mot · G302909 · 1980-01-23 00:00:00 — Motion 1979/80:909 av och om upprustning av järnvägssträckan VäxjöVästervik Satsa på kollektivtrafiken! Det är ett krav som väckt allt större gensvar . Vindarna har faktiskt börjat vända, när det gäller järnvägstrafiken, och efter SJ:s nya lågprispolitik har resenärerna på tågen blivit fler och fler. Att sluta med nedläggningspolitiken, att bevara och rusta upp befintligt järnvägsnät är ett krav, som har växt i styrka inte minst på grund av höjda oljepriser. Men många bandelar är ännu i farozonen. Hotet gäller bl. a. den lilla mellan och . Denna smalspåriga järnväg byggdes undan för undan ut och stod färdig först . Från början privatägd övertogs den av staten 1941. Då den byggdes innebar den en viktig stimulans för denna del av . fanns 19 stationer bemannade med tågklarerare. är fyra kvar. På järnvägsstationen i , där smalspåret korsas av järnvägen , fanns 1952 18 anställda återstår två man. seglar emellertid järnvägen i medvind efter 1960-talets nedläggningar och indragningar. har exempelvis antalet sålda biljetter ökat med i , och inkomstökningen är vid samma station trots det sänkta priset. Detta resultat har nåtts trots att tågtiderna är dåligt anpassade till arbets- och skoltider. När nu resandetrycket ökar uppstår problem att tillmötesgå kraven om en bättre kollektivtrafik, eftersom underhållet är eftersatt, banan nedsliten och egentlig reservkapacitet saknas. Kommunerna, företagen och folket i de orter som berörs har allt kraftigare rest krav om upprustning och breddning av denna bandel. De kommuner som järnvägen passerar tillhör en region som drabbats hårt av flyttlasspolitiken och strukturrationaliseringarna. De behöver mer än väl de arbetstillfällen som en upprustning skulle ge liksom den stimulans snabba och goda kommunikationer kan innebära. Som exempel på nuvarande problem kan nämnas att BM:s tillverkning av skogsmaskiner i norr om till stor del transpor 1979/80: 909 terås på räls. Denna transport förenklas vid en övergång till normalspår. Likaså finns en rad samhällen, där stora delar av befolkningen pendlar till en större tätort, exempelvis från till . En utbyggd persontrafik med pendeltåg skulle ge stora samhällsekonomiska energivinster. Normalspårig bana från över och skulle också ge möjlighet att avlasta godståg från stambanan och således ge en ökad kapacitet för nord-sydliga transporter. Emellertid är denna bana unik. hade SJ smalspår. återstår endast VäxjöVästervik. Det är naturligtvis rationellare att ha normalspår, men kulturhistoriskt och varför inte från turistsynpunkt borde smalspåret bevaras. Äldre smalspåriga lok och vagnar kunde samlas till denna bandel och utgöra stommen i en turistbana genom . En sådan satsning i kombination med lokala insatser kan ge en vettig väg för många ut till en välbehövlig rekreation i vacker och ursvensk miljö och natur. En treskensbana vore därför en idealisk lösning. Det betyder att man kan köra smalspårståg i turisttrafik och använda normalspår för den reguljära person- och godstrafiken. En sådan lösning skulle tillvarata det historiska och unika och ändå tillfredsställa berättigade krav på en modern och energisparande trafikled. Emellertid kostar en sådan upprustning något mer än en enkel breddning och normalisering av linjen. Det finns därför skäl att staten genom extra anslag till denna bandel gör det möjligt för SJ att snabbt ta itu med uppgiften att bygga ut järnvägen VäxjöHultsfredVästervik! Med hänvisning till det anförda hemställs 1. att beslutar om upprustning av järnvägen HultsfredVästervik, 2. att i samband härmed som sin mening uttalar att alternativet med en s. k. treskensbana bör prövas.