mot · G3021954 · 1980-03-28 00:00:00 — Motion 1979/80:1954 av m. fl. med anledning av proposition 1979/80:105 om ny instansordning i kommunalbesvärsmål I propositionen 1979/80:105 föreslår regeringen att instansordningen i kommunalbesvärsmålen skall ändras så att kammarrätterna ersätter länsstyrelserna som första besvärsinstans. begränsas rätten att fullfölja kommunalbesvär till regeringsrätten. Besvär över kammarrättens beslut skall endast prövas om regeringsrätten beviljat prövningstillstånd. Förslaget i propositionen motiveras av önskemålet att förkorta handläggningstiderna i kommunalbesvärsmålen genom att avlasta regeringsrätten en stor del av arbetet med dessa. Förslaget att kammarrätten skall ersätta som besvärsinstans under regeringsrätten motiveras med att fullföljdsbegränsningen förutsätter en kvalificerad sammansättning av den besvärsinstans där flertalet mål kan förväntas stanna. I propositionen betonas starkt att besvärsprövningen är en juridisk prövning av gällande rätt och att det därför är principiellt lämpligast att besvärsprövningen under regeringsrätten anförtros åt förvaltningsdomstolar. Vi delar uppfattningen i propositionen att det är väsentligt att regeringsrätten ges möjlighet att begränsa sin befattning med kommunalbesvärsmålen till de frågor som är av prejudicerande karaktär. Med den sammansättning med två särskilda ledamöter som är sakkunniga i kommunala frågor som kammarrätten föreslås få vid handläggningen av dessa mål bör kammarrätten vara väl ägnad att ersätta regeringsrätten som sista instans i flertalet kommunalbesvärsmål. Mot förslaget att kammarrätterna skall utgöra första instans kan åtminstone fyra olika invändningar resas. För det första innebär förslaget att instansordningen i normalfallet förkortas till en enda instans. Som framhålls i propositionen kan flertalet mål förväntas stanna i kammarrätten. Förslaget innebär sålunda i praktiken en väsentlig begränsning i den besvärsprövning som förekommer i mål av detta slag. En andra invändning mot förslaget i denna del är att den erfarenhet och goda kännedom om förhållandena i länets kommuner som finns inom inte tas till vara om prövningen i första instans flyttas från till kammarrätten. Prövningen av kommunalbesvärsmålen är visserligen formellt begränsad till en laglighetsprövning men i verkligheten innebär den ofta en kvalificerad lämplighetsprövning. Detta är särskilt uppenbart i de mål där besvären grundas på att det kommunala organet har överskridit sin allmänna kompetens. I sådana mål blir det, med den utformning som lagstiftningen har i detta avseende, ibland nödvändigt för besvärsmyndigheten att bedöma vilken omfattning den kommunala kompetensen på det aktuella området bör ha. Som framhålls även i propositionen blir det i andra fall nödvändigt att pröva om den kommunala åtgärden varit behövlig eller ändamålsenlig för att uppnå ett visst resultat. I praktiken har den kommunala kompetensen i stor utsträckning fått sitt konkreta innehåll genom regeringsrättens praxis vid prövningen av dessa mål. Som framhålls av bl. a. i i yttrandet över kommunalbesvärskommitténs förslag bör den juridisktformella karaktären av kommunalbesvärsprövningen inte överbetonas på bekostnad av kravet på förtrogenhet med det kommunala fältet. Med kammarrätten som sista instans i flertalet mål av detta slag bör därför prövningen i första instans ligga kvar hos med de goda kontakter och den kunskap om förhållandena inom länet som finns samlad inom denna. Ett tredje skäl för att bevara som första besvärsinstans är att en centralisering av dessa beslut, vilka är av stor betydelse för medborgarna i enskilda kommuner, bör undvikas. Förslaget att kammarrätterna skall bli första instans innebär att besluten flyttas längre bort från kommuninvånarna. Detta strider, som framhållits i yttranden från flera länsstyrelser, mot en allmän strävan till decentralisering inom förvaltningen. Liknande synpunkter har framförts av decentraliseringsutredningen och . Slutligen bör framhållas att förslaget i propositionen innebär att ytterligare en grupp ärenden flyttas bort från som uppgiftsfördelningen mellan och olika statliga och länskommunala organ är föremål för prövning inom länsdemokratikommittén. Som framhållits från socialdemokratiskt håll, bl. a. i en reservation i länsdemokratikommitténs första delbetänkande, måste största återhållsamhet iakttas med fortsatta delreformer på detta område innan länsdemokratikommittén är klar med sin övergripande utredning om länsstyrelsernas roll . Att nu ersätta länsstyrelserna som första besvärsinstans i kommunalbesvärsmål med kammarrätten vore att föregripa länsdemokratikommitténs arbete med ytterligare en delreform som inte kan bedömas i sitt sammanhang. Med hänvisning till det anförda föreslår vi att antar förslaget i propositionen till ny instansordning med den ändringen att länsstyrelserna även i fortsättningen blir första besvärsinstans i kommunalbesvärsmålen. Besvär över beslut får prövas av kammarrätten och efter prövningstillstånd fullföljas till regeringsrätten. Eftersom flertalet mål kan beräknas stanna i kammarrätten innebär vårt förslag i praktiken att tvåinstansordningen bevaras som länsstyrelsernas erfarenhet tas till vara och regeringsrätten avlastas arbete. I vad gäller de landstingskommunala målen bör, som i propositionen föreslås, kammarrätterna föras in som första besvärsinstans. Det bör ankomma på utskottet att utarbeta erforderliga lagförslag. att vid behandlingen av propositionen 1979/80:105 beslutar att instansordningen i kommunalbesvärsmålen skall utformas i enlighet med vad som föreslås i motionen. () () () () () BO () () HANS () () () () () ()