ChangeIsKey/open-riksdag huggingface dataset:
mot · G302230 · 1980-01-15 00:00:00 — av m. fl. om en översyn av reglerna om godmanskap God man är en förtroendeman, som i vissa fall av domstol kan förordnas som ställföreträdare för den, som inte själv kan tillvarata sina intressen. Godmanskap kan förekomma dels för omyndig vid sidan av ett bestående förmynderskap, dels i särskilt angivna fall för myndiga personer, som har full rättslig handlingsförmåga men som till exempel på grund av sjukdom ändå inte kan tillvarata sina intressen. Om någon på grund av sjukdom, hämmad förståndsutveckling, försvagat hälsotillstånd eller liknande förhållanden behöver bistånd med att bevaka sin rätt, förvalta sin egendom eller sörja för sin person, skall rätten, där så erfordras, förordna god man för honom. Förordnandet får ej ges utan samtycke från den för vilken god man skall utses, med mindre hans tillstånd medför hinder mot inhämtande av samtycke eller eljest särskilda skäl föreligger. För godmanskap gäller i huvudsak samma bestämmelser som för förmynderskap. Från kuratorshäll har påpekats att reglerna för godmanskap är otillfredsställande av bl. a. följande orsaker: Reglerna för vem som kan utses till god man är oklara. Anhöriga underrättas inte heller alltid om att en god man utsetts. Det kan hända att som god man utses en person som är i konflikt med de anhöriga eller att samma person har för många godmanskap. När godmanskapet börjar skall god man alltid göra upp en förteckning över tillgångar och skulder. Det krävs dock icke att vittne skall närvara när god man gör förteckningen, första gången går in i lägenhet, öppnar bankfack m. m. God man skall tillvarata den persons intressen för vilka han är utsedd. Godmanskap är mycket vanligt, och antalet godmanskap kan förväntas stiga eftersom antalet åldringar ökar och många människor skadas i olyckor av olika slag. En översyn av reglerna för godmanskap är därför nödvändig. Med hänvisning till ovanstående hemställs att hos regeringen begär en översyn av reglerna för godmanskap. () () () () () ()
mot · G302232 · 1980-01-15 00:00:00 — om viss ändring i civilförsvarslagen Skyddsrumsparagraferna 32 och 33 i civilförsvarslagen kritiseras av många kommuner för administrativt krångel och onödig byråkrati. Enligt lagen måste alla som ämnar uppföra t. ex. tillbyggnader, garage och mindre transformatorstationer göra anmälan för skyddsrumsbesked innan byggnadslov får beviljas. Många sökande får vänta mycket länge på sådant besked, och därmed försenas ofta erhållandet av byggnadslov. Man borde därför lämpligen kunna undanta småhusbebyggelsen i sådana områden där skyddsrum redan finns i skolor, daghem och butiker. Sådana förenklingar eller generella undantag skulle underlätta mycket såväl för de kommunala tjänstemännen och byggnadsnämnderna som för allmänheten, som söker byggnadslov för t. ex. tillbyggnad av villor och garage. Om skyddsrumsutredning kommer att fortsätta sitt arbete borde denna kunna få i uppdrag att komma med förslag om en förenkling av den aktuella lagen i vad avser 32 och 33 §§. Med hänvisning till det anförda hemställs att hos regeringen begär en översyn av 32 och 33 §§ i civilförsvarslagen i syfte att minska byråkratiseringen.
mot · G302233 · 1980-01-16 00:00:00 — av i och om ändrade ersättningsregler vid vård av sjukt barn Tillsammans har de barnen . blir barnet sjukt och måste snabbt i väg till lasarettet. Till denna avdelning får emellertid inga mindre barn medfölja. Passning av barnet tycks olösligt. Där bekräftas att det går utmärkt att ta ledigt för vård av sjukt barn. Barnet fordrar - på ett sjukt barns sätt - att mamman skall följa med till lasarettet. Pappan stannar hemma för att ta hand om barnet . Allt tycks lösa sig till belåtenhet. Allt utom ersättningen från . Pappan har under rådande omständigheter tvingats att vårda fel barn. Då kan ingen ersättning utgå. Pappan försöker förgäves förklara. Regler är emellertid regler. Den yrkesarbetande skulle ha tagit hand om det sjuka barnet. Den hemarbetande skulle ha tagit hand om det friska barnet. Med hänvisning till ovanstående fall från vardagsverkligheten hemställer att 4 kap. 8 § lagen om allmän försäkring ändras så att ersättning vid vård av sjukt barn jämväl skall kunna utgå i fall som refereras i motionen.
mot · G302235 · 1980-01-15 00:00:00 — om normer för allergiförebyggande åtgärder Trots att ca en miljon svenskar beräknas ha allergi i olika former och trots att miljöfaktorerna tillsammans med personliga anlag spelar en avgörande roll för allergiernas uppkomst saknar det svenska samhället en samlad dokumentation om lämpliga åtgärder för att förhindra allergiernas utbredning. Jag anser att det är hög tid att staten tar ansvaret för att skapa normer för hur man förebygger allergi. Det inom pågående utredningsarbetet om allergi kan förväntas bli slutfört innevarande år. Det därvid framkomna resultatet bör delvis kunna utgöra underlag för den föreslagna dokumentationen. Med hänvisning till det anförda hemställs att hos regeringen begär att normer utarbetas för att hindra uppkomst av allergiska sjukdomar inom olika sektorer av det svenska samhället.
mot · G302236 · 1980-01-16 00:00:00 — av m. fl. om bättre arbetsmiljö för kyrkogårdsarbetare En god arbetsmiljö framstår numera som ett krav som alla anställda har rätt att ställa, oavsett på vilket område inom arbetslivet de är sysselsatta. Vissa minoriteter arbetstagare har emellertid svårigheter att få gehör för sina krav beroende på skiftande orsaker. En sådan minoritet arbetstagare utgör bl. a. kyrkogårdsarbetarna, särskilt de som är anställda hos mindre församlingar. Inom har man i sina avdelningar utsett regionala skyddsombud för att bevaka miljön på arbetsplatserna inom församlingarna. Vid de skyddsronder som dessa skyddsombud gjort har det visat sig att det finns stora brister i vad gäller att följa arbetarskyddslagens 9 §. I nästan samtliga mindre församlingar saknar kyrkogårdsarbetarna tillgång till dricks- och tvättvatten, toalett, lämplig plats för ombyte och förvaring av kläder samt lämplig plats för intagande av måltid. När Kommunalarbetareförbundets representanter tagit upp dessa missförhållanden med arbetsgivarna, i detta fall församlingarnas representanter, har de fått till svar att man har alldeles för få skattebetalare i församlingen och därmed för små ekonomiska resurser för att kunna klara kraven på en god arbetsmiljö för sina kyrkogårdsarbetare. Enligt vår uppfattning är det helt oacceptabelt att en viss grupp av anställda skall behöva finna sig i miserabla förhållanden då det gäller arbetsmiljön, beroende på att man råkar vara anställd hos en kyrklig församling med dåligt skatteunderlag. I sammanhanget kan nämnas att det på de privata företagens område har skapats möjligheter för företag, som inte avsatt medel till arbetsmiljöfonder, att uppta förmånliga lån till arbetsmiljöförbättrande åtgärder. Om de skattesvaga församlingarna fick motsvarande möjligheter, exempelvis genom förmånliga lån ur kyrkofonden, skulle detta vara till stor hjälp för att förbättra arbetsmiljön för kyrkogårdsarbetarna och därmed ge även denna speciella yrkesgrupp drägligare förhållanden på sin arbetsplats. Vi motionärer väckte under allmänna motionstiden en likalydande motion (1976/77:359) angående kyrkogårdsarbetarnas arbetsmiljö. Motionen avslogs av sedan socialutskottet i sitt betänkande 1977/78:1 anfört att hithörande spörsmål förväntades bli lösta genom en kommande proposition om kyrka-stat-frågan, där det förutsattes att de borgerliga kommunerna skulle överta ansvaret för kyrkogårdsförvaltningen. Någon lösning av kyrka-stat-frågan har ännu inte kommit till stånd och är tydligen på nytt skjuten på en oviss framtid. Därför upprepar vi nu vårt krav om åtgärder för att förbättra arbetsmiljön för kyrkogårdsarbetarna, särskilt i de mindre och skattesvaga församlingarna. Med stöd av det anförda hemställs att hos regeringen hemställer om snara åtgärder för att förbättra arbetsmiljön för kyrkogårdsarbetare i enlighet med vad som i motionen anförts. () ()
