mot · G302996 · 1980-01-23 00:00:00 — om sysselsättningsskapande åtgärder för rörelsehindrade ungdomar Situationen på arbetsmarknaden när det gäller rörelsehindrade ungdomar är långt ifrån tillfredsställande. Det gäller ungdomar med cerebral pares (cp) och ryggmärgsbråck i första hand, men det gäller generellt alla med rörelsehinder och med ett normalt utvecklat psyke. Omsorgen om ungdomar med psykiska handikapp är mer reglerad och gynnsam genom lagen om psykiskt utvecklingsstörda. De enbart rörelsehindrade måste exempelvis konkurrera på arbetsmarknaden med de icke rörelsehindrade. Samhället har inte heller funnit någon lämplig form att utnyttja de rörelsehindrades kapacitet, vilket medfört och kommer att medföra att sådana ungdomar snart passiviseras och känner sig utstötta och bortglömda. För rörelsehindrade barn finns numera internatskolor vid flera habiliteringskliniker, som är knutna till regionsjukvården. De svårast rörelsehindrade barnen får sin grundskoleutbildning där, medan man mer och mer försökt att integrera undervisningen för så många som möjligt av övriga barn i den vanliga och gymnasiet. Man har också prövat den omvända integreringen, dvs. att låta helt friska barn undervisas vid habiliteringsklinikernas skolor. Så långt fungerar allt mycket väl, men efter grundskola och gymnasium finns inte mycket hjälp för de rörelsehindrade. Som exempel kan nämnas att ingen till namnet känd elev från habiliteringskliniken vid i (Ekhaga) har någon arbetsanställning. Det är inte heller på något sätt unikt, att en arbetsgivare helst anställer en icke rörelsehindrad person, eftersom den som regel förutsätts ge mindre problem och mindre kostnader. Men eftersom samhället redan har kostnader för rörelsehindrade personer, så borde en del av dessa kostnader kunna utnyttjas i sysselsättningsskapande syfte för sådana människor som inget högre önskar än att få ett meningsfyllt arbete. Hur detta skall kunna förverkligas bör givetvis undersökas av någon socialt sakkunnig. En tänkbar lösning vore om skolans syo-verksamhet före skolavslutningen tillsammans med länsarbetsnämnden eftersökte en bra och intresserad arbetsgivare för den rörelsehindrade eleven. Det bör då ske såväl inom den offentliga som inom den privata sektorn, där det kan vara möjligt att placera en sådan person. Vederbörande skulle därvid erhålla samma lön och status som andra nyanställda. Ett avtal skulle givetvis slutas mellan länsarbetsnämnd och arbetsgivare i samråd med och arbetsplatsens anpassningsgrupp. Den i avtalet beräknade merkostnaden för arbetsgivaren betalas av staten via , men arbetsgivaren betalar i sin tur ut avtalsenlig lön till den rörelsehindrade. Härigenom slipper samhället att förtidspensionera unga människor, som kan och vill utföra ett produktivt arbete, och de kan på så sätt också i anställningshänseende jämföra sig med icke rörelsehindrade. De flesta av den här kategorin unga människor är också mycket ansvarskännande och angelägna att utföra ett gott arbete. Därför är det än mer angeläget att samhället ställer upp för dem och gör allt för att underlätta deras inträde på arbetsmarknaden. - dock ej än - bör den föreslagna försöksverksamheten utvärderas. Resultatet därav får sedan avgöra frågans vidare utveckling. Med hänvisning till det anförda hemställs att anhåller att regeringen utreder och föranstaltar om den i motionen föreslagna försöksverksamheten för rörelsehindrade men mentalt friska ungdomar, som lämnar eller gymnasiet.