som skulle ha uppstått om P 80 inte genomförts. De informationer som vi lyckats få fram beträffande kostnaderna för P 80 visar att den största posten utgörs av pensioner. Det rör sig alltså här om kostnader som inte är hänförliga till ett enda år utan avser . Det är också kostnader som delvis ersätter andra betydande samhällskostnader, som skulle ha uppstått om P 80 saknats. Även kostnader för utbildning och arbetsförmedlingsverksamhet ersätter i stor utsträckning andra samhällskostnader. Därtill kommer att man genom intensiv individinriktad verksamhet av det slag som bedrivs inom ramen för P 80 kan undvika en del av de mycket betydande samhällskostnader som uppstår då människor slås ut från arbetsmarknaden. Många klarar inte att finna ett nytt arbete, vilket kan leda till sociala problem, bl. a. i form av missbruk och en varaktig social utslagning. Den nuvarande anstäilningsgarantin gäller t. o. m. 1980 och omfattar anställda vid , , , och . Avtalet innefattar för göteborgsvarvens del bl. Från kommuns sida har man pekat på att det redan med hänsyn till de människor som omfattas av P 80 är motiverat att fortsätta verksamheten efter utgången av 1980. Om verksamheten avbryts riskerar man att en del av det anpassningsarbete som pågår inte kommer att leda till resultat. Eftersom de som omfattas av P 80 fortfarande formellt är anställda vid varven kommer de vid ett avbrytande av P 80-verksamheten att återgå dit. De kommer därmed att ingå i den totala personalstyrka som till sin omfattning skall anpassas till en väntad krympning av varvskapaciteten. Man måste räkna med betydande personalreduceringar på varvsorterna . Det gäller göteborgsvarven liksom varven i och . Uppenbart är det motiverat att hålla en hög beredskap inför omfattande personalreduceringar vid varven. Påfrestningarna på de enskilda varvsregionernas arbetsmarknader kan bli så stora, att särskilda insatser för stöd till omställning för den övertaliga personalen av det skälet blir motiverade. Dessutom ställs för enskilda varvsenheter långtgående krav på omorientering i produktionen, och det kan finnas anledning att låta dessa krav ge visst utslag i sammansättningen av den kvarvarande personalstyrkan. Dessa skäl talar enligt socialdemokratisk uppfattning för att den anställ ningsgaranti, som f. n. gäller för de anställda vid storvarven, bör bibehållas under den kommande omstruktureringsperioden. Den bör dessutom utsträckas till att omfatta även varven i . Till denna anställningsgaranti bör knytas möjligheter att på de enskilda varvsorterna utnyttja insatser av den typ som omfattas av den nuvarande P 80-organisationen. Insatserna bör utformas i samråd med de lokala fackliga organisationerna och med utgångspunkt i erfarenheterna från P 80. Regeringen bör ges i uppdrag att till återkomma med förslag om den närmare utformningen av anställningsgarantin och därtill knutna insatser och i samband därmed redovisa en utvärdering av P 80. 7.3 Sysselsättningsskapande åtgärder i varvsregionerrta Enbart anpassningsåtgärder riktade till den övertaliga personalen löser inte problemen på de drabbade orterna. Nya arbetstillfällen måste också skapas. Det enda förslag på den punkten som återfinns i propositionen avser regionalpolitisk! stöd till - en kommun som enligt regeringsförslaget förlorar närmare 3 000 arbetstillfällen vid varvet och via indirekta effekter totalt sett många fler. Det föreslås att skall bemyndiga regeringen att besluta att kommun inom Landskronaregionen får ingå i stödområde . För övriga varvsorters del redovisas inga förslag alls. Utöver detta enda förslag sägs endast att regeringen har för avsikt att återkomma, om sysselsättningsutvecklingen gör det nödvändigt. Inför behandlingen av varvsfrågorna har vi från socialdemokratisk sida mycket klart uttalat att beslut om konkreta åtgärder för ny produktion på varvsorterna enligt vår uppfattning bör vara en integrerad del av ett samlat ställningstagande i varvsfrågan. Vi har därför uppmanat regeringen att lägga fram förslag till statliga insatser för att åstadkomma nya industriprojekt på varvsorterna och framhållit att sådana förslag skulle komma att bli föremål för en