mot · G402115 · 1980-11-13 00:00:00 — av m. fl. med anledning av proposition 1980/81:24 om förlängd tillämpning av allmänna prisregleringslagen (1956:236) Allmänna prisregleringslagen är en s. k. beredskapslag som kan tillämpas av regeringen i vissa givna lägen. Lagens giltighet måste vaije år prövas av . I proposition 1980/81:24 föreslår regeringen att förlänga tilllämpningstiden för lagen med . Vi har emot detta intet att erinra. Men i propositionen förs också vissa resonemang om och lämnas en redovisning av tillämpningen av lagen, som inte kan lämnas utan anmärkning. Inflationen är ett av uttrycken för de djupnande kristendenserna i de kapitalistiska ekonomierna. Den återspeglar en skärpning av systemets motsättningar, den är ett medel för storföretagen att angripa folkflertalets reella inkomster och åstadkomma en omfördelning av de ekonomiska tillgångarna till storföretagens fördel och har sin grund bl. a. i den tilltagande monopoliseringen, i de växande spekulativa dragen i ekonomin, i en svällande improduktiv sektor och i hårdnande internationella motsättningar. efter det har penningvärdet försämrats och den allmänna prisnivån stigit. Ännu höll sig den årliga inflationstakten i till siffror . första hälft skedde en markant ökning till i genomsnitt . Därefter har inflationen ytterligare skärpts. 1975 var den , 1976 9,, 1977 12,, 1978 7,, 1979 9,och kan den beräknas komma att uppgå till mellan 15,5 och 16,. Det innebär att priserna i 19751980 stigit . Kampen mot inflationen är en central ekonomisk-politisk uppgift. Ett av instrumenten i denna kamp skulle prisregleringslagen kunna vara. Den socialdemokratiska regeringen förde inte någon framgångsrik inflationspolitik. Men förhållandena har blivit värre sedan de borgerliga partierna tagit hand om regeringsposterna. Deras politik har ju varit ett oförblommerat stöd åt de krafter som skapar inflationstendenserna och tjänar på dem. Regeringen har således inte fört någon inflationsbekämpande politik värd namnet. har den också hävt prisstoppet på alla baslivsmedel utom mjölk. Detta gör den i en situation då prisstegringstakten når en ny rekordnivå. , från till den 31 , har konsumentprisnivån totalt stigit med 15,. Prisstegringstakten för samtliga livsmedel har varit exakt lika hög, medan den för subventionerade och i stor utsträckning prisstoppade - baslivsmedel varit 13,. Regeringens argument för att häva prisstoppet är, så som de framställs i proposition 1980/81:24, avslöjande. Långvariga prisstopp, menar regeringen, leder lätt till nackdel för konsumenterna i form av stelbenthet i prissättningen och en minskad konkurrens. Det finns en risk, menar regeringen, att ökade kostnader vältras över" på andra varor som inte är underkastade prisstopp. Hur prisstopp som skall utgöra hinder för prisstegringar kan minska konkurrensen på ett negativt sätt är svårt att förstå. Priskonkurrens bedrivs normalt genom prissänkningar, genom att en producent bjuder under sina konkurrenter, och denna möjlighet minskas inte av ett prisstopp. Den konkurrens som finns genom att med höga priser öka en varas attraktion s.k. snobbpriser bör knappast understödjas på livsmedelsområdet. Dessutom var det prisstoppade området begränsat till baslivsmedel, dvs. i huvudsak sådan kost som alla behöver. Även om vissa inskränkningar, såsom att fisk inte räknas som baslivsmedel och att det möjligen skett en överbetoning på fettrik animalisk föda i definitionen av baslivsmedlen, inte har gynnat ett allsidigt kosthåll, måste man ändå anse att skapandet av prismässiga fördelar för basmaten är en riktig åtgärd. Detta betyder dock inte att prisstoppets tillämpning skett på ett riktigt sätt. De subventionerade baslivsmedlen, bland vilka de prisstoppade varorna finns, har trots allt stigit med 13,, dvs. långsammare än övriga livsmedel. Här inställer sig två frågor. Hur kan denna begränsade skillnad i prisstegringstakt ha rubbat några konkurrensförhållanden? Hur stora skulle prisstegringarna då egentligen ha blivit utan prisstopp? Regeringens argument är redan av dessa anledningar icke hållbara. Därtill kommer att de vilar på en uppfattning om konkurrensförhållanden som inte är hållbar. I jordbruksavtalens, de transnationella livsmedelsindustriernas och de stora butikskedjornas tidevarv är det helt andra faktorer än statligt fastställda maximipriser på livsmedel som snedvrider konkurrensförhållandena och minskar konkurrensen. Ekonomin uppträder inte längre som de förenklade modellerna med fullständig konkurrens som de elementära borgerliga nationalekonomiska läroböckerna kan bringa sina läsare att tro. Åtgärden att slopa prisstoppet på baslivsmedlen har egentligen en annan grund. Den skall, skriver regeringen, också ses mot bakgrunden av intresset av att vilja öka investeringsviljan inom baslivsmedelsbranschen. Vad betyder detta? Kapitalistisk företagsamhet vilar på vinstintresset. Kapitalister gör sina investeringar för vinstens och helst den ökade vinstens skull. Kapitalister får sina vinster ur de arbetandes arbete. De kan öka sina vinster genom att minska sina kostnader - kapitalister upplever ju även arbetet, produktionens förutsättning, som en kostnad - elier också genom att minska realvärdet av sina kostnader genom att höja sina priser, vilket är möjligt under monopolistiska förhållanden. Prisstoppet försvårar den senare möjligheten. Eftersom kapitalisterna under nuvarande förhållanden vill ha båda dessa möjligheter är de emot prisstoppet. Häri ligger också regeringens egentliga motiv. Den vill möjliggöra större prisstegringar för livsmedelsindustrins kapitalister. Den inordnar sin politik också på detta område för att skapa så goda betingelser som möjligt för kapitalistisk utsugning av arbetskraft/konsumenter. Med de tidigare kommenterade tiraderna vill regeringen ge intrycket av att de prishöjningar som dess politik leder till för att öka kapitalets profiter skulle vara till konsumenternas fromma. Den allt lösligare tillämpningen av prisregleringslagen och upphävandet av prisstoppet på baslivsmedel kan således inte lämnas utan anmärkning. Det är ett led i den borgerliga klasspolitiken mot de breda folklagren. När prisregleringslagen nu föreslås få förlängd giltighet bör uttala att den bör tillämpas så att den verkligen blir ett av medlen i en kamp mot inflationen. Detta kräver att prisstopp införs på baslivsmedel och andra dagligvaror. Detta prisstopp måste göras effektivt och undantag endast beviljas av helt tvingande skäl. Med hänvisning till ovanstående föreslås att beslutar att med anledning av proposition 1980/81:24 uttala vad som i motionen anförs om tillämpningen av allmänna prisregleringslagen och att prisstopp på alla dagligvaror införs. (vpk) C.-H. (vpk) (vpk)