mot · G302415 · 1980-01-17 00:00:00 — av m. fl. om åtgärder för fred, internationell avspänning och militär nedrustning Kapprustningen ökar spänningen och misstron mellan nationerna. Spänningen och misstron driver i sin tur på kapprustningen. Den internationella utvecklingen är därmed inne i en ond cirkel. De moderna vapnen och då främst kärnvapnen får en ständigt växande räckvidd och förstörelsekraft. 1 fler länder växer lagren av dessa vapnen. Det skapas nya raketbaser, kärnvapenlager och andra militära anläggningar. Aldrig i historien har mänskligheten befunnit sig i en sådan fara som . Det synes föreligga enighet i bedömningen bland ledande statsmän om att civilisationen inte skulle överleva ett nytt storkrig, då ett sådant krig som en konsekvens av utvecklingen på vapnens område blir ett kärnvapenkrig. Möjligheten att förhindra att världen hemsöks av en kärnvapenkatastrof ligger i att få till stånd allmän och kontrollerad avrustning. Viktiga led i strävandena att få till stånd internationell avrustning är upprättandet av zoner fria från kärnvapen, nedskärningar av de konventionella rustningarna, avvecklingen av militära pakter, utveckling av nationernas samarbete på det ekonomiska, tekniska och kulturella området. kommunisterna har under en rad år i tagit upp frågan om en begränsning av den militära kapprustningen och den internationella krigsmaterielhandeln. Vi har därvid redovisat initiativ som kan ta såväl internationellt som nationellt för att stärka fredssträvandena. I denna motion skall vi ta upp åtgärder på det internationella planet. I andra motioner kommer vi att behandla de nationella frågorna: de svenska militärutgifterna och försvarspolitiken, den svenska vapenexporten, fredsforskningen. Militärutgifterna i världen ökar och slår nya rekord. Allt större andel av världens tillgångar utnyttjas för militära ändamål. Detta ökar krigsrisken. har militärutgifterna i världen ökat och utgjorde . Utgiftsexpansionen är påfallande stark i . Deras andel av världens samlade militärutgifter har ökat från till . Det finns där över en fjärdedel av statskassan går till militärutgifter, och det finns där vapenimporten utgör av deras totala import. Generalerna skaffar sig kanoner medan barnen svälter. Totalsiffror ger dålig konkret information när de kommer upp till den storleksordning som de totala rustningskostnaderna nu gjort. Satsningen på förintelsemedlen är ett cyniskt slöseri. För samma kostnad som ett enda Viggenplan skulle man kunna borra 25 000 brunnar med rent vatten i ett u-land, för en stridsvagn skulle man kunna utrust omkring 500 klassrum, för ett jetbombplan skulle man kunna utrusta omkring 40 000 apotek. Kapprustningen är inte bara irrationell utan rent sinnessjuk, som SIPRI-chefen så riktigt uttryckt saken. Även om större delen av de militära utgifterna fortfarande används för konventionella styrkor och vapen är kärnvapenupprustningen den stora faran. Dessa vapen utgör det största hotet mot mänsklighetens fortlevnad. har över 9 000 kärnladdade stridsspetsar och robotar och omkring 5 000. Oerhörda summor satsas på att göra dessa fruktansvärda vapen än mera effektiva och förödande. Precisionen hos vapnen blir allt större, och militärstrategerna söker invagga folken i föreställningen att de kan användas mot motståndaren utan negativa återverkningar för det egna landet. Allt fler stater försöker skaffa sig atomvapen - och allt fler lyckas. Utbredningen av kärnkraften som energikälla ökar kärnvapenspridningen. Produktion av el genom kärnkraft betyder också produktion av plutonium, som kan användas för att göra atombomber. Att fler stater härigenom skaffar kärnvapen har inte de internationella avtalen förmått hindra. Med den brittiske fredsforskaren ord: Det är omöjligt att särskilda den militära användningen av kärnkraft från den civila. Den ökade spridningen av kärnkraft för fredliga ändamål ökar antalet kärnvapenstater. Det innebär att risken för ett kärnvapenkrig kraftigt ökar. Innebörden av dessa ord blir än mer skrämmande, då vi vet att några av världens mest reaktionära regimer har långt avancerad aktivitet för att skaffa kärnvapen. Det gäller om regimerna i , , och . med att insikterna om de för hela mänskligheten katastrofala och förödande följderna av ett kärnvapenkrig växer, driver reaktionära krafter på en utveckling som för ett sådant allt närmare. Upprustningens förespråkare hävdar att det går att rusta sig till säkerhet eller att det går att rusta sig till överlägsenhet. Detta är en skrämmande villfarelse. Men den utgör bara den ideologiska klädnaden för upprustning ens verkliga grundorsak. Under hela kapitalismens historia har militarismen spelat en växande roll. När kapitalsmen revolutionerade produktivkrafterna, när kapitalismen fick produktionen att växa kraftigt banade arméerna väg för det expansiva systemets geografiska utbredning. Och när hela världen var indragen i det kapitalistiska systemet gällde det för de olika imperialistiska stormakterna att bevara vunna lydområden eller att åstadkomma en omfördelning. I denna historiska process kom militarismen att spela en allt viktigare roll. Produktionen av militär utrustning kom att spela en allt större ekonomisk roll. Detta kunde redan arbetarrörelsens pionjärer konstatera. framhöll att utvecklingen tydde på att militarismen skulle bli den kapitalistiska ekonomins egentliga drivkraft. Med den roll det s. k. militär-industriella komplexet har i vissa imperialistiska stater och främst tycks hennes förutsägelse snart vara verklighet. Trots sin oerhörda militära potential har imperialismen inte kunnat förhindra uppkomsten av en socialistisk del av världen och inte heller många folks nationella frigörelse från imperialistisk överhöghet. Imperialismens makt har härigenom trängts tilbaka. Det har lett till ökade ansträngningar från de imperialistiska staterna att öka sin militära styrka och därigenom ytterligare militarisera sina ekonomier. Rustningsindustrins kapitalister gör profiter på att vidmakthålla och öka den internationella spänningen och försöker på alla sätt att torpedera strävandena till avspänning. Också den kraftiga militära upprustningen i har sin huvudförklaring i imperialismens system. De stora multinationella bolagens makt över naturtillgångar, handel och ekonomi garanteras med militära styrkor. den ledande imperialistiska staten - söker upprätthålla eller öka kontrollen genom sina s. k. quick-strike-force-styrkor eller indirekt via bulvaner: genom att till tänderna rusta allierade regeringar och militärjuntor. Progressiva måste å sin sida satsa stora belopp för att försvara sin självständighet. Härtill kommer vad som kan kallas sekundära internationella motsättningar som också bidragit till upprustningen. Hit hör nationella motsättningar mellan olika men även politiska och nationella motsättningar mellan länder som bygger socialismen. Men grunden för kapprustningen och det stora krigshotet utgörs av imperialismen. Det ligger i systemets natur att expandera, att för storbolagens räkning - de storbolag för vilka nationsgränserna blir för trånga - säkra råvarukällor och marknader. De härur framsprungna militärindustriella komplexen ser upprustningen som källor till stora profiter. De har satsat stora kapital för att få vinster på produktion av förintelsemedel. Dessa ekonomiska lagbundenheter finns inte i den socialistiska ekonomins natur. Detta svär emellertid inte socialistiska stater i varje läge fria från politiska felbedömningar och nationalistiska och t. o. m. hegemonistiska strävanden. Men där detta förekommer är det trots det ekonomiska systemet. Imperialismens expansionism däremot ligger i dess system. Medan kapitalistiska rustningsindustrier gör stora profiter på krigsmaterielproduktion är samma produktion en svår improduktiv belastning på socialistiska staters och progressiva ekonomier. I en värld indelad i olika militära block som kapprustar tvingas allt värre och effektivare förintelsevapen fram. När väl kapprustningen är i gång skulle man kanske kunna tänka att de olika blocken är lika goda att ta initiativ till nya förintelsemedel. Men så är inte fallet. Nedanstående sammanställning över när de olika blockens ledande stater infört nya vapensystem visar att genomgående är först. Infört år i SSSR Robotar med flera stridsspetsar (MRV) Robotar med flera styrbara stridsspetsar och dess mäktiga militärindustriella komplex är således den militära upprustningens värsta pådrivare. Detta visar också ett studium av den internationella vapenhandeln. svarar ensamt för av världens samlade vapenexport och NATO sammantaget för . Den internationella vapenhandeln omsätter mångmiljardbelopp, . Ofta är den en följd av att de kapitalistiska rustningsindustrierna spekulerar i nya konflikter för att kunna öka sina profiter. skapar vapenhandeln ett komplicerat system av inbördes beroendeförhållanden. av den internationella vapenhandeln äger rum till . har vapenköp ökat med per Den internationella vapenhandeln är, såsom konstaterat, ett av de mest oroande inslagen i den växande militariseringen av världen. Kapprustningens centrum ligger i . Här finns en stark koncentration av blockens såväl konventionella som kärnbeväpnade styrkor. NATO:s beslut om införandet av ett nytt raket- och kärnvapenprogram för