ChangeIsKey/open-riksdag huggingface dataset:
mot · G302914 · 1980-01-23 00:00:00 — Motion 1979/80: 914 av och om samordning av godstransporterna Det är med stor oro vi konstaterar att tunga transporter alltmer flyttats från järnväg till landsväg. Av samtliga godstransporter var transporterna via % en ökning , då andelen var . I vad gäller transporter på järnväg är förhållandet det motsatta, nämligen mot 1960. Det är en utveckling som från många synpunkter inte är önskvärd det gäller t. ex. energiförbrukning, trafiksäkerhet och förslitning av vägar. En naturlig följd av höjda oljepriser är högre transportkostnader, som drabbar konsumenterna med högre konsumtionspriser. Det är viktigt att det över hela byggs upp fungerande transportnät på järnväg samt att det utefter kusterna sker en samordning med båtar. Det är viktigt att man försöker begränsa de tunga och långa transporterna på landsväg. Möjligheterna att samordna transporter på landsväg, järnväg och med båt bör utredas och ett heltäckande transportsystem bör byggas upp. Det viktiga är att landsvägstransporterna blir så korta som möjligt. Det krävs långsiktig planering för att kunna erbjuda fungerande transporter till rimliga priser. SJ bör på godstransportsidan kunna göra samma satsning som på persontransportsidan, dvs. erbjuda en lågprissatsning. En samordning av transporter i den riktning vi anger i motionen bör också kunna skapa sysselsättning åt de mindre varven. Flottningen är ett annat transportsystem, som är både energisnålt och miljövänligt och som bör vägas in i ett samordnat transportsystem. Med hänvisning till det anförda hemställer vi att anhåller att regeringen tillsätter en utredning som undersöker möjligheterna för SJ att erbjuda lågprissatsning på godstransporter och att en samordning av transporter på järnväg, landsväg och med båt utreds.
mot · G302915 · 1980-01-25 00:00:00 — Motion 1979/80: 915 om upprustning av flygfält En viktig förutsättning för turistnäringens utveckling är goda kommunikationer. Vårt lands mest attraktiva områden är fjällen. De ligger på stort avstånd från det som söker lungor, som behöver det den svenska fjällvärlden och skogsbygden kan ge av rekreation, av frisk luft, av relativt orörd natur. Om t. ex. skall kunna nås och bekvämt, måste flyget anlitas. Det finns för Tärna, och en chans till lönsam turistnäring, och ett av villkoren för att den skall förverkligas är att restiderna förkortas. Inom kommun finns flygfältet i . Det kan i sitt nuvarande skick inte utnyttjas för turismens och civilflygets behov, men en utbyggnad är möjlig. Terrängförhållanden och läge måste anses goda för skapandet av en bra flygplats. Byggandet av denna kan ge sysselsättning för befolkningen i orten direkt och efter fältets fullbordan ytterligare arbete och inkomster för dem som driver serviceverksamhet i turistbranschen. Det är angeläget att åtgärder kommer till stånd . Med hänvisning till det anförda hemställs att hos regeringen begär förslag beträffande upprustning av flygfält. PER () () () ()
mot · G302916 · 1980-01-25 00:00:00 — Motion 1979/80: 916 om skyldighet för gångtrafikant att i mörker bära reflexanordning eller lykta inträffar ett stort antal trafikolyckor, vid vilka gångtrafikanter påkörs av motorfordon. Orsaken är att forsdonsföraren på grund av mörker ej uppmärksammat den gående. Med rätta har det därför från många håll bl. a. av en arbetsgrupp inom trafiksäkerhetsverket hävdats att fotgängarna själva genom att använda reflex eller lykta kunde aktivt bidra till en ökad trafiksäkerhet. a. kan nämnas att den som i mörker bär reflex eller lykta syns på ca 125 meters avstånd från en bil, medan den som inte bär någotdera syns först . Förslag har väckts i om en lagstiftning som skulle innebära att gångtrafikant skulle vara skyldig att bära reflex eller lykta i mörker. har dock nöjt sig med välvilliga uttalanden bl. a. med hänvisning till att en gemensam nordisk lagstiftning borde avvaktas. Det kan här framhållas att frågan har diskuterats i . Ingenting har dock hänt i fråga om lagstiftning, och mörkerdöden fortsätter att härja på våra vägar. Det har visat sig att information till allmänheten om betydelsen av att bära lykta eller reflex inte har tillräcklig genomslagskraft. Det är därför nödvändigt med lagstiftning om obligatoriskt bruk av reflex eller lykta för den som går utomhus i mörker. Genom en sådan lagstiftning, som inte kostar pengar att införa, skulle med säkerhet många människoliv sparas. Det innebär också en samhällsekonomisk vinst, om man kan minska antalet trafikolyckor på våra vägar. Med stöd av det anförda hemställs att hos regeringen begär förslag till lag om skyldighet för gångtrafikant att, på väg som saknar gångbana, i mörker vara försedd med reflexanordning eller lykta. MAJ () ()
mot · G302917 · 1980-01-24 00:00:00 — Motion 1979/80:917 av m. fl. om lokaliseringen av den civila flygförarutbildningcn Enligt pilotutbildningsutredningen är det nödvändigt att inrätta en ny sammanhållen civil trafikflygarutbildning. I betänkandet har föreslagits att utbildningen av utbildningsmässiga skäl förläggs till . Då detta förslag mötts av stark kritik, främst från remissinstanser som haft att hävda säkerhetsaspekter, torde det knappast kunna komma till genomförande på det sätt som utredningen tänkt sig. Däremot har flertalet remissinstanser redovisat synpunkter som talar till förmån. För att kunna driva en effektiv, ekonomisk flygtjänst med god flygsäkerhet har förutsättningarna i vad gäller luftrums- och flygtrafikledningsresurser stor betydelse. Från denna synpunkt är en av de lämpligaste orterna, tack vare att luftrummet är litet belastat. Från miljömässig synpunkt måste en placering till vara att föredra. Här kommer inga bullerproblem att uppstå. Rullbanesträckningarna på flygplatsen är så orienterade att in- och utflygningsbanorna helt kan undvika tätortsområdena. Ytterligare en fördel med en placering av trafikflygskolan till är att verksamheten med hänsyn till lokaler och flygplats kan starta omgående. Vid en förläggning av trafikflygarskolan till skulle förutsättningar finnas att skapa en mycket god lösning av service- och underhållstjänsterna. I finns AB Nyge-Aero med sitt breda kunnande, sin stora kapacitet och sin långa erfarenhet från flygverkstadsdrift och linjetjänst att tillgå för att lösa de behov av tjänster som angivits för skolan. AB Nyge-Aero tillhandahåller en utbyggd teknisk service till artilleriflygskolan. I pilotutbildningsutredningen sägs att regionalpolitiska aspekter måste beaktas av samhällsekonomiska skäl. När beslutet om nedläggning av F 11 togs, beslöt på förslag av försvarsutskottet att, som sin mening ge regeringen till känna att regeringen med all kraft skulle ta itu med de problem sorn skulle uppkomma genom att flygflottiljen lades ned. är F 11 nedlagd, men någon kompensation för de 550 arbetstillfällena har inte erhållits. Dessutom har i regionen ytterligare 130 arbetstillfällen försvunnit på grund av nedläggning av sitt slakteri. Därutöver tillkommer den av föreslagna nedskärningen vid götverket och grovplåtverket i , vilket kommer att beröra ca 250 personer. och ingår i samma arbetsmarknadsområde. 1 1979/80. 1979/80: 917 För del kan man inte heller bortse från den fara som ligger i arméns utredning om den framtida lokaliseringen av artilleriflygskolan; detta som en följd av att viktiga stödfunktioner fallit bort i och med F lits avveckling. Skulle artilleriflygskolan få flytta från skulle AB Nyge-Aero också tvingas att ompröva sin verksamhet, vilket skulle få till följd att ytterligare arbetstillfällen bortfaller. Av vad som ovan anförts framgår att av samhällsekonomiska, regionalpolitiska, miljömässiga och flygsäkerhetsskäl skulle en förläggning av civilpilotutbildningen till vara det bästa. Med hänvisning till det anförda hemställs att beslutar att den civila pilotutbildningen förläggs till /(f. d. F 11). () MAJ () () ()
mot · G302918 · 1980-01-22 00:00:00 — Motion 1979/80: 918 av och om skyltning av kommungränser När man färdas i vårt vackra land kan man, i varje fall på de större vägarna, lätt och tydligt urskilja länsgränserna. Skyltar visar var de olika länen börjar och slutar. Däremot kan man inte på motsvarande sätt följa kommungränserna. förvånas man över varför inte kommungränserna, i likhet med länsgränserna, är markerade vid t. ex. riksoch länsvägarna. Genom bildandet av större kommuner har vi fått stora enheter, som för överskådlig tid synes vara fastlagda. Det bör mot den bakgrunden vara en lämpligt vald tidpunkt att nu genom skyltar ange resp. kommungräns. Kommungränserna är markerade på de flesta kartor som förekommer. Skyltade kommungränser bör öka möjligheterna för många att orientera sig. Vidare skulle de kunna bidra till att förstärka identifikationen av de olika kommunerna. Det har sannolikt betydelse för många kommuninvånare att veta var den egna kommunens område börjar resp. slutar. Det skall tilläggas att ett av våra nordiska grannländer, nämligen , konsekvent märker ut både läns- och kommungränser vid de allmänna vägarna. Vi vill framhålla vikten av att en skyltning av kommungränserna kommer till stånd i första hand på riks- och länsvägnätet. Med hänvisning till det anförda hemställs att beslutar uttala sig för skyltning av kommungränserna längs våra riks- och länsvägar.
