mot · G40225 · 1980-10-22 00:00:00 — bete rörande verkställighet av brottsmålsdom, 14. angående utlämning enligt lagen (1970:375) om utlämning till , , eller för verkställighet av beslut om vård eller behandling, 15. angående kastrering enligt lagen (1944:133) om kastrering, om giltigt samtycke till åtgärden ej lämnats, 16. hos regeringen enligt 1 § andra stycket lagen (1975:1360) om tvångsåtgärder i spaningssyfte i vissa fall. I ärende som anges i 41 § 1-5 och 11-15 skall offentligt biträde utses för den som åtgärden avser, om det behövs för tillvaratagande av dennes rätt. Vid bedömningen av behovet skall särskilt beaktas om i väsentligt hänseende motstridiga sakuppgifter lämnats under utredningen eller betydelsefulla sakförhållanden i övrigt är oklara. bete rörande verkställighet av brottsmålsdom, 14. angående utlämning enligt lagen (1970:375) om utlämning till , , eller för verkställighet av beslut om vård eller behandling, 15. angående kastrering enligt lagen (1944:133) om kastrering, om giltigt samtycke till åtgärden ej lämnats, 16. hos regeringen enligt 1 § andra stycket lagen (1975:1360) om tvångsåtgärder i spaningssyfte i vissa fall, 17. hos enligt 18, 20, 23 eller 47 § lagen (1974:203) om kriminalvård i anstalt. I ärende som anges i 41 § 1-5, 11-15 och 17 skall offentligt biträde utses för den som åtgärden avser, om det behövs för tillvaratagande av dennes rätt. Vid bedömningen av behovet skall särskilt beaktas om i väsentligt hänseende motstridiga sakuppgifter lämnats under utredningen eller betydelsefulla sakuppgifter i övrigt är oklara. av biträde saknas. Denna lag träder i kraft . 1 Lydelse enligt prop. 1978/79:90. 6. angående förpassning eller utvisning enligt utlänningslagen (1954:193) samt vid utredning hos polismyndighet när fråga har uppkommit om förpassning eller utvisning, 7. angående avvisning enligt utlänningslagen, dock ej hos polismyndighet, såvida icke anledning föreligger att underställa ärendet den centrala utlänningsmyndigheten eller utlänningen enigt 35 § samma lag hållits i förvar längre än , 8. angående verkställighet enligt utlänningslagen, om anledning föreligger att underställa ärendet den centrala utlänningsmyndigheten med stöd av 58 § andra stycket samma lag eller hänskjuta ärendet dit med stöd av 58 § tredje stycket samma lag eller om utlänningen enligt 35 § samma lag hållits i förvar längre än , 9. angående föreskrifter som meddelats enligt 10 §, 34 § eller 51 § femte stycket utlänningslagen, 10. angående hemsändande av utlänning med stöd av 71 § första stycket utlänningslagen, 11. angående förverkande av villkorligt medgiven frihet enligt 26 kap. , 12. angående återintagning i anstalt enligt 29 eller 30 kap. , 13. angående verkställighet utomlands av frihetsberövande påföljd enligt lagen (1963:193) om samarbete med , , och angående verkställigheten av straff m. m. eller lagen (1972:260) om internationellt samar 6. angående förpassning eller utvisning enligt utlänningslagen (1954:193) samt vid utredning hos polismyndighet när fråga har uppkommit om förpassning eller utvisning, 7. angående avvisning enligt utlänningslagen, dock ej hos polismyndighet, såvida icke anledning föreligger att underställa ärendet den centrala utlänningsmyndigheten eller utlänningen enligt 35 § samma lag hållits i förvar längre än , 8. angående verkställighet enligt utlänningslagen, om anledning föreligger att underställa ärendet den centrala utlänningsmyndigheten med stöd av 58 § andra stycket samma lag eller hänskjuta ärendet dit med stöd av 58 § tredje stycket samma lag eller om utlänningen enligt 35 § samma lag hållits i förvar längre än , 9. angående föreskrifter som meddelats enligt 10 §, 34 § eller 51 § femte stycket utlänningslagen, 10. angående hemsändande av utlänning med stöd av 71 § första stycket utlänningslagen, 11. angående förverkande av villkorligt medgiven frihet enligt 26 kap. , 12. angående återintagning i anstalt enligt 29 eller 30 kap. , 13. angående verkställighet utomlands av frihetsberövande påföljd enligt lagen (1963:193) om samarbete med , , och angående verkställigheten av straff m. m. eller lagen (1972:260) om internationellt samar 1980/81:25 11 Lag om ändring i rättshjälpslagen (1972:429) Härigenom föreskrivs att 41 och 42 §§ rättshjälpslagen (1972:429) skall ha nedan angivna lydelse. Rättshjälp genom offentligt biträde lämnas i mål eller ärende 1. hos utskrivningsnämnd eller psykiatriska nämnden angående intagning enligt 8 eller 9 § eller utskrivning enligt 16 eller 19 §§ lagen (1966:293) om beredande av sluten psykiatrisk vård i vissa fall, 2. hos beslutsnämnd eller psykiatriska nämnden angående inskrivning i eller utskrivning från vårdhem eller specialsjukhus enligt lagen (1967:940) angående omsorger om vissa psykiskt utvecklingsstörda eller placering av särskoleelev enligt 28 § samma lag, 3. hos förvaltningsdomstol angående tvångsintagning i allmän enligt 18 eller 55 § lagen (1954:579) om nykterhetsvård eller kvarhållande enligt 45 § samma lag, 4. angående omhändertagande för samhällsvård enligt 29 § barnavårdslagen (1960:97) eller utredning enligt 30 § samma lag eller angående sådan samhällsvårds slutliga upphörande enligt 42 § samma lag, 5. hos förvaltningsdomstol angående intagning i eller utskrivning från ungdomsvårdsskola enligt barnavårdslagen (1960:97), Motionärernas förslag §' Rättshjälp genom offentligt biträde lämnas i mål eller ärende 1. hos utskrivningsnämnd eller psykiatriska nämnden angående intagning enligt 8 eller 9 § eller utskrivning enligt 16 eller 19 §§ lagen (1966:293) om beredande av sluten psykiatrisk vård i vissa fall, 2. hos beslutsnämnd eller psykiatriska nämnden angående inskrivning i eller utskrivning från vårdhem eller specialsjukhus enligt lagen (1967:940) angående omsorger om vissa psykiskt utvecklingsstörda eller placering av särskoleelev enligt 28 § samma lag, 3. hos förvaltningsdomstol angående tvångsintagning i allmän enligt 18 eller 55 § lagen (1954:579) om nykterhetsvård eller kvarhållande enligt 45 § samma lag, 4. angående omhändertagande för samhällsvård enligt 29 § barnavårdslagen (1960:97) eller utredning enligt 30 § samma lag eller angående sådan samhällsvårds slutliga upphörande enligt 42 § samma lag, 5. hos förvaltningsdomstol angående intagning i eller utskrivning från ungdomsvårdsskola enligt barnavårdslagen (1960:97), 1 Lydelse enligt prop. 1978/79:90. Lag om ändring i lagen (1976:371) om behandlingen av häktade och anhållna Läkare skall så snart det kan ske undersöka den som är föremål för åtgärd enligt första stycket 2. Vad som sägs i denna lag om häktad har motsvarande tillämpning på 1. den som har anhållits eller gripits på grund av misstanke om brott, 2. den som har intagits i häkte eller polisarrest för förpassning till kriminalvårdsanstalt och 3. den som har tillfälligt placerats i häkte med stöd av 23 § tredje stycket, 43 § första stycket tredje meningen eller 50 § tredje meningen lagen (1974:203) om kriminalvård i anstalt. Motionärernas förslag liv eller hälsa. Läkare skall så snart det kan ske, dock senast , undersöka den som är föremål för åtgärd enligt första stycket 2. Vad som sägs i denna lag om häktad har motsvarande tillämpning på 1. den som har anhållits eller gripits på grund av misstanke om brott, 2. den som har intagits i häkte eller polisarrest för förpassning till kriminalvårdsanstalt och 3. den som har tillfälligt placerats i häkte med stöd av 43 § första stycket tredje meningen lagen (1974:203) om kriminalvård i anstalt. Denna lag träder i kraft . 15 § andra stycket upphör att gälla . En intagen får föreläggas att lämna urinprov för kontroll av huruvida han är påverkad av narkotika. Regeringen kan förordna om överflyttning till tjänsteman inom kriminalvården av övervakningsnämnds befogenhet enligt 54 och 55 §§ samt av befogenhet enligt denna lag i annat fall än som avses i 17 § första stycket andra meningen, 20 § andra meningen samt 20 a, 35 och 39 §§. Motionärernas förslag I § Regeringen kan förordna om överflyttning till tjänsteman inom kriminalvården av övervakningsnämnds befogenhet enligt 54 och 55 §§ samt av befogenhet enligt denna lag i annat fall än som avses i 20 § andra meningen samt 20 a, 35 och 39 §§. Denna lag träder i kraft . 23 § andra stycket upphör att gälla . ningsmedel att han kan befaras störa ordningen på anstalten får tillfälligt hållas avskild från andra intagna så länge det är nödvändigt för att betvinga uppträdandet eller tills påverkan har upphört. Visar sig andra liv Kan en intagen i fall som anges i första eller andra stycket inte hållas avskild på anstalten får han placeras i allmänt häkte i högst , om detta är lämpligare än att han förs över till en annan anstalt. Läkare skall så snart det kan ske undersöka den som är föremål för åtgärd enligt denna paragraf. I fråga om den som hålls avskild därför att han är påverkad av berusningsmedel skall en sådan undersökning dock äga rum endast om det behövs med hänsyn till hans tillstånd. Över vad som förekommit skall föras protokoll. ningsmedel att han kan befaras allvarligt störa ordningen på anstalten får tillfälligt hållas avskild från andra intagna så länge det är nödvändigt för att betvinga uppträdandet eller tills påverkan har upphört. Läkare skall så snart det kan ske undersöka den som är föremål för åtgärd enligt denna paragraf. I fråga om intagen som belagts med fängsel skall sådan undersökning ske . I fråga om den som hålls avskild därför att han är påverkad av berusningsmedel skall en sådan undersökning dock äga rum endast om det behövs med hänsyn till hans tillstånd. Över vad som förekommit skall föras protokoll. Under utredningen av ett disciplinärende får en intagen tillfälligt hållas avskild från andra intagna i den mån det är oundgängligen nödvändigt för att syftet med utredningen ej skall äventyras. Åtgärden får i intet fall bestå längre än . Kan den intagne inte hållas avskild på anstalten, får han placeras i allmänt häkte om detta är lämpligare än att hanförs över till en annan anstalt. Den intagne skall få den lättnad i avskildheten som är möjligt. Propositionens förslag Motionärernas förslag 3. för att hindra att den intagne medverkar till att en annan intagen får tillgång till berusningsmedel, 4. för att hindra att den intagne allvarligt ofredar en annan intagen. Intagen som avses sättes i verket. Ett beslut enligt kvar tionde dag. Finns det i fall på en specialavdelning. En intagen får också placeras på en specialavdelning, om det finns särskild anledning anta att det är påkallat för att hindra honom från brottslig verksamhet av allvarligt slag under vistelsen i anstalt. Ett beslut om gång . En intagen som som är möjlig. Innan beslut meddelas på frågans avgörande. Den som hälls avskild på grund av Läkare skall yttra sig i f ågan, om att han är farlig för sin egen säkerhet möjligt innan åtgärden vidtages och till liv eller hälsa skall undersökas av annars inom därefter, läkare så snart det kan ske. Annan intagen som hålls avskild enligt 20 § och sådan intagen som är placerad på specialavdelning skall undersökas av läkare, om det behövs med hänsyn till den intagnes tillstånd. Har en intagen hållits avskild av en månad skall en sådan undersökning alltid äga rum. Över vad som skall protokoll föras. Intagen som uppträder våldsamt Intagen som uppträder våldsamt eller som är så påverkad av alkohol- eller som är så påverkad av alkoholhaltiga drycker eller annat berus- haltiga drycker eller annat berus Lag om ändring i lagen (1974:203) om Vägrar ett större antal av de intagna vid en sluten anstalt att utföra arbete som har ålagts dem, får dock gemensamheten mellan dem inskränkas i den mån det är oundgängligen påkallat med hänsyn till förhållandena på anstalten. I sluten anstalt får dock gemensamheten mellan intagna pä fritiden inskränkas om det är oundgängligen påkallat med hänsyn till förhållandena på anstalten. En intagen får hållas avskild från andra intagna, om det är nödvändigt 1. med hänsyn till rikets säkerhet eller föreliggande fara för den intagnes eller annans säkerhet till liv eller hälsa eller för allvarlig skadegörelse på anstaltens egendom, 2. för att hindra att den intagne påverkar någon annan intagen att allvarligt störa ordningen inom anstalten, avdelning av anstalt. - arbetets särskilda beskaffenhet. i denna lag. - avskilda från varandra. alltid äga rum. En intagen får hållas avskild från andra intagna om det är nödvändigt med hänsyn till påtaglig fara för den intagnes eller annans säkerhet till liv eller hälsa. någon verkan när det gäller att komma till rätta med narkotikaproblemen. I stället måste narkotikaproblemen åtgärdas i samråd med de intagna och på frivillighetens grund. Möjligheter finns ju att regelmässigt företa urinprovskontroll på frivillig väg, såsom ju redan sker vid de narkotikafria avdelningarna på , , och Hinseberg. Vi anser därför att denna paragraf skall utgå ur lagen. Utredningen föreslår att rätten till offentligt biträde införs i avskildhetsärenden. Propositionen avslår detta förslag, bl. a. med hänvisning till det statsfinansiella läget. Enligt vår mening är det angeläget att de intagna möjligt får en förbättring av sitt rättsskydd, speciellt som enligt utredningen nuvarande förfarande lider av en viss obalans i partsförhållandet. Det är fråga om marginella kostnadsökningar, och vi menar att denna ändring bör införas med övriga lagändringar enligt propositionen. Vad gäller lekmannamedverkan ansluter vi oss till propositionens förslag att detta avgörs i samband med fängelsestraffkommitténs kommande förslag. Med hänvisning till det anförda hemställs 1. att antar förslag till lag om ändring i lagen (1974:203) om kriminalvård i anstalt m. m. enligt bilaga 1 motionärernas förslag, 2. att antar förslag till lag om ändring i lagen (1976:371) om behandling av häktade och anhållna enligt bilaga 2 motionärernas förslag, 3. att antar förslag till lag om ändring i rättshjälpslagen (1972:429) enligt bilaga 3 motionärernas förslag, 4. att uttalar att senareläggning av inlåsningen vid kriminalvårdsanstalterna till bör genomföras , 5. att uttalar att införande av s. k. mjukceller vid kriminalvårdsanstalterna bör vara genomfört . (vpk) C.-H. (vpk) (vpk) (vpk) (vpk) behövs med hänsyn till den intagnes tillstånd innebär alltså att en subjektiv bedömning kommer att göras. Vi anser att för de skäl vi menar skall vara kvar som grund för avskiljande det är en bättre ordning att läkare yttrar sig i alla fall och menar att den tidigare formuleringen av paragrafen skall kvarstå. Att utredning av disciplinärende får föreligga som grund för avskiljande är enligt vår mening ett sätt att uppmuntra till användande av avskiljande som disciplinstraff. Det finns enligt vår uppfattning inga skäl för ett avskiljande vid utredning av disciplinärende, och lagparagrafen bör tas bort. Den placering i häkte som föreslås i 23 och 50 §§ menar vi inte kan accepteras. I stället anser vi att i de få fall av avskildhet som kommer att finnas kvar enligt våra förslag möjligheter måste finnas till avskildhet på den intagnes egen anstalt. Utredningens förslag om inrättande av tillnyktringsceller och s. k. mjukceller menar vi bör genomföras. Enligt vår mening borde beläggning med fängsel i de fall spännbälte avses utmönstras ur våra lagar. Eftersom andra möjligheter att lösa frågan för dem som med våldsamt uppträdande riskerar att skada sig själva eller andra inte finns, harvi ändå kvar denna möjlighet i vårt lagförslag. Vi anser dock att utredningens förslag om mjukceller, som tillämpas i , måste införas även här och i första hand på de fängelser där beläggning i spännbälte är vanligt förekommande (, , ). Som utredningen också anför behöver oftast en intagen rasa ut när han uppträder våldsamt och inte beläggas med fängsel. Fängsel kan inte betraktas som annat än tortyr, speciellt då fängselbeläggningen pågår , vilket faktiskt förekommer. Vi anser därför att tid för tillkallande av läkare i dessa fall måste maximeras till , och vi föreslår att de paragrafer som reglerar beläggning med fängsel upphör att gälla . Möjligheter finns då att inom rimlig tid ordna dessa frågor på annat sätt. I 52 d § föreslås en förändring, så att intagen får föreläggas att lämna urinprov för kontroll av huruvida han är påverkad av narkotika. Vi anser att urinprovskontroll inte skall kunna avkrävas den intagne. Det kommer enbart att innebära ytterligare förnedring för de intagna och kommer inte att ha Förslaget om inskränkningen av gemensamheten menar vi måste tas bort. Ett avskiljande får inte ha sin grund i olika praktiska brister i anstaltsmiljön utan dessa brister måste enligt vår mening i stället åtgärdas. Vi anser att avskiljande i anslutning till dygnsvilan är nödvändigt, dock måste inlåsningen i så fall anpassas till vad som är att betrakta som dygnsvila, och en senareläggning av inlåsningen till tidigast måste komma till stånd. Denna paragraf innehåller flera olika grunder för avskiljande. Enligt vår mening skall intagen få hållas avskild om påtaglig fara för den intagnes eller annans liv eller hälsa föreligger. Vi har bytt ut ordet föreliggande mot påtaglig, och vår mening är att med detta tydligare visa den restriktiva tillämpning som vi menar skall vara gällande. Vi anser dock inte att vårt krav om avskaffande av isolering får innebära fara för liv och hälsa på anstalterna. Vi anser också att intagna enligt 7 § tredje stycket skall kunna hållas avskilda eller placeras på specialavdelning enligt förslag. Också avskiljande enligt dessa grunder måste vara restriktivt, och får inte vara så att intagning enligt 7 § tredje stycket i sig renderar den intagne avskildhet eller placering i specialavdelning. Det normala skall vara att även dessa intagna skall tillbringa arbete och fritid i gemensamhet med andra intagna. Som skäl för avskiljande kan vi däremot inte acceptera de övriga grunder som anges i 20 §. Rikets säkerhet kan aldrig vara skäl för avskiljande. Avskiljande med rikets säkerhet som grund innebär att man i praktiken anser att den intagne fortfarande har möjlighet att sprida uppgifter av hemlig karaktär så att de kan äventyra rikets säkerhet. Dels måste då den intagne ha tillgång till hemligt material, dels måste andra intagna, besökare eller anställda vara benägna att sprida dessa uppgifter till främmande makt. (Som påpekas i utredningen står även den som tar emot en hemlig uppgift under straffansvar.) Enligt vår mening kommer detta förhållande i praktiken aldrig att uppstå, och vi anser därför att detta skäl för avskiljande kan tas bort ur lagen. De i 20 § under punkterna 1-4 övriga upptagna skälen för avskiljande är enligt vår mening inte av den karaktären att man inte kan komma till rätta med olägenheterna på annat sätt. Som utredningen visat, görs oftast inte tillräckliga försök att lösa problem på annat sätt, om lagrum finns som möjliggör avskiljande. Den inskränkning i läkares medverkan vid avskiljande som föreslås anser vi enbart kommer att vara till nackdel. Lagtextförslagets skrivning om det 1* 1980/81. 1980/81 25-29 av m. fl. med anledning av proposition 1980/81:1 om ändring i lagen (1974:203) om kriminalvård i anstalt, m. m. kommunisterna har krävt att isoleringsstraffet skall avskaffas inom svensk kriminalvård. Vid behandling av proposition 1975/76:165, som ligger till grund för utredningen och gemenskap inom kriminalvården, föreslog vpk i motion 1975/76:2391 att möjligheterna till isolering inom kriminalvården skulle upphöra. Som skäl anfördes bl. a. att isolering medför risk för fysiska och psykiska skador och att det är osäkert hur stora dessa skador verkligen blir. Ovan nämnda utredning bestyrker detta; forskningen inom området är fortfarande begränsad, och några säkra antaganden kan inte göras. Riskerna för negativa psykiska effekter är dock stora, och de finns även vid isolering i grupp. Vi måste därför beklaga att proposition 1980/81:1, i stället för att föreslå ytterligare begränsningar av möjligheterna att hålla intagna avskilda från andra intagna, nu i stället utvidgar dessa möjligheter (17 § andra