mycket positiv behandling från vår sida. Vår uppmaning till regeringen skall ses mot bakgrund av de svårigheter som ett oppositionsparti har då det gäller att ta fram ett underlagsmaterial, som utan ytterligare överarbetning kan läggas till grund för ett slutligt riksdagsbeslut. För beslut angående ett enskilt projekt krävs regelmässigt grundliga tekniska utredningar liksom kalkyler beträffande projektets kommersiella möjligheter och effekter. Villkoren för projektets genomförande och kraven på statliga insatser kan i allmänhet klarläggas först genom förhandlingar mellan regeringen eller en statlig myndighet å ena sidan och enskilda företag å den andra. Det har visat sig att regeringen i varvspropositionen inte redovisar några förslag till statliga insatser för ersättningsproduktion på varvsorterna. Regeringens passivitet på den punkten är anmärkningsvärd, särskilt när man betänker att en offentlig utredning faktiskt arbetat med just dessa frågor. produktion vid varven tillkallades av regeringen och har avslutat sitt arbete. Enligt kommittéberättelse har kommittén studerat ca 200 projektidéer och mera ingående behandlat ca 70 projekt. avgav kommittén fyra rapporter. I den nu föreliggande propositionen nämns över huvud taget inte kommittén för alternativ produktion vid varven. Behovet av statliga insatser för att skapa ny sysselsättning på varvsorterna har inte tillgodosetts. Vi föreslår att ger regeringen i uppdrag att utarbeta ett handlingsprogram med förslag till sådana insatser. Insatserna bör vara av den omfattningen att de i väsentlig grad bidrar till att kompensera det bortfall av arbetstillfällen som uppstår i samband med omstruktureringen av varvsindustrin. I den mån utvecklingen vid varven leder till betydande negativa effekter vid underleverantörsföretag bör åtgärder för dessa företag innefattas i programmet. Insatserna i handlingsprogrammet bör omfatta statligt stöd till industrietableringar eller utvecklingsprojekt som kan leda till industriell produktion. Det kan i sammanhanget vara lämpligt att bl. a. arbeta med någon form av anbudsförfarande. Inför behandlingen av varvsfrågorna har från olika håll, bl. a. berörda län och kommuner samt de fackliga organisationerna, redovisats en rad tänkbara projekt. Dessa bör bli föremål för en seriös prövning från regeringens sida i samband med utarbetandet av förslag till statliga insatser för att skapa ny produktion på varvsorterna. I arbetet för att skapa ny industriell produktion på varvsorterna spelar självfallet den löpande utvecklingsverksamheten inom en central roll. I Svenska Varvs strukturplan redovisas behov av kapitaltillskott på sammanlagt 800 milj. kr. för utveckling och introduktion av nya produkter . Häri ingår kostnader för utvecklingsbolaget () med 360 milj. kr. Den inriktning för det fortsatta utvecklingsarbetet inom koncernen som redovisas i strukturplanen innebär att koncernen bör satsa på ett begränsat antal nya affärsområden som stöder varandra. Satsningarna bör helst anknyta till den existerande verksamheten och befintlig kompetens. I propositionen föreslås att det begärda beloppet (800 milj. lämnas som bidrag till företaget och att medlen anvisas på statsbudgeten för /81. I övrigt förs ingen diskussion om utvecklingsverksamheten inom Svenska Varv. En översyn av utvecklingsverksamheten - dess innehåll och organisation hade enligt socialdemokratisk mening varit väl motiverad, inte minst med hänsyn till de stora belopp det gäller. Det pågår f. n. en diskussion om bl. a. arbetsuppgifternas fördelning mellan koncernledningen och utvecklingsbolaget och om de fackliga organisationernas inflytande över verksamheten. annan fråga gäller i vilken omfattning de enskilda dotterbolagen skall förfoga över de anvisade medlen för utvecklingsverksamheten. Det finns också skäl att överväga, om den utvecklingsverksamhet som skall bedrivas inom koncernen bör kompletteras med andra statliga insatser för industriellt utvecklingsarbete i varvsregionerna. Den inriktning av Svenska Varvs utvecklingsverksamhet på ett begränsat antal affärsområden som föreslås i strukturplanen är naturligtvis rationell från företagets synpunkt.