mot · G302919 · 1980-01-21 00:00:00 — Motion 1979/80: 919 om åtgärder mot olaga yrkesmässig trafik Buss i yrkesmässig trafik skall inneha s. k. Y-märke, som skall vara placerat synligt i framrutan. Y-märket visar att bussen har tillstånd till beställnings- och/eller turisttrafik. Det visar också inom vilket län tillståndsinnehavaren har sin beställningsort. Det är i respektive län som beslutar om tillstånd. Härvid har beslutsfattaren att ta hänsyn till 1. behov inom det begärda tillståndsområdet, 2. sökandens lämplighet, 3. remissinstansernas yttranden. I 5 och 21 §§ yrkestrafikförordningen anges vad som gäller för tillståndsgivningen. I 34 § finns föreskrifter för ordningens efterlevnad. ökar brotten s. k. svartåkning mot ovannämnda föreskrifter oroväckande. De övervakande myndigheterna resp. polisen anser sig inte ha tillräcklig tid eller resurser att ta i tu med brott, som efter tidsödande och ofta dyrbara utredningar resulterar i så ringa straffpåföljd. De s. k. svartåkarna känner sig därmed alltmer trygga. De köper nya bussar på . Straffpåföljden, med nuvarande lagstiftning, kan i värsta fall inte resultera i mer än ca . Med en omsättning på mer än . kan de, utan dåligare samvete, ta risken. Dessutom är de ofta insatta i att utredningar och domstolsförhandlingar är så tidsödande att de har god tid på sig att fortsätta med sin olagliga verksamhet till dess dom fallit. Klart är att dessa svartåkare, förutom att de åsamkar samhället direkta kostnader enligt ovan, i de flesta fall även lurar skatteverket genom obetalda skatter och svarta löner m. m. Det finns också en mängd uppgifter hur dessa s. k. svartåkare sköter sin verksamhet. a. en länsstyrelse framfördes sådana uppgifter. Man anmälde exempelvis misstankar om, utöver olaga trafik, bokförings-, skatte- och utmätningsbrott. De fordon som användes i trafiken var belastade med resterande fordons- och kilometerskatter på . Ingen buss var enligt uppgift försedd med gällande skattemärke. Vissa förare hade lönefordringar på ca . och flera f. d. förare hos denne företagare gjorde gällande att större delen av lönerna som utbetalats har varit s. k. svarta pengar. Ett stort antal bussresenärer hade även drabbats genom uteblivna körningar. 1979/80: 919 Den här verksamheten bör bli föremål för särskild granskning och det är vidare nödvändigt att pröva möjligheter till lagändring på sådant sätt att länsstyrelse skall kunna förelägga vite, för att därigenom med omedelbar verkan stävja s. k. svartåkning. Intresse för en sådan lagändring har även signalerats från bl. a. länsstyrelse och berörda myndigheter. Med hänvisning till det anförda hemställs att hos regeringen begär åtgärder för att hindra s. k. svartåkning.