stycket i förslaget). Enligt vår mening kvarstår alla de negativa effekter som tidigare anförts när det gäller isolering av intagna från andra intagna. Det visar sig också att de möjligheter till isolering som funnits kvar efter kriminalvårdsreformen 1974 ute på anstalterna missbrukats och använts som bestraffning, trots att detta inte var avsikten enligt lagen. Detta visar sig på flera ställen i utredningens betänkande Avskildhet och gemenskap inom kriminalvården: Slutligen kan rent allmänt sägas om tillämpningen av Kvaks bestämmelser om avskildhet att den inte alltid synes vara så stringent och så restriktiv, som förutsätts i lagens förarbeten. nämnda omständigheter gör att en bestämmelse som medger avskiljande av intagen som är farlig för sig själv inte kan undvaras. många fall torde avskildheten behöva pågå endast till dess läkare kunnat inkopplas och denne vidtagit andra åtgärder. Det är förvånande att ett flertal fall av avskildhet på denna grund pågått . Tre fall har t. o. m. pågått mer än en månad. s. 224, 225.) Om det är nödvändigt för att hindra att intagen utövar menligt inflytande på andra intagna kan han hållas avskild från dem. inte bortse från att bestämmelsen i sin nuvarande utformning uppenbarligen ger utrymme för missbruk. Det förekommer också att bestämmelsen tillämpas i en utsträckning som går utöver den avsedda. Det har exempelvis vid någon anstalt kommit till tillämpning generellt i samband med arbetsvägran. s. 228, 229.) Utredningen ger i sitt betänkande olika förslag till förebyggande och alternativa åtgärder för att minska antalet avskiljanden. Dessa förslag har i ringa utsträckning blivit föremål för behandling och förslag från regeringens sida, och de skäl som anförts har varit hänvisning till det aktuella statsfinansiella läget. Från vpk:s sida hälsar vi med tillfredsställelse många av de förslag som utredningen lagt fram, och vi kommer att återkomma till dessa frågor motionsvägen vid behandlingen av nästföljande budgetproposition. Vi vill emellertid redan nu peka på det orimliga i s. k. idiotstopp när det gäller reformer av olika slag. Resultatet blir oftast att de besparingar som görs nu innebär ökade kostnader för samhället. Inom kriminalvårdens område innebär det att riskerna för återfall i kriminellt beteende ökar om inte kriminalvården ges den rehabiliteringsinriktning som är önskvärd och som är avsikten med kriminalvården. Enligt vår mening måste de reformförslag som förs fram i utredningens betänkande komma till stånd . De förändringar av restriktiv karaktär som vi föreslår när det gäller möjligheten att hålla intagen avskild kommer förutom att minska antalet avskiljanden också att vara pådrivande för genomförandet av dessa och andra reformer inom kriminalvårdens område. anser vi att kriminalvården måste få ett sådant innehåll att avskiljanden blir obehövliga. Nedan följer kommentarer till de ändringsförslag vpk anser nödvändiga i lagen (1974:203) om kriminalvård i anstalt m. m.: Här har propositionen föreslagit ett tillägg som ger anstaltsledningen möjlighet att avskilja de intagna från varandra vid kollektiv arbetsnedläggelse. Denna ändring har inte stöd i utredningen utan har tillkommit på förslag av i ett remissvar. Det här tillägget står dessutom helt i strid med intentionerna vid den föregående lagändringen då enligt utredningen frågan fick följande behandling: Den föreslagna lydelsen av 50 § medförde också att bestämmelsen inte längre var tillämplig vid s. k. kollektiv arbetsvägran. Sådana svårigheter fick därför i fortsättningen enligt departementschefen som en yttersta utväg lösas genom avskildhet med stöd av 20 § första stycket, nämligen om det var nödvändigt med hänsyn till föreliggande fara för någons säkerhet till liv eller hälsa eller för allvarlig skadegörelse på anstaltens egendom . Då det kan antas att tillägget till 17 § kommer att användas i huvudsak som bestraffning anser vi inte att det finns någon anledning att återigen införa en sådan möjlighet till avskiljande i lagen.