ChangeIsKey/open-riksdag huggingface dataset:
mot · G302501 · 1980-01-21 00:00:00 — Motion 1979/80: 501 av m. fl. om höjda anslag till Den nedskärning av anslaget till som föreslås i budgetpropositionen innebär en klar försämring av sjukvården vid anläggningen. En förutsättning för att bibehålla verksamheten vid oförändrad omfattning är att direktionens förslag i allt väsentligt följs. Anslaget till läkarlöner skärs ned med 14 milj. kr. Det motsvarar enligt den fackliga organisationen en minskning med 50 underläkare, 90 000 färre besök i öppenvården och en stängning av tio vårdavdelningar. Man är också från personalorganisationernas sida orolig för att minst hundratalet anställda mister sitt arbete. , som är regionsjukhus och svarar för viss sjukvård inom , spelar en stor roll för den kliniska läkarutbildningen liksom för medicinsk forskning och utbildningen av forskare. Med hänsyn inte minst till detta förhållande bör varje tendens till försämring i personalläge och resurser betraktas med allvar. /79 gjordes besparingar genom att neurokirurgen förvandlades till veckoavdelning med möjlighet till vård endast måndagfredag. Detta innebär att arbetsbördan ökade för övriga avdelningar som välutbildad personal försvann ett förhållande som ännu inte rättats till. Talet om att skulle ha särskilt höga personalkostnader kan nu vederläggas, då fackföreningsrörelsens egna arbetstagarkonsulter har undersökt den saken och därvid kommit fram till att sjukhuset med sina specialiteter inte har mer personal eller är dyrare än andra jämförbara sjukhus. kommunisterna delar de fackliga organisationernas uppfattning att anslaget till läkarlöner bör tagas obeskuret och att de av direktionen föreslagna 26 nya tjänsterna beviljas (administrativ personal + 8, sjuksköterskepersonal +71/2, lab.- och sjukvårdsteknisk personal +10 och övrig personal +1). Med hänvisning till ovan anförda synpunkter föreslås 1. att beslutar att under bilaga 8 G 1 : Avlöningar till läkare, anvisa ytterligare , 2. att beslutar att under bilaga 8 G 2 : Driftkostnader anvisa ytterligare . 1979/80: 501 INGA (vpk) (vpk) (vpk) (vpk) (vpk)
mot · G302502 · 1980-01-22 00:00:00 — Motion 1979/80: 502 om rätt att avbryta livsuppehållande behandling Åtskilliga förutseende medborgare i vårt land har dokumenterat sin vilja att avstå från livsuppehållande medicinsk behandling i svåra sjukdomslägen i livets slutskede, där de själva finner behandling meningslös. I utredningen om Sjukvård i livets slutskede diskuteras och avvisas detta dödstestamente som juridiskt bindande dokument. Argumenteringen är säregen i en grupp som merendels består av läkare. De råd man har att ge en kollega som står inför en gravt sjuk patient är att doktorn får lita till vetenskap och beprövad erfarenhet. I vissa fall bör han ingripa, i andra inte. Skall han tillmötesgå patientens önskan med risk att ställas till svars för att inte ha handlat i enlighet med vetenskap och beprövad erfarenhet och på så sätt medverkat till patientens död, eller skall han mot patientens vilja genomdriva behandlingen och då kunna anklagas för att han inte respekterat patientens personliga integritet? Utredarna ställer själva denna fråga. Trots att det här uppenbarligen gäller en medveten patient, