mot · G3021405 · 1980-01-25 00:00:00 — Motion 1979/80:1405 av och om sysselsättningsskapande åtgärder i Det är framför allt tre drag som utmärker speciella ekonomiska situation. För det första: det finns ingen större region i som är mer beroende av den internationella handeln än . Mer än hälften av länets industriprodukter går på export. Detta innebär att denna region i osedvanligt stor utsträckning är utsatt för de konjunktursvängningar som drabbar den kapitalistiska världsmarknaden. För det andra: industrin har blivit alltmer ensidig . Andra industrigrenar än verkstadsindustrin har gått kraftigt tillbaka, och inom verkstadsindustrin har varven och skaffat sig en total dominans. De svarade 1974 för hälften av alla industrisysselsatta i . Göteborgsindustrin är således starkt koncentrerad, som den är specialiserad på produkter som fartyg och bilar. Det innebär en påtaglig instabilitet och känslighet för energikriser och överproduktionskriser. För det tredje: ägandet av det göteborgska näringslivet är starkt monopoliserat. 1976 beräknade att åtta finansgrupper hade ett avgörande inflytande över näringsliv. har maktkoncentrationen ytterligare ökat. En tendens i maktkoncentrationen har också varit förskjutningen av ekonomisk makt till finansimperiema i . Antalet personer som har lämnat arbetsmarknaden och fått förtidspension har fördubblats . Det har främst gällt äldre personer. med den ökade förtidspensioneringen har antalet arbetstillfällen inom industrin minskat. Då antalet arbetstillfällen inom industrin väntas fortsätta att minska, torde detta medföra en fortsatt ökning av antalet förtidspensionerade. är av befolkning i åldern förtidspensionärer. Med den ökningstakt som rått skulle av befolkningen i denna åldersgrupp vara förtidspensionärer 1985. Det finns över 12 000 människor i beredskapsarbeten eller andra s. k. arbetsmarknadspolitiska jobb i regionen. 8 500 är registrerade arbetslösa. Sysselsättningen inom tillverknings- och byggnadsindustrin har minskat med ca 14 000 . Den minskade efterfrågan på arbetskraft avspeglar strukturrationaliseringen i samhället. De varuproducerande sektorerna svarar för en allt mindre del av totalsysselsättningen. Den negativa sysselsättningsutvecklingen inom industrisektorn som helhet, betyder inte att är ekonomiskt svaga. Större delen av industriföretagen kommer att öka sin produktion och många företag kommer att visa goda ekonomiska resultat. Produktivitetsförbättringar och rationaliseringar möjliggör emellertid ökad produktion med relativt eller minskad personalstyrka. i prognos över efterfrågan på arbetskraft i är alarmerande. Den säger att bristen på arbetstillfällen i regionen kommer att uppgå till ca 24 000. Då har man ändå inte räknat in den arbetslöshet som uppstår i samband med eventuella kapacitetsinskränkningar vid varven. Man har också räknat bort dem som antas bli förtidspensionerade av arbetsmarknadsskäl och som uppgår till ca 6 000 personer. Andra faktorer som gör prognosen osäker är de negativa sysselsättningseffekter som en ökad robotisering och datorisering kan komma att innebära. Sådan är situationen för . De avgörande beslut som har skapat den nuvarande industristrukturella bilden i och därav följande ekonomiska kristendenser har fattats i slutna direktionsrum med uteslutande företagsekonomiska kalkyler som underlag. De politiska makthavarnas handlingar har kännetecknats dels av en total passivitet när det gällt planering av den framtida industristrukturen, med utgångspunkt i samhälleliga behov, dels av ett närmast obegränsat ekonomiskt stöd till företagen, ett stöd som har uppgått till miljardbelopp och en total anpassning till exportindustrins konjunkturstyrda härjningar. Det senaste exemplet på marknadsanpassade åtgärder är det s. k. Projekt -80 (P 80), där varven ges möjlighet att genom handplockning, i samarbete med facket, bli av med de personer som ur företagsekonomisk och marknadskapitalistisk utgångspunkt anses vara olönsamma och överflödiga. Det finns all anledning att befara att åtgärder som P -80 kommer att praktiseras också . P -80 kan kännetecknas som klassamarbetspolitikens sista monument och en ättestupa, där socialdemokratin har visat sig vara beredd att offra krav på en planerad samhällsnyttig ekonomi. Men inte bara det, man är också beredd att offra de arbetsmarknadslagar som arbetarrörelsen har tillkämpat sig, exempelvis trygghetslagarna. I delar av den svenska ekonomin finns stora behov av långsiktiga nyinvesteringar. På många områden har förnyelsen dröjt alltför . Flera av dessa områden kan erbjuda avsättningsområden bl. a. för varven. En vidgad nationell marknad skulle således kunna stödja varvs- och verkstadsindustrin och gynna en förnyelse av varven, i former som inte är kombinerade med ytterligare nedskärningar och avskedanden. Landets transportväsen kräver nyinvesteringar och avsevärda omställningar. Det krävs en betydande nyproduktion av materiel och utrustning för att öka järnvägsnätets framtida kapacitet. Det krävs därtill produktion för att öka och utveckla kapaciteten inom den inrikes sjöfarten. Betydande mängder tyngre gods kan med fördel föras över till denna transportsektor. Det finns en rad starka skäl som talar för en sådan satsning: skulle spara energi eftersom sjötransporter är energisnåla, miljön skulle förbättras eftersom sjötransporterna är miljövänliga, fraktkostnaderna minskas eftersom sjötransporterna är billiga, näringslivet skulle stimuleras och utvecklas, nya jobb skulle skapas åt såväl sjöfolk som landanställda inte minst vid varven. Viktiga delar av industrin måste förnya och byta ut sina anläggningar. Det gäller i första hand delar av den tunga industrin, skogsindustrin och den metallurgiska industrin. På de nya anläggningarna kommer att ställas radikalt annorlunda krav, framkallade av det allmänna kostnadsläget, av miljöproblemen och av energisituationen. Vpk anser att det ligger på regeringens ansvar och i det allmännas bästa att statsmakterna utarbetar ett industripolitiskt program utifrån samhällsekonomiska utgångspunkter. Därvid måste särskild vikt läggas vid regioner med ensidig industriell inriktning, exportberoende och starka monopoliseringstendenser och där kristendenserna är uppenbara så som i . Med hänvisning till det anförda föreslås 1. att hos regeringen hemställer om en samordnad industriplanering som innebär: a) att varvens, rederiernas och hamnarnas verksamhet ingår i en samhällsplan för utrikeshandel och transporter, b) att handelsflottan bevaras och utvecklas genom en aktiv statlig rederiverksamhet, c) att inrikessjöfarten byggs upp och utvecklas, d) att hänsyn tas till den tunga industrins förnyelsebehov av anläggningar som framkallas av kostnadsläget, miljöproblemen och energisituationen, 2. att uttalar att inga nedläggningar, nedskärningar eller avskedanden vid varven kan accepteras, förrän en sådan plan som tryggar sysselsättningen föreligger och hemställer hos regeringen om åtgärder i enlighet härmed. (vpk) (vpk)