mot · G3021486 · 1980-01-25 00:00:00 — 1979/80 1486-1490 Motion 1979/80:1486 av och om åtgärder mot ungdomsarbetslösheten Har någon undgått att mötas av problemet ungdomsarbetslöshet? Politiker på olika nivåer har bekymrat sig över vilka verkningsfulla åtgärder det kan finnas att sätta in. Arbetsförmedlare och tjänstemän på skol- och socialförvaltningar har ropat efter mer resurser. De flesta av oss har mött arbetslösa ungdomar på gator och torg och känt oro inför vilka sociala konsekvenser en så hög ungdomsarbetslöshet kan föra med sig. Visst har en hel del gjorts. Stat, kommuner och landsting har påtagit sig största delen av ansvaret för att skapa jobb åt arbetslösa unga, främst genom beredskapsarbeten och olika utbildningsinsatser. Delegationer, arbetsgrupper och kommittéer har behandlat problemet ur skilda aspekter. Olika modeller och försöksverksamheter med t. ex. planering och samordning av insatser har prövats. Men trots en intensiv debatt kring bl. a. orsakerna till den höga ungdomsarbetslösheten och trots omfattande insatser från samhällets sida kvarstår problemet, och det kan t. o. m. förväntas växa på grund av ökande antal elever i de årskullar som lämnar . Många ungdomar har råkat ut för en dubbel utslagning, dvs. de kan inte få jobb på den s. k. öppna marknaden, och på grund av alltför knappa resurser eller höga krav på utbildning kan de heller inte få ett beredskapsarbete. ungdomsgaranti blev en papperstiger. Antal arbetslösa ungdomar i åldern Debatten kring ungdomsarbetslöshetens orsaker samt utvecklingen vad gäller åtgärder kan sammanfattas i följande påståenden. Dessa tjänar sedan som utgångspunkter för motionens åtgärdsförslag. Den grundläggande orsaken till en hög ungdomsarbetslöshet är naturligtvis bristen på arbetstillfällen. En aktiv närings- och arbetsmarknadspolitik är 1 1979/80. därmed förutsättningen för en långsiktig lösning av problemet. En förstärkning av arbetsförmedlingens resurser är ett måste för att klara problemen på arbetsmarknaden. Man kan urskilja några grupper av ungdomar som drabbas hårdast av arbetslöshet: o 16-19-åringar o flickor o de med sämst utbildning o invandrare o handikappade o de med sociala problem Arbetsmarknaden har genomgått stora förändringar. Höjda ingångslöner, förbättrat arbetarskydd, höjd utbildningsnivå bland arbetskraften och rationaliseringar har gjort att de flesta typiska nybörjarjobb (t. ex. som springpojke, hantlangare, biträde) har försvunnit. Arbetsgivarna ställer nu så höga krav på utbildning och yrkeserfarenhet att de flesta ungdomar i åldern inte kan söka jobben. En bra yrkesutbildning är den bästa förberedelsen för arbetslivet. Skolan spelar en mycket viktig roll, dels som förberedelse för inträde i ett aktivt yrkesliv, dels som ansvarstagare och fast punkt för eleverna. Den mycket svåra situationen på arbetsmarknaden för 16-19-åringar motiverar ett vidgat och aktivt ansvar från skolans sida för den åldersgruppen, dvs. fram till dess att ungdomarna eventuellt påbörjar eftergymnasial utbildning eller tar ett arbete. Vilka åtgärder har samhället att sätta in? kan ungdomar gå i: Arbetslöshet med eller utan uppgår till /mån. Dessa åtgärder har varit och är samhällets viktigaste medel för att bekämpa ungdomsarbetslösheten. ca /mån. marknadsmässig lön ca /mån. KAS (kontant arbetsmarknadsstöd) som Som tidigare påpekats har tyvärr medlen inte varit tillräckligt verkningsfulla, och den viktigaste kritiken mot de nuvarande samhällsinsatserna redovisas kortfattat nedan. Beredskapsarbeten har anordnats i stort antal av framför allt kommuner och landsting . Kritiken mot beredskapsarbeten har emellertid växt och handlar bl. a. om att många jobb upplevs som konstruerade och meningslösa samt att kommuner och företag ersatt tänkta nyanställningar med beredskapsarbete. Utbildningsinsatserna efter utgörs av: Många ungdomar är skoltrötta och svåra att motivera för vidareutbildning efter . Andra har sökt men inte blivit antagna. B. Kortkurser = yrkesinriktade kurser. Används ibland som komplement till beredskapsarbete. Arbetsmarknadsutbildning (AMU) som normalt är öppen bara för arbetslösa . Trots att utbildningsplatserna totalt sett inte räcker till för alla sökande, finns tomma platser på vissa av gymnasieskolans linjer och på AMU-kurser, som alltså tusentals ungdomar går arbetslösa. Det är svårt att skaffa fram nödvändiga praktikplatser i företagen. Skolans information och orientering om arbetsliv och arbetsmarknad är otillräcklig Löne- och bidragsformerna skapar med sin nuvarande utformning stor ekonomisk orättvisa mellan olika ungdomsgrupper. Vid beredskapsarbete utgår lön som skall motsvara den s. k. öppna marknadens lön. Vid gymnasieutbildning och kortkurser utgår studiebidrag som är mycket lägre. Till av 16-17-åringarna och till ca hälften av 18-19-åringarna utgår KAS (kontant arbetsmarknadsstöd) som överstiger studiebidragets storlek. Denna skillnad gör att ungdomar kortsiktigt väljer t. ex. beredskapsarbete framför utbildning. Det låga studiebidraget till gymnasiestuderande skapar en svår studiesocial situation speciellt för elever ur låglönefamiljer. Nedan följer förslag till ny inriktning och samordning av samhällsinsatserna för ungdomar i åldrarna i syfte att erbjuda samtliga dessa praktik, arbete eller utbildning. 1* 1979/80. Samhällets roll måste bli aktiv och ställa krav på både arbetsgivare och ungdomar som uttryck för ansvar och omtanke. Samhället måste se ungdomarna som en resurs - inte som ett problem! Det handlar om att: 1. dels vidga samhällets ansvar för 16-19-åringarna, 2. dels utöka och inrikta utbildningsinsatserna mot en varvad utbildning, 3. dels begränsa och förändra beredskapsarbetena och 4. dels förändra och jämställa de ekonomiska villkoren för ungdomar i utbildning och praktik. I det följande utvecklas olika förslag punkt för punkt: Skolans ansvar när det gäller att förbereda ungdomarna inför arbetslivet genom att ge både teoretiska och praktiska kunskaper kan inte nog betonas. har skolan genom riksdagsbeslut ansvar för ungdomar upp till . Utbildnings- och arbetsmarknadsmässiga skäl talar för att samhällets ansvar bör vidgas till att omfatta även 19-åringarna, dvs. tills ungdomarna börjar i eftergymnasial utbildning eller tar ett arbete. Detta vidgade ansvar måste ta sig uttryck bl. a. i ett nära och organiserat samarbete mellan i första hand skola, arbetsförmedling och socialförvaltning. Utbildningsinsatserna måste göras smidigare och därmed effektivare. Tomma utbildningsplatser skall kunna fyllas snabbt utan alltför mycket krångel, och genomförandet av flexibla skolslut skulle ge arbetssökande ungdomar större möjligheter att få hjälp av t. ex. arbetsförmedlare. Länsskolnämnder och skolstyrelser skall kunna arbeta friare med planeringen av utbildning regionalt och lokalt, i syfte att erbjuda samtliga ungdomar någon form av utbildning efter . Utbildning skall ju innebära att ungdomar skaffar sig dels vissa basfärdigheter, dels direkta yrkeskunskaper. Praktik i sin tur innebär att man tränar upp sina färdigheter. vidmakthåller och utvecklar yrkesarbete dessa färdigheter. En sådan utbildning och träning kan bli svår att ta igen när man blivit äldre. Arbetsmarknadens parter bör skyndsamt söka reda ut vad som skall betecknas som arbete resp. utbildning för att underlätta eventuellt beslut om ungdomarnas ekonomiska villkor. Sammantaget skall alltså samhället erbjuda sina 16-19-åringar plats i gymnasieskola, företagsförlagd utbildning, arbetsmarknadsutbildning eller annan utbildning med både teori och praktik. Den som utnyttjar någon av dessa förberedelsemöjligheter skall dessutom garanteras ekonomisk ersättning. För många ungdomar har beredskapsarbete varit den närmaste vägen ut ur arbetslösheten. Kommunerna har ofta valt att placera skoltrötta ungdomar direkt i beredskapsarbete. Arbetsuppgifter har tagits fram utifrån kommunernas behov, vilket gör att många beredskapsarbetare fått mindre träning jämfört med om arbetsuppgifterna formulerats utifrån ungdomarnas behov. Med de åtgärder som föreslagits inom utbildningsområdet under punkten 2. bör beredskapsarbetena för 16-19-åringar kuna reduceras kraftigt i antal. Beredskapsarbete skall inte sättas in förrän övriga förberedelsevägar prövats och då skall marknadsmässig lön utgå. Ur samhällsekonomisk aspekt är ett vidgat samhällsansvar för ungdomar obestridligen en vinst. Den inriktning av insatserna för i första hand 16-19-åringarna som skisserats i motionen kräver att dessa ungdomar jämställs i ekonomiskt hänseende. Först då kan de välja utbildning efter intresse, inte efter ekonomi. Med de åtgärder som föreslagits i motionen blir det möjligt att i första hand erbjuda ungdomar utbildning och praktik. Färre beredskapsarbeten och minskade KAS-kostnader för gruppen 16-19-åringar bör möjliggöra en avsevärd höjning av studiebidragen. Att harmonisera de ekonomiska villkoren för ungdomarna tjänar både samhälle och ungdomar på. Med stöd av ovanstående hemställs att som sin mening ger regeringen till känna vad som i motionen anförts om riktlinjer för regeringens politik för att bekämpa ungdomsarbetslöshet.