mot · G302854 · 1980-01-24 00:00:00 — av m. fl. om organisationen av det rättsmedicinska, rättskemiska och kriminaltekniska undersökningsväsendet Såväl inom vissa brott- och skadeståndsmål som i familjerättsmål är rättsvården i bevisningshänseende hänvisad till rättsmedicinsk, rättskemisk, rättsserologisk och/eller kriminalteknisk (naturvetenskaplig) sakkunskap. Denna verksamhet har rent rättsvårdande karaktär och bedrivs av följande statliga inrättningar: Statens rättsläkarstationer (huvudman ). Enligt instruktionen för statens rättsläkarstationer (MF 1974:69) åligger det rättsläkarstationerna att efter förordnande av domstol, länsstyrelse, allmän åklagare eller polismyndighet bl. a. utföra obduktioner, laboratorieundersökningar, rättsmedicinska undersökningar av levande personer samt att tillhandagå med rättsmedicinska utlåtanden, råd och upplysningar i rättsmedicinska frågor. (huvudman ). Laboratoriet är uppdelat i en kemisk och en rättsserologisk avdelning. Vid den rättskemiska avdelningen utförs rättskemiska undersökningar på material som tillvaratagits vid obduktioner, vilka huvudsakligen utförts på rättsläkarstationerna, för att utröna huruvida förgiftning eller påverkan av giftiga ämnen förelegat. Därutöver undersöks prov som tagits på personer misstänkta för trafiknykterhetsbrott (alkohol- och tablettpåverkan). Vid den rättsserologiska avdelningen utförs blodundersökningar i s. k. faderskapsärenden. (huvudman ). Vid laboratoriet finns bl. a. en kemisk sektion. Vid denna sektion utförs kemiska undersökningar på material som tillvaratagits på brottsplatser (t. ex. tabletter, kemikalier m. eller vid kroppsvisitation och kroppsundersökningar av personer misstänkta för vissa brott (t. ex. narkotikabrott). Rättsläkarstationerna, rättskemiska laboratoriets kemiska avdelning, kriminaltekniska laboratoriet och förundersökningsledaren arbetar intimt samman, vilket har framkommit i uppmärksammade rättsfall. Från rättssäkerhetssynpunkt är det i högsta grad angeläget att ett sådant samarbete i fortsättningen byggs ut och att undersökningsresurserna utnyttjas på ett mera rationellt och ändamålsenligt sätt än vad som är fallet. Det kan därför ifrågasättas om det är riktigt att låta samtliga, även 1979/80: 854 enkla, rättskemiska och kriminalteknisk-kemiska analyser utföras centralt på de rättskemiska och kriminaltekniska laboratorierna i . Därigenom saknas den personliga kontakten mellan laboratorierna å den ena sidan och å den andra sidan förundersökningsledare och/eller rättsläkare, vilka bäst kan bedöma vilka kemiska undersökningar som måste prioriteras. Centraliseringen av det kemiska undersökningsväsendet har medfört orimligt långa handläggningstider. Därför borde en möjlighet skapas att brådskande och enklare kemiska undersökningar utförs på rättsläkarstationerna. En dylik försöksverksamhet pågår vid statens rättsläkarstation i . För mera speciella och komplicerade kemiska undersökningar fordras en central instans med uppgift att leda utvecklingen av nya och kontrollera redan använda kemiska metoder. Det kan ifrågasättas om det är rationellt att driva två kemiska laboratorier (statens rättskemiska laboratoriums kemiska avdelning och statens kriminaltekniska laboratoriums kemiska sektion) med var sin dyrbar, avancerad apparativ utrustning och specialutbildad personal för analyser av liknande karaktär. Enär de beskrivna verksamheterna har olika huvudmän, saknas en enhetlig ledning. Därigenom omöjliggörs en rationell samordning av verksamheterna. Till yttermera visso planeras enligt propositionen 1979/ 80: 6 att eventuellt överföra rättsläkarstationerna till sjukvårdshuvudmännen. Detta skulle ytterligare försvåra eller omöjliggöra den statliga ledningen och tillsynen av en stor del av den rättsvårdande undersökningsverksamheten. Bakgrunden till avsikten att överföra rättsläkarstationerna till sjukvårdshuvudmännen är enligt propositionen 1979/80: 6 att rättsmedicinska undersökningar utförs såväl vid rättsläkarstationerna som inom sjukvårdsorganisationen, vilket skulle ha lett till oklarheter i ansvarsoch uppgiftsfördelningen. Därtill kan följande anföras: Ett överförande av rättsläkarstationerna till sjukvårdshuvudmännen skulle medföra att rättsläkamas opartiskhet kan ifrågasättas i utredningar om misstänkta felbehandlingar eller andra förseelser eller brott inom den slutna sjukvården (s. k. ) samt vilket i praktiken har en ännu större kvantitativ betydelse inom den öppna vården. Om rättsläkarna, som anlitas för dessa utredningar, vore anställda hos sjukvårdshuvudmännen, skulle samma misstankar om partiskhet kunna uppstå, som när det gäller polisiära utredningar av brott, som man misstänker blivit begångna av polistjänstemän. Den rättsmedicinska verksamheten har en rent rättsvårdande karaktär och är därför en statlig uppgift. Verksamhetens omfattning och målsättning styrs av rättsvårdens krav. Rättsläkarna har enligt instruktionen för rättsläkarstationerna inga sjukvårdande uppgifter. Att rättsläkarna liksom polisen genom samtal och andra åtgärder hjälper anhöriga till 1979/80: 854 avlidna är en självklar social uppgift men motiverar på intet sätt att rättsläkarstationerna överförs till sjukvårdshuvudmännen. Påståendet i propositionen att rättsmedicinska undersökningar utförs inom sjukvårdsorganisationen är inte korrekt. I allmän tjänst anställda läkare har enligt allmänna Iäkarinstruktionen att tillhandagå domare, åklagare, polis och länsstyrelse med av dem begärda undersökningar m. m. Det är således icke sjukvårdsorganisationen utan den enskilde, i allmän tjänst anställda läkaren som ålagts dessa uppgifter gentemot rättsvården. Verksamheten bekostas av och styrs av polisoch åklagarväsendet och inte av sjukvårdsorganisationen. har inga rättsvårdande uppgifter. Det är otillfredsställande att en del av den rättsmedicinska verksamheten på grund av bristande personella resurser ännu så länge måste överlåtas åt icke specialutbildade läkare som inte tillhör rättsläkarorganisationen. Det är således av största betydelse att en rättsmedicinsk organisation finns som är helt fristående från sjukvården. På grund av de rättsvårdande uppgifterna krävs en enhetlig statlig styrning och tillsyn för såväl rättsläkarstationerna, rättskemiska laboratoriet som kriminaltekniska laboratoriet. Enligt vår uppfattning bör rättsläkarstationerna på grund av att de är rättsvårdande myndighet bibehålla staten som huvudman och den utredningsman som enligt propositionen 1979/80: 6 skall tillkallas för att skyndsamt kartlägga behovet och omfattningen av rättsmedicinsk service bör undersöka möjligheten till en sammanslagning av rättsläkarstationerna, rättskemiska laboratoriet och kriminaltekniska laboratoriet till ett statligt organ. Vidare bör undersökas om, av rationaliseringsskäl och för att ytterligare höja undersökningsstandarden, rättskemiska laboratoriets kemiska avdelning och kriminaltekniska laboratoriets kemiska sektion kan sammanföras och om till rättsläkarstationerna kan överföras resurser så att en del av de kemiska undersökningarna såväl rättskemiska som kriminalteknisk-kemiska undersökningar kan decentraliseras till dessa. Utredningsmannen bör vidare undersöka vilket statligt verk som rättsläkarstationerna, rättskemiska laboratoriet och kriminaltekniska laboratoriet lämpligen bör underställas. Med hänvisning till det anförda hemställer vi att som sin mening ger regeringen till känna vad i motionen anförts om det rättsmedicinska, rättskemiska och kriminaltekniska undersökningsväsendets organisation. () () () ()