innebär en ytterligare allvarlig upptrappning av kapprustningen. Detta program har genomförts trots en kraftig opposition från en stor opinion och trots att kort visat sin vilja till en minskning av spänningen i genom att förklara sig beredd att ensidigt dra tillbaka stora styrkor från bl. a. DDR. chef har visat att de nya raketvapnen, de s. k. kryssningsrobotarna, är en helt ny kategori av vapen. Deras placering i , menade han, får allvarliga och långsiktiga följder för kapprustningen. Sannolikt är att i placerade kryssningsrobotar, om de kommer till användning på låg höjd, kan komma att behöva korsa bl. a. svenskt luftrum för att nå vissa mål i . Härigenom berörs direkt och påtagligt av NATO-beslutet. Det är ett beslut riktat också mot vår säkerhet. Att den trots detta förhållit sig så passiv är ett svek inte bara mot en god svensk tradition på nedrustningens område, utan också ett svek direkt mot svenska säkerhetspolitiska intressen. Vad kan göra? Kapprustningen fortsätter således trots alla förhandlingar som ägt rum för att begränsa rustningarna. Den senaste händelseutvecklingen: NATO:s beslut om kryssningsrobotar trots sovjetiska förslag om ömsesidig styrkereduktion inkluderande de s. k. SS 20-raketerna, den amerikanska senatens beslut att ytterligare förhala en ratificering av SALT 2, situationen och den senaste tidens händelser i osv. skärper insikten om att alla krafter som är för avspänning och fred måste mobiliseras. har skaffat sig ett gott rykte internationellt vad gäller nedrustningsfrågor. Det arbete som härvid utförts måste vidareutvecklas, breddas och fördjupas. Vår alliansfria politik är härvid en tillgång - men den måste föras med konsekvens och obundenhet. måste med kraft vända sig mot de nya typer av kärnvapen som introduceras. Dels måste internationellt verka för ett generellt förbud mot strålningsvapen som den i förberedda neutronbomben. Dels måste kraftfullt protestera mot NATO:s upptrappning av kärnvapenkapprustningen i . bör inte bara avstå från kärnkraft. Internationellt måste vi uppmärksamma kopplingen mellan kärnkraftsteknologins och kärnvapnens Kärnkraftsindustrin får som en biprodukt plutonium 239, vilket kan användas som sprängmedel i kärnvapen. Och även om det anses komplicerat att tillverka s. k tillförlitliga och effektiva lätta kärnvapen, så är det långt mindre svårt att få fram en primitiv oberäknelig kärnladdning. Därför måste även internationellt motverka spridning av kärnkraftsteknologin. Den uttalade målsättningen om nedrustning måste fullföljas inom vårt eget lands gränser. är i förhållande till sin folkmängd mera militärt rustat än den helt övervägande majoriteten av världens stater. Också här verkar ett militär-industriellt komplex för upprustning. När vi kräver rustningsbegränsningar av andra stater bör vi gå före med gott exempel. Annars finns risk för minskad trovärdighet för att våra nedrustningsvänliga uttalanden skall framstå som dubbelmoral. I växer en bred opinion mot kapprustningarna. Denna opinion har starka rötter inom arbetarrörelsen och kvinnorörelsen. Fredsforskningen möts med ett ökat intresse, och det material som tar fram röner stor uppmärksamhet såväl inom landet som utomlands. Men är det uppenbart att mer information behövs. Det är viktigt att folkrörelserna, politiska och fackliga organisationer, fredsorganisationer och andra får ett ökat samhälleligt stöd i sitt arbete för freden. 10 milj. kr. bör anvisas som ett reservationsanslag för information om internationell nedrustning. bör ges de förstärkningar som organisationen äskat Med hänvisning till ovanstående föreslås 1. att uttala att i det fortsatta arbetet i olika nedrustningsorgan kraftfullt verkar för att nya typer av kärnvapen, som t. ex. neutronbomben, förbjuds, 2. att hos regeringen hemställa att denna skall uttala ett fördömande av NATO:s beslut om inrättande av ett kärnvapenbärande raket- och robotsystem i , 3. att hos regeringen hemställa att denna tar initiativ i internationella organ som syftar till att begränsa kärnkraftsteknologins och därmed kärnvapnens spridning, 4. att hos regeringen hemställa om åtgärder för att inte skall bidra till spridningen av kärnkraftsteknologin, 5. att uttala att en svensk nedrustning är en förutsättning för ett kraftfullt agerande för internationell nedrustning, 6. att till propositionen 1979/80:100 bil. 6 punkten E 4 Bidrag till internationella fredsforskningsinstitut anvisa ett med . 7. att till propositionen 1979/80:100 Bil. 6 under en ny punkt E 6 Bidrag för information om internationell nedrustning och fred anvisa ett reservationsanslag om . HANS (vpk) i (vpk) C.-H. (vpk) (vpk) (vpk)