mot · G302920 · 1980-01-26 00:00:00 — Motion 1979/80: 920 av m. fl. om återinförande av persontrafiken på järnvägssträckan MoraÄlvdalen De höga bensin- och oljepriserna har medfört att bilkostnaderna kraftigt har stigit. Särskilt drabbar det glesbygdsborna, som inte har samma möjlighet att använda kollektiva trafikmedel som tätortsborna. Bilen är ett måste för många människor på landsbygden. För att underlätta kommunikationsförhållandena för dessa människor måste den kollektiva trafiken byggas ut. Där persontrafiken på järnvägen t. ex. tidigare lagts ner kan det vara nödvändigt att återinföra persontrafiken igen. En sådan upprustning borde göras mellan och där godstrafik är aktuell. Att kombinera både gods och persontrafik vid järnväg kan göra den än mer lönsam. Bandelen MoraBorlänge har tidigare upprustats och elektrifierats varvid också persontrafiken har ökat. Inte minst av den anledningen borde det vara naturligt att fortsätta med persontrafiken de återstående fyra milen till . Även bandelen MoraBlyberg har upprustats bl. a. genom förstärkning av järnvägsbron över . Den återstående upprustningen mellan Blyberg och på kan därför inte bli alltför kostnadskrävande. Flera skäl talar för att i större utsträckning använda linjen MoraÄlvdalen, inte minst från energi- och kommunikationssynpunkt för befolkningen. Därutöver finns artilleriskjutskolan i som också skulle få nytta av både person- och godstrafiken på järnväg. Kommunen har i flera sammanhang också aktualiserat detta hos SJ men inte fått gehör för sina synpunkter för en upprustning av bandelen. Det bör i dagens läge och än mer vara samhällsekonomiskt lönsamt att bättre utnyttja järnvägen som kommunikationsmedel i synnerhet där förutsättningar finns och järnvägen är kvar. Med stöd av vad som anförts hemställs att som sin mening ger regeringen till känna vad i motionen anförts beträffande återinförande av persontrafiken på järnvägslinjen MoraÄlvdalen. () ()
mot · G302921 · 1980-01-23 00:00:00 — Motion 1979/80: 921 av m. fl. Enligt budgetpropositionen räknar SJ med att den pågående utredningen om s. k. snabbtåg skall bli klar . Vi vill påpeka det angelägna i att få en mer balanserad regional utveckling inom . För detta är snabba, säkra, ekonomiska och energisnåla transporter av betydelse. har vi en icke önskvärd befolkningsökning i , medan Eskilstunaområdet i och brottas med växande problem på grund av den relativt sett ensidiga näringsstrukturen inom dessa områden. Antalet arbetstillfällen har minskat mycket i Eskilstunaområdet, och har haft en nettoutflyttning på 9 900 personer. Industrierna inom dessa områden har dessutom kommit in i en period av långsiktig strukturutveckling, vilket kan skapa svåra sysselsättningsproblem framöver. Ett konstruktivt sätt att motverka denna trend är att genom snabba kommunikationer mellan de små och medelstora städerna runt och kunna skapa en mer balanserad och robust arbetsmarknad. Från boende- och miljösynpunkter finns också stora fördelar att vinna på att inte bygga nya förorter i ringar runt , utan att i stället länka över en viss del av expansionen till städerna runt . Detta skulle också innebära att mindre investeringar i samhällsservice behövdes, än om man byggde helt nya förorter. De tekniska landvinningar sorn gjorts på järnvägsområdet skapar dessa möjligheter. Med snabbtåg runt [Stockholm-EnköpingVästeråsHallstahammar ()EskilstunaSträngnäs ()SödertäljeStockholm] och omvänt, skulle exempelvis en resa StockholmEnköping ta ., StockholmVästerås ., StockholmEskilstuna . För de över två miljoner människorna i skulle därmed skapas rikt differentierade möjligheter till arbetstillfällen, utbildning, kulturutbud och fritidsaktiviteter. arbetar i en första etapp på att successivt upprusta huvudlinjerna till en standard som medger hastigheter av . Detta sker bl. a. genom rälsbyten, inläggningar av betongsliprar med fjädrande fästen, fjärrblockeringsnät, dubbelspår etc. Vi anser att SJ i den projektindelade 10-årsplan över sina investeringsbehov sorn riksdag och regering gett SJ i uppdrag att redovisa skall ta med de investeringar som behövs för att öka de snabba järnvägsförbindelserna runt . 1979/80: 921 Att bör ha hög prioritet för s. k snabbtåg kan också vara av betydelse för SJ/ASEA:s utvecklingsprojekt på detta område, eftersom denna ASEA:s verksamhet är förlagd till . Med tanke på att elektriska, rälsburna transportsystem har en hög energiverkningsgrad, bör järnvägen få stor betydelse för framtida transportekonomi, liksom att vi här kan utveckla en produktion med stora möjligheter på en framtida exportmarknad. Med hänvisning till vad som anförts hemställs att anhåller att regeringen vidtar åtgärder så att i sin 1 O-årsplan tar med investeringar för snabbtågsförbindelser i och därmed stimulerar till en balanserad regional utveckling i . () ()
mot · G302925 · 1980-01-24 00:00:00 — 1979/80 925934 Motion 1979/80: 925 av och om åtgärder mot tungmetaller i avloppsslam Det har i gjorts stora satsningar för att rena vårt avloppsvatten så effektivt som möjligt. Detta har skett genom byggande av reningsverk. Problemen är dock inte ur vägen i och med detta, eftersom våra reningsverk producerar stora mängder rötslam. Detta rötslam kan, om det infe hanteras riktigt, skapa nya problem. Det naturliga är att slammet på något sätt återförs till naturens kretslopp. Det lämpligaste sättet att göra detta är som jordförbättringsmedel. En stor del av vårt avfall innehåller tungmetaller, som kommer från olika industriella processer, från dagvattnet på våra gator och även från hushållen. Dessa tungmetaller återfinns sedan i rötslammet, och om slammet utnyttjas i jordbruket går tungmetaller in i näringskedjan. Förorenat avfall, där man vet att farliga metaller och kolväten förekommer bör avskiljas och inte släppas ut i avloppet eller läggas i avfall. Därigenom skulle mängden tungmetaller avsevärt minska i rötslammet, då det troligen är svårt att helt bli av med tungmetallerna. Genom att kalkbehandla avloppsslammet, dvs. att man tillsätter osläckt kalk efter det att slammet är avvattnat, uppnår det ett pH-värde på omkring 12 och då »isoleras» metallerna. Upptagning av metaller i växterna minskar i samband med ett högre pH-värde i slammet och i den mark där slammet skall användas. Skall ansträngningarna att rena vårt avloppsvatten verkligen lyckas måste vi också lösa hur slammet skall utnyttjas. Det naturliga är att använda det i jordbruket, men då måste låga tungmetallhalter kunna garanteras. Med hänvisning till vad som anförts i motionen hemställs att anhåller att regeringen noga följer utvecklingen och vidtar de åtgärder som kan krävas för att avsevärt minska halten av tungmetaller i rötslam. () ()
mot · G302927 · 1980-01-23 00:00:00 — Motion 1979/80: 927 av om sälstammens storlek på På har sedan urminnes tider funnits en sälstam. och ända var den av mindre omfattning beroende på att det bedrevs jakt på säl och skottpengar utbetalades. hade ett icke obetydligt värde på grund av sitt späck som tillvaratogs av kustbefolkningen. När sälen fridlystes var det i akt och mening att för framtiden ha en sälstam kvar på , då man hyste farhågor för att den annars skulle utrotas. Jakten hade då ej heller längre någon stor ekonomisk betydelse för befolkningen. tillskapades sälskyddsområden där sälen fick vara ostörd. Detta har haft till följd att stammen har ökat längs hela och har inom vissa områden blivit ett problem för yrkesfisket. Sålunda är det knappast längre lönsamt att bedriva ett skärgårdsfiske i . är på väg att breda ut sig och har gått ända in i hamnarna, där den rivit sönder sumpar av nät där fiskare förvarat sin fisk. När man fridlyser en art som inte har några naturliga fiender som håller nere stammen föreligger skyldighet att noga följa utvecklingen. Detta har ej skett, och stammarna har inom flera områden blivit alltför stora. När födan tryter inom det område där de normalt håller till sker en utbredning till andra områden. Området mellan och norska gränsen är nu så pass fiskefattigt med undantag för pigghaj och vandringsfiskar som sill och makrill att fisket med garn inte är lönsamt. Även längre söderut i och vid är sälen så talrik att en inventering av stammarna och en nödvändig reducering bör komma till stånd. Med hänvisning till ovanstående hemställs att anhåller att regeringen ger i uppdrag att i samarbete med göra en inventering av sälstammarna på samt att göra en bedömning av önskvärd storlek på sälstammarna och vidta åtgärder för att hålla stammarna på denna nivå.
mot · G302928 · 1980-01-23 00:00:00 — Motion 1979/80: 928 av och om fiskenämndernas sammansättning Fiskenämnderna som började sin verksamhet tillsätts av och består av fem ledamöter. Av dessa företräder två det allmännas intresse, en fiskevattensägarnas, en fritidsfiskarnas och en yrkesfiskets intressen. Vissa erfarenheter kan nu ligga till grund för värdering av fiskenämndernas fortsatta arbete liksom vilken sammansättning av nämnderna som för framtiden är lämplig. Fiskenämnderna har fått handlägga många för yrkesfisket angelägna frågor. Särskilt kan nämnas yttranden över enskilda yrkesfiskarlicenser, licenser för fiskefartyg, fiskerilån, fördelning av bensinskatterestitutionsmedel och vissa plan- och regionalpolitiska frågor. Frågor av denna karaktär kommer även fortsättningsvis att ta en stor del av fiskenämndernas arbete i anspråk. Mot denna bakgrund är det ändamålsenligt att förändra fiskenämndernas sammansättning så att yrkes- och i vissa fall binäringsfiskets representation förstärks. Detta kan lämpligen ske genom att en ökning av antalet ledamöter från fem till sex tillåts ske. Härigenom skulle nämnderna tillföras ytterligare sakkunskap. Några särskilda intressemotsättningar mellan de i fiskenämnderna ingående intressena torde knappast föreligga, varför en sådan förändring ej torde påkalla någon ytterligare representation utifrån, exempelvis från fiskevattensägare eller det allmännas sida. Med stöd av det anförda hemställs att hos regeringen begär förslag om ökad representation i fiskenämnderna för yrkes- eller binäringsfisket. () ()
mot · G302930 · 1980-01-24 00:00:00 — Motion 1979/80: 930 om statligt stöd till produktionen av frukt, rotfrukter och grönsaker Undersökningar visar att vi äter fel mat ur hälsosynpunkt; alldeles för litet grönsaker och rotfrukter. De prisreglerande åtgärderna på jordbrukets område gör bl. a. fläsk och kött billigare, medan grönsaker, rotsaker och frukt inte får något stöd i denna ordning. Det är arbetskrävande att producera vegetabilier så att de blir goda och har högsta näringsvärde, är utan gifter och så att jordens bördighet bevaras för vår egen och kommande generationer. Sådan mat är emellertid ovärderlig för vår hälsa. Statens stöd till jordbruket bör därför successivt omfördelas från köttproduktion till sådan arbetsintensiv frukt-, rotfrukts- och grönsaksodling. Förhandlingar bör upptas med jordbrukets organisationer och även med företrädare för biodynamiska och andra naturenliga odlingsmetoder för ett lämpligt utformat stöd. Med hänvisning till ovanstående hemställs att beslutar föreslå regeringen att uppta förhandlingar med jordbrukets organisationer om statligt stöd till frukt-, rotfrukts- och grönsaksodling i enlighet med vad som framförts i motionen. () ()
mot · G302931 · 1980-01-23 00:00:00 — Motion 1979/80: 931 av om sammansättningen av länens fiskenämnder Enligt riksdagsbeslut skall som administrativt länsorgan för fiskefrågor i varje län utses en av ärenden rörande finansieringsstöd, rådgivning och fiskefrågor i övrigt. Dessutom skall vissa uppgifter kunna delegeras från . skall även kunna fungera som beredande organ åt i fiskefrågor. Enligt beslutet i bör fiskenämnderna bestå av fem ledamöter och utses av . I nämnderna bör yrkesfisket, fritidsfisket och allmänna intresset för fiske vara företrädda. Yrkanden om att även fiskevattensägama skall vara med i de lokala fiskenämndema föranledde ingen åtgärd från . Detta har lett till att det i vissa fiskenämnder icke finns med någon representant för fiskevattensägama. Detta kan icke vara riktigt. Fiskevattensägarnas deltagande måste anses som synnerligen angeläget då de frågor som behandlas i fiskenämndema i stor utsträckning kommer att beröra tillgången på fiskevatten för såväl yrkesfiskets som fritidsfiskets behov. Med stöd av vad som anförts hemställs att beslutar att fiskevattensägama skall vara representerade i länens fiskenämnder.