mot · G302867 · 1980-01-24 00:00:00 — Motion 1979/80: 867 av och om bevarandet av gotländska kyrkor, m. m. Tanken på en byggnadshytta på , med uppgift att utföra restaureringar av öns medeltida kyrkor och ruiner, framfördes i en på uppdrag av revisorer upprättad granskningspromemoria (nr 3/1977). Den upptogs och utvecklades vidare av byggnadsvårdsutredningen, som föreslog att en sådan byggnadshytta med som huvudman inrättas på , för vård och bevarande av de gotländska kyrkorna och ruinerna. , som biträder förslaget, har även beräknat årlig driftkostnad för byggnadshyttan. Detta har dock icke beaktats av departementschefen. 92 medeltida kyrkor utgör från konst- och kulturhistorisk synpunkt ett i vårt land unikt byggnadsbestånd. Även internationellt sett har de ett värde, som berättigar till att betrakta dem som en omistlig del av det europeiska kulturarvet. Detsamma kan sägas om Visbys medeltida ruiner, den ringmuren och de elva ruinkyrkorna. Dessa är i egenskap av fasta fornlämningar ställda under tillsyn, och staten har att genom ämbetet svara för deras vård och underhåll. De i bruk varande kyrkornas underhåll har blivit en ekonomiskt alltför betungande uppgift för församlingarna, av vilka flera har en folkmängd knappt överstigande hundra personer, några t. o. m. understigande detta antal. Förhållandet har nödvändiggjort stödåtgärder från det allmännas sida. Sålunda utgick under en lång följd av år rikskollekter som bidrag till kyrkornas restaurering. utarbetades på initiativ och bekostnad restaureringsförslag till 45 Gotlandskyrkor, och restaurerades 18 kyrkor som beredskapsarbete med hjälp av AMS. utgående 100 procents bidrag nedsatts till avstannade praktiskt taget restaureringarna, intill dess genom regeringsbeslut ånyo samtliga kostnader fick bestridas av statsmedel via AMS. Tidsbegränsningen var satt med hänsyn till att byggnadsvårdsutredningens förslag till stödåtgärder i annan form därefter skulle kunna börja tillämpas. Erfarenheten har klart utvisat att Gotlandskyrkornas restaureringsfrågor inte kan lösas utan ett starkt statligt stöd. Arbetet med kyrkorestaureringar och ruinkonserveringar kräver särskilda kunskaper och erfarenheter hos dem som skall leda och utföra arbetet. För att detta krav skall kunna uppfyllas är det nödvändigt att kunna erbjuda de anställda en kontinuerlig sysselsättning, och detta kräver i sin 1979/80: 867 tur en genomtänkt planering av hela restaureringsverksamheten under en följd av år. Denna typ av arbete erfordrar medverkan av specialarbetare, från yrken som befinner sig i utdöende, t. ex. stenhuggare, smeder och glasmästare. Skall den hantverksskicklighet som de få kvarvarande mästarna representerar kunna överleva, är det nödvändigt att kunna tillförsäkra dem uppgifter inom restaureringsverksamheten. Detta torde kunna uppnås endast om verksamheten får en mera planmässig organisation i form av en byggnadshytta. Restaureringarna ställer krav på byggnadsmateriel med högre kvalitet än vad som normalt förekommer . Virket måste vara omsorgsfullare utvalt, bättre torkat och sågat i andra dimensioner; sten för murning och stenhuggeriarbeten måste hämtas från speciella stenbrott och framtas med hantverksmässiga metoder, tjära brännas på hävdvunnet sätt och kalk till murning, putsning och avfärgning framställas enligt särskilda, traditionella metoder. För att materiel av önskvärd kvalitet skall kunna erhållas måste beställningar läggas ut , i de flesta fall i förväg, vilket under nuvarande förhållanden är ogörligt. Det kan också visa sig nödvändigt att i egen regi driva tillverkning av viss materiel. Sålunda har AMS under tillverkat kalk för restaureringsändamål med så gott resultat att viss del av tillverkningen kunnat försäljas utanför . Om AMS såsom förutskickats lägger ned tillverkningen, kommer sålunda en stor del av restaureringsverksamheten i landet att drabbas. Den enda verksamhet som såvitt man nu kan se vore skickad att överta kalktillverkningen vore en byggnadshytta. Denna skulle också kunna lägga upp ett lager av annan materiel för kommande restaureringar och på så sätt bidra till en jämnare sysselsättning hos tillverkarna. Statens ansvar för verksamheten torde vara i princip fastslaget genom tidigare stödåtgärder till kyrkorna och genom ruinernas ställning som lagskyddade fornlämningar. En byggnadshytta skulle innebära att de statliga insatserna kunde få en rationellare organisation och ett från kulturminnesvårdande synpunkt mera tillfredsställande resultat. Med hänvisning till det anförda hemställs att som sin mening ger regeringen till känna att åtgärder bör vidtas för att säkerställa bevarandet av de gotländska kyrkorna. PER A. ()