mot · G302582 · 1980-01-22 00:00:00 — av och om lånebestämmelserna för vissa gemensamhetslokaler Antalet äldre ökar successivt i landet, och särskilt i vissa kommuner är andelen pensionärer mycket stor. Denna utveckling ställer ökade krav på olika vård- och serviceinsatser från samhällets sida. Vid sidan av landstingens ansvar för sjuk- och långvårdens utbyggnad har här kommunerna en viktig uppgift att fylla. Vårdbehoven inom äldrevården är f. n. stora, och köerna är långa till pensionärshem och olika . En intensiv utbyggnad pågår för att klara de växande problemen inom detta viktiga område. Många kommuner har valt att satsa på där trygghet och service kan förenas med de fördelar det innebär att disponera en egen lägenhet och ha ett eget boende. I exempelvis har ett beslut tagits om att bygga 23 botadshotell för pensionärer . Detta ambitiösa utbyggnadsprogram skall ses mot bakgrund av att kön till kommunens pensionärsbostäder uppgår till ca 11 000. Beslutet fattades 1976 och håller nu på att förverkligas. Ett omfattande arbete med markreservationer, stadsplaneändringar och projektering har genomförts. En medveten strävan har varit att successivt minska storleken på bostadshotellen. Från att man har byggt bostadshotell på över 300 lägenheter ligger nu genomsnittsstorleken på ca 150. Syftet är att få anläggningarna trivsamma och att skapa hemliknande miljöer som uppskattas av såväl pensionärer som personal. I servicehusen ingår olika gemensamhets- och servicelokaler som en mycket viktig del. Vissa servicefunktioner har dimensionerats även med hänsyn till behoven hos pensionärer som bor i hotellens omgivning. Till några av bostadshotellen har även - som ett resultat av samarbetet med landstings hälso- och sjukvårdsnämnd - förlagts s. k. omvårdnadsavdelningar med som regel 48 platser. Vid dessa avdelningar kan de äldre med förtursrätt för de pensionärer som bor i bostadshotellen ges sådan sjukvård som inte kräver fulla sjukhusresurser. På det sättet kan pensionärerna också stanna kvar i den miljö där anhöriga och vänner finns. Inom pågår således en utveckling mot mindre äldrevårdsenheter. Det är emellertid förenat med vissa svårigheter att fullfölja dessa intentioner, bl. a. på grund av ökade driftkostnader. Dessutom är en fullbyggd kommun med mycket begränsade möjligheter att få det stora antal markytor i en rad olika områden som behövs om större äldrevårdsenheter skall ersättas med mindre. Bilden för den fortsatta utbyggnaden av pensionärsbostäder med tillhörande service har ytterligare komplicerats på ett dramatiskt sätt.Förändringar i bostadsfinansieringsförordningen som trätt i kraft begränsar möjligheterna till statlig bostadsbelåning med räntebidrag av gemensamhetslokaler (författningssamling BOFS 1979:20/ BFF 56). Ändringarna innebär att om bostadshotellen för pensionärer är större än 100 lägenheter, vilket alltså gäller samtliga objekt i kommuns utbyggnadsprogram, belånas gemensamhetslokalerna (kollektiva komplement) inte som bostäder utan som lokaler, dvs. något räntebidrag utgår inte. Är hotellen upp till 100 lägenheter utgår bostadslån för per lägenhet, resten belånas som lokaler. Skulle en omvårdnadsavdelning ingå i objektet måste det tydligt framgå att avdelningen inte använder sig av några som helst gemensamhetslokaler i hotellet. I annat fall förfaller bostadsbelåningen även om hotellet bara har 100 lägenheter. En preliminär beräkning för ett av de aktuella Stockholmsobjekten med 170 lägenheter utvisar en ökning av den årliga hyran för lokalerna med omkring 1 milj. kr. till följd av de nya lånebestämmelserna. Ändringen gäller för alla objekt som inte fått preliminärt lånebesked . Ändringen gäller således samtliga hotell som ligger senare i tiden, i fall 15 stycken, dvs. bortemot 15 milj. kr. i årliga extra hyreskostnader för kommunen. Ändringen i bostadsfinansieringsförordningen är djupt olycklig för många kommuner, och en angelägen och väl motiverad utbyggnad av äldrevården riskerar uppenbart att hamna i ett mycket svårt läge. Det måste betraktas som uppseendeväckande att ett statligt verk på egen hand kan fatta beslut i en så viktig fråga som har sådana direkta konsekvenser för kommunernas ekonomi och den fortsatta utvecklingen av äldreomsorgen i landet. beslut synes gå stick i stäv med de centrala direktiven från regeringens sida att statliga myndigheter inte tillåts fatta sådana beslut som för kommunernas del medför kostnadsökningar. ingrepp förvärras dessutom av den bekymmersamma ekonomiska situation landets kommuner befinner sig i. Till yttermera visso drabbas kommunerna av denna pålaga i då regeringen uttryckligen uppmanat landets kommuner att vara återhållsamma och då regeringen och har en uppgörelse om den ekonomiska utvecklingen för den kommunala sidan. Det är givetvis angeläget med en utveckling mot mindre äldrevårdsenheter. Från statlig sida bör detta stimuleras med positiva insatser och inte med stupstocksförmynderi. Agerandet från sida rimmar väldigt illa med en lång och fin tradition inom den svenska parlamentarismen med den kommunala självstyrelsen som viktigt fundament. Ändringen i bostadsfinansieringsförordningen medför katastrofala följder för bl. Förutom de direkta ekonomiska följderna betyder det att ett mycket långt gånget utbyggnadsprogram får rivas upp med förseningar som en mycket allvarlig konsekvens. Möjligheterna att finna lämpliga markbitar är ytterligt begränsade. Nya stadsplaner måste utarbetas och fastställas, nya lokalprogram tas fram och helt nya projekt dras i gång. Sammantaget innebär detta att hela utbyggnadsprogrammet skjuts och att det blir mycket osäkert om någonsin kan klara av sina nu aktuella utbyggnadsplaner. Ett fullföljande av det planerade totala platsantalet skulle kräva att ca 40 enheter byggs mot de nu planerade 23. Detta är helt orimligt att klara i , som redan är fullbyggt och som har en given bebyggelsestruktur. Det är dessutom viktigt att ta hänsyn till berättigade miljökrav på ett bevarande av öppna ytor och inte minst till de lokal- och markkrav som finns för att klara en snabb utbyggnad av barnomsorgen. Sammanfattningsvis kan konstateras att de införda ändringarna av lånebestämmelserna för gemensamhetslokaler i bostadshotell innebär ett oacceptabelt hinder för en nödvändig och för många äldre livsviktig satsning på kommunernas äldrevård. Med stöd av ovanstående föreslås att hos regeringen hemställer om förslag till åtgärder för att eliminera konsekvenserna av beslutad ändring i bostadsfinansieringsförordningen i syfte att klara pågående utbyggnader av kommunala servicebostäder.