mot · G302237 · 1980-01-16 00:00:00 — 1979/80 237-243 om utbildning i kost- och näringsfrågor för sjukvårdspersonal Att kosten har en oerhört stor betydelse för människans välbefinnande är ett odiskutabelt faktum. Även för sjuka personer är kosten av stor vikt; i många fall utgör den en specifik del av behandlingen, t. ex. vid diabetes och vissa njursjukdomar. Dietisternas roll när det gäller att ge information och anvisningar till patienter har avgörande betydelse, men det är också väsentligt att övriga personalkategorier inom sjukvården har kunskap om näringslära och kostfrågor och deras betydelse för patienternas välbefinnande. Tyvärr brister det ofta i sjukvårdspersonalens kunskaper i kostfrågor. På den tvååriga vårdlinjen ingår kostfrågor i ämnet vårdkunskap. I nuvarande sjuksköterskeutbildning förekommer ämnet näringsfysiologi. Det är viktigt att all personal som arbetar med patienter har insikt om dessa frågor. Helt klart är att den undervisning i kostfrågor som ges till olika personalkategorier inom sjukvården måste förbättras, inte minst när det gäller den förebyggande vården. Med hänvisning till det anförda hemställs att beslutar anhålla att regeringen ger berörda myndigheter i uppdrag att vidta åtgärder för att förbättra undervisningen i kost- och näringsfrågor för all sjukvårdspersonal. () ()
mot · G302238 · 1980-01-15 00:00:00 — om synskadades möjligheter att studera vid universitet och högskolor /79 studerade 98 synskadade vid universitet och högskolor. Siffran skulle säkert varit mycket högre om fler synskadade gavs möjlighet att studera. F. n. är det AMS som via utbildningsbidrag bekostar de synskadades litteratur vid universitet och högskolor. Detta innebär att studierna måste vara yrkesinriktade, vilket medför en viss begränsning. Synskadade har i praktiken inte samma möjligheter som andra att själva välja vad de vill studera. Om inte AMS godkänner valet av ämne, beviljas inget utbildningsbidrag - dvs. kostnaderna för att anpassa böckerna till för synskadade tillgängliga medier (punktskrift eller kassett) täcks inte. Därmed får de synskadade inga böcker. UHÄ utbetalar medel till s. k. lektörshjälp. Detta innebär att någon, oftast någon i samma utbildningsgrupp, får ersättning för inläsning av kortare material (kompendier, stenciler etc., dock inte hela böcker). Om den synskadade har ett arbete, kan AMS bevilja bidrag till fortbildning, förutsatt att det anses nödvändigt för att den synskadade skall kunna fortsätta sitt arbete. Om den synskadade vill studera för att öka sin allmänbildning eller för att byta arbete, ges inget utbildningsbidrag. Med hänvisning till det anförda hemställs att hos regeringen begär 1. att ansvaret för finansiering av studielitteratur för synskadade vid universitet och högskola flyttas över från AMS till UHÄ, 2. att UHÄ får tillräckliga resurser för produktion av läromedel till synskadade, 3. att synskadade, som studerar vid universitet och högskola, garanteras studielitteratur på för dem tillgängliga medier.
mot · G302239 · 1980-01-15 00:00:00 — av och om utbildning av SSA-sekreterare har samhället ägnat stor uppmärksamhet åt de problem som sammanhänger med övergången från skola till arbetsliv. Detta har varit en naturlig följd av förändringarna inom skolan och de svårigheter som ofta mött ungdomar när det gått att söka arbete. Ett av de instrument samhället har skaffat sig för att underlätta denna övergång är de lokala och regionala planeringsorganen eller SS A-råden, som de vanligen kallas. Denna verksamhet finns nu över hela landet, och man kan konstatera att de arbetar med minst sagt skiftande framgång. Orsakerna härtill är naturligtvis många, men de flesta torde vara ense om att SSA-sekreterarnas arbetsmöjligheter och skiftande utbildningsbakgrund är av stor betydelse. Många SSA-sekreterare anser sig sålunda ha alldeles för begränsad tid till sitt förfogande och anser sig dessutom ofta sakna viktiga inslag i sin utbildning vilka är av grundläggande betydelse för deras möjligheter att uppnå goda arbetsresultat. Enligt SÖ-FS 1978:235 (föreskrifter, anvisningar och kommentarer för verksamheten i lokala planeringsråd för samverkan mellan skola och arbetsliv) bör SSA-sekreterare ha utbildning som syo-konsulent och dessutom erfarenhet av syo. För att möta detta behov föreslås att en påbyggnadsutbildning för SSA-sekreterare anordnas. Denna utbildning bör ha inslag som ger kunskaper om , konferens- och sammanträdesteknik samt föredragningsteknik och som dessutom ger fördjupade kunskaper om arbetsmarknadens organisationer och dess lagstiftning. Därutöver krävs också vidgade kunskaper om samspelet med arbetsmarknadsmyndigheterna och den utbildning som dessa har att erbjuda. En utbildning enligt vad som här skisserats skulle med fördel kunna delas på två perioder: en period före anställning som SSA-sekreterare och en period yrkesverksamhet. Därmed skapas också möjligheter att förlägga utbildningen till sommarkurser, vilket underlättar inplaneringen i annan utbildningsverksamhet. Med stöd av vad som anförts hemställs att hos regeringen anhåller att UHÄ ges i uppdrag att inom ramen för nuvarande anslag anordna påbyggnadsutbildning för SSA-sekreterare.
mot · G302240 · 1980-01-15 00:00:00 — av och andre vice talmannen om bibehållande av sjöbefälsutbildningen i beslutade att antalet utbildningsplatser vid landets sjöbefälsskolor skulle minskas och att sjöbefälsutbildningen i och därför skall läggas ned. Den svenska sjöfartsnäringen upplevde en nedgång. Denna nedgång utgjorde motivet för beslut. Redan när beslutet togs riktades kritik mot att varken någon analys av sysselsättningsläget inom svensk sjöfart eller någon prognos om den svenska handelsflottans framtida behov av sjöbefäl förekom. Den bedömning som utbildningsutskottet gjorde präglades av regionalpolitiska synpunkter. Fastän man anser en sådan utgångspunkt alltför snäv borde redan den erbjuda ett perspektiv utifrån vilket en nedläggning av i ter sig olämplig. En stor del av Sveriges sjöfolk är bosatt just i . Det är ingen tillfällighet. Traditionellt är anknytningen stark till sjöfarten - fiske, hamnar, färjetrafik, rederiverksamhet, skeppsvarv. En uppgift från understryker hur beroende är av en livaktig sjöfartsnäring och vice versa. Av de 25 161 sjömän, bosatta i , som betalade sjömansskatt 1976 var bosatta i . Enligt vår uppfattning skulle ett fullföljande av beslut innebära en kraftig försämring av utbildningsmöjligheterna och utbildningsbenägenheten till yrken med anknytning till sjöfarten och detta i en landsända vars anknytning till havet, som redan påpekats, är stark. Motiven för beslut var inte tillräckligt starka för att så påfallande gå emot den strävan mot högskoleutbildningens decentralisering som kännetecknat trenden . Sedan fattat sitt beslut har sjöfartspolitiska utredningen framlagt sitt resultat, Svensk sjöfartspolitik (SOU 1979:67). Det är ingen ogrundad förhoppning att kommande behandling av betänkandet kommer att innebära ökad stimulans för och ökad sysselsättning inom svensk sjöfartsnäring. En prognos utförd av uttrycker farhågor för en brist på sjöbefäl 1980-1981. Då hade ännu inte effekten av de minskade utbildningsmöjligheterna påverkat bedömningen, inte heller det faktum att det var det större tonnagets talan som präglat prognosen. En tillväxt av det mindre tonnaget, t. ex. kustsjöfarten - en utveckling som ter sig naturlig i strävan att återupptäcka och återuppväcka de energisnåla transportresurser som legat outnyttjade - kommer ytterligare att accentuera ett ökat behov av sjöbefäl. För oss i förefaller det inte rimligt att en så liten del av den väldiga satsningen på central förvaltning och på statligt understödd utbildning kommer rikets tredje stad till del. Det gäller alltså primärt en rättvisefråga, en fördelningsfråga, där vi anser att obalansen är uppenbar. Med hänvisning till det anförda hemställs att beslutar att sjöbefälsutbildningen i skall fortsätta.
mot · G302244 · 1980-01-16 00:00:00 — 1979/80 244-251 av och om tågresor för barn i kupéer för icke rökare Tobaksrök är en allvarlig form av luftförorening inomhus. Den kan orsaka avsevärda besvär för vissa allergiker och även vara en faktor vid uppkomsten av luftvägssjukdomar hos personer som utsätts för s. k. passiv rökning, t. ex. barn. Det är helt klart att passiv rökning medför att icke-rökare alltför stora mängder kolmonoxid. Många rökare föredrar också att vistas i rökfri miljö när de inte röker. SJ:s platsbokning visar att av resenärerna vill ha plats i kupé för ickerökare. Men trots detta finner man många resenärer som väljer att sitta i rökkupé även under en lång tågresa i sällskap med barn en kupé som genom sin litenhet och antalet rökare blir direkt hälsovådlig har i sitt betänkande Rökfria miljöer tagit upp motiven för rökfria miljöer. Man säger där bl. a. att man vill förhindra att barn och ungdomar får uppfattningen att rökningen är ett alltid och överallt självklart inslag i vuxenvärlden. Vi anser att rökning inte bör förekomma i barns närhet, då vi vet den passiva rökningens negativa effekter. SJ kan på ett aktivt sätt hjälpa till att skydda barnen från passiv rökning genom att som rutin införa att alla reservationer för barn i första hand görs i kupé för ickerökare. Med hänvisning till vad som anförts hemställs att som sin mening uttalar att platsreservationer för barn i första hand skall göras i kupé för ickerökare. () ()
mot · G302245 · 1980-01-15 00:00:00 — av m. fl. I regeringsbeslut föreskrevs att den av tillämpade pensionärsrabatten fr. o. m. skulle avse: Den som fyllt . Den som enligt AFL uppbär förtidspension, sjukbidrag, handikappersättning eller åtnjuter ålderspension före fyllda . Den som enligt lagen om hustrutillägg och kommunalt bostadstillägg åtnjuter hustrutillägg. De ovan nämnda förmånerna i samband med tågresor hör givetvis samman med den sänkta pensionsåldern och möjligheterna att utta pension redan . Till detta kommer också reformen om delpension. Allt det här har lett till, och kommer att leda till, att många människor helt eller delvis kommer in i pensionsledet tidigare än med de bestämmelser som rådde före . Förutsättningarna för dessa personer att få möjlighet till en aktiv fritid kan vara avgörande för deras syn på sin ställning som pensionärer. En del av fritiden utgörs av möjligheten att resa för att på så sätt dels öka sina kunskaper om det egna landet, dels hålla kontakt med barn, barnbarn, släkt och vänner. I det avseendet spelar de rabatterade resorna en stor roll. För den grupp som änkorna utgör har upprepade framställningar om rabatterade resor avslagits. Detta förhållande har bl. a. () ansett oriktigt och orättvist. Vi motionärer delar de synpunkter som PRO här har angett. Orättvisan blir särskilt markerad, där tidigare rabatt erhållits i samband med hustrutilllägg Med nuvarande bestämmelser får änkan inte enbart sitt hustrutillägg indraget, utan hon mister även förmånen av rabatterade resor. Vi motionärer anser i likhet med PRO att det vore rimligt att rätt till rabatterad resa utgick till änkor som uppnått eller som tidigare haft rätt till rabatterad resa. Med hänvisning till vad som anförts hemställs att som sin mening uttalar att änkor som uppnått . alternativt som uppburit hustrutillägg, skall ges möjlighet till pensionärsrabatt på . () () () () () ()
mot · G302248 · 1980-01-15 00:00:00 — av i och i om skyldighet att lämna uppgifter till näringsfrihetsombudsman () började sin verksamhet i samband med tillkomsten av lagen om motverkande i vissa fall av konkurrensbegränsning inom näringslivet, den s. k. konkurrensbegränsningslagen (KBL). Samhällets konsument- och konkurrenspolitiska mål, som de kommer till uttryck i KBL, kan sammanfattat sägas vara att främja en från allmän synpunkt önskvärd konkurrens som gagnar konsumenterna och innebär det bästa utnyttjandet av samhällets resurser. Enligt NO:s instruktion åligger det NO att till behandling ta upp konkurrensbegränsningar som är av betydelse för större konsumentintressen eller påverkar konkurrensförhållandena inom en hel näringsgren eller påtagligt och avgörande försvårar eller hindrar företagares näringsutövning. NO ingriper dels på grund av anmälningar, dels på eget initiativ. Viktiga upplysningskällor är uppgifter i pressen och i de offentliga kartellregister som förs av statens pris- och kartellnämnd, bankinspektionen och försäkringsinspektionen. Dessa myndigheter hjälper NO med utredningar och kan inhämta upplysningar med hjälp av lagen rörande uppgiftsskyldighet om pris- och konkurrensförhållanden. NO har alltså inga möjligheter att själv avkräva enskilda eller företag uppgifter. Det kan noteras att konkurrensutredningen har behandlat NO:s uppgiftsinhämtande. Med hänvisning till det anförda hemställer vi att hos regeringen begär sådan ändring av instruktionen för ombudsmannen för näringsfrihetsfrågor att ombudsmannen utan omvägar över andra myndigheter fullt ut kan tillämpa lagen rörande uppgiftsskyldighet om pris- och konkurrensförhållanden. HANS () i
mot · G302249 · 1980-01-15 00:00:00 — om samverkan mellan mindre industriföretag Samhället måste skapa förutsättningar för offensiva framtidssatsningar inom industrin. Det gäller inte minst för våra småföretag, som ofta ger den bästa grogrunden för produktutveckling och nytänkande. De mindre industriföretagen möter andra problem än de större. Framför allt måste mindre företag finna andra lösningar än storföretagen vilka dels har egna resurser när det gäller t. ex. marknadsföring och produktutveckling, dels har bättre möjligheter att förhandla med myndigheterna om olika slag av samhällsstöd. Utvecklingsfondernas företagsservice skall minska dessa skilda förutsättningar. Denna service, som byggs ut markant, är mycket värdefull. Men därutöver tror jag att det krävs ett betydligt utvidgat samarbete mellan våra mindre industriföretag för att skapa gemensamma möjligheter i första hand när det gäller att förbättra marknadsföringen. Det har gjorts många försök med sådant samarbete i olika former. Några har lyckats bra, andra har fått avslutas med sämre resultat. Det är min uppfattning att en mer systematisk satsning på olika samarbetsformer mellan mindre industriföretag skulle ge positivt resultat. Det finns ett klart uttalat intresse för ett sådant samarbete. Samarbetet skall initieras av företagen själva och växa fram genom naturliga kontakter regionvis eller i branschorganisationer. Men statliga stöd och stimulans måste ges för projektens genomförande. Så borde t. ex. statens industriverk (SIND) i samarbete med såväl utvecklingsfonder som branschorganisationer mer aktivt medverka i sådana projekt. Förutom marknadsföring kan samarbetet t. ex. omfatta inköp av material, utbildningsfrågor, samordning av viss administration m. m. Med hänvisning till det anförda hemställs att som sin mening ger regeringen till känna vad som i motionen anförts om främjande av samverkan mellan mindre industriföretag.
mot · G302253 · 1980-01-15 00:00:00 — av i om ändring i sjömanslagen Enligt 45 § sjömanslagen är minimiåldern för allt arbete ombord i fartyg för kvinnor och för män såvida inte inte medger dispens på grund av påbörjad eller genomgången sjömansutbildning. Minimiåldern för eldare är dock såvida inte medger dispens. För att anställas ombord som t. ex. kioskbiträde på en färja måste en flicka ha fyllt medan en pojke kan anställas under det år han fyller 16. Jag hemställer att beslutar att 45 § sjömanslagen ändras så att anställningsåldern för arbete ombord i fartyg är lika för mån och kvinnor.