mot · G302457 · 1980-01-21 00:00:00 — av om interpellationer m. m. Frågor och interpellationer till statsråden är en naturlig och önskvärd form av kommunikation mellan riksdagsledamöterna och departementen resp. regeringens företrädare. Denna motion vill på intet sätt invända mot grundprincipen för detta system och dess möjligheter till meningsutbyte i angelägna frågor. Med rätt eller orätt vill jag dock väcka frågan om interpellationsmöjligheten alltid utnyttjas på ett för arbete, för statsrådens och departementens arbete och för landets allmänna välfärd lämpligt och gynnsamt sätt. Inte minst i de ekonomiskt och industriellt besvärliga förhållanden som råder torde det vara angeläget att resp. departement och dess chefer ges möjlighet att verkligen ägna de riksviktiga frågorna den uppmärksamhet och tid som situationen kräver. Detta arbete sker naturligtvis bäst i det egentliga departementsarbetet och inte från talarstol, vanligen inför ett mycket litet antal åhörare. För många politiker synes genomförandet av debatter vara ett verkningsfullt och angeläget sätt att föra politikens grundmening till framgång för samhällets bästa. I de fall då detta leder till överdrivet och orättvist och personangrepp kan det dock inte längre anses vara konstruktiv politik eller till nytta för land och folk. Interpellationen omfattar normalt en eller flera frågor vilka besvaras - mer eller mindre tillfredsställande - av resp. statsråd. Så långt och till en efterföljande klarläggande ordväxling är allt anmärkningsfritt. Men därutöver tycks det vara vanligt att begagna interpellationstillfället till uttalanden och frågor som leder tanken till rena utnötningen av såväl statsrådets arbetskapacitet som arbetstid. Därom vittnar de omfattande protokollen från interpellationsdebatterna. Även om denna motion inte kommer längre än till kammarens ledamöter och till ett utskott - och förmodligen förargar många ledamöter - vill jag dock anföra följande: V Kan det vara avsikten med interpellationer (och frågor) att i så stor omfattning som begära svar på så stor mängd uppgifter som sker? Många nyheter som levereras av massmedia omsätts snabbt till frågor och interpellationer om vad resp. statsråd avser att göra. Naturligtvis känner resp. departement till rådande förhållanden och avser förhoppningsvis att vidta lämpliga åtgärder. I den mån sådana frågor och interpellationer avges främst för att ge personlig publicitet åt resp. riksdagsledamot kan det ifrågasättas om det stämmer med interpellationsförfarandets grundmening. V Anses interpellationsdebatten utgöra ett lämpligt tillfälle att medvetet nöta på statsrådens och departementspersonalens tid och kapacitet och därjämte ge de olika debattdeltagarna personlig publicitet? Detta kan inte anses vara konstruktiv politik och förhindrar dessutom statsråden att utföra sin ordinarie uppgift i departementsarbetet . Med det anförda avses främst att i hela landets intresse försöka ge statsråden och departementen mer arbetsro för att verkligen utföra de regeringsuppdrag som de har ålagts. I den mån interpellationsdebatter kan tillföra och departementen konstruktiva förslag är resp. debattdeltagares insatser särskilt värdefulla. Men riksdagsprotokollen vittnar om hur många timmar och dagar bl. a. industridepartementet har fått ägna åt mer eller mindre berättigade frågor och angrepp i interpellationsdebatter och frågestunder. Motionens avsikt är naturligtvis inte att avstänga riksdagsledamöternas möjligheter till kommunikation med statsråden. Min förhoppning är att det skall kunna uppnås en viss återhållsamhet i antalet interpellationer och frågor. De senare årens statistik visar på en avsevärd ökning. En övergång till enbart skriftliga svar är helt orimligt. En förkortning av debattiden kan eventuellt övervägas. Möjligen kan den pågående utredningen beträffande arbetsformer finna någon lämplig form för att omfattningen av tid för interpellationer och frågor åtminstone inte skall öka ytterligare. Avslutningsvis vill jag framhålla att vad som ovan anförts avser att gälla vilket politiskt parti eller blockbildning som än innehar regeringsmakten. Det är avsett som en allmän principfråga. Med hänvisning till det ovan anförda hemställs att beslutar att hos regeringen anhålla att den beslutade utredningen beträffande arbetsformer även skall granska formerna för interpellationer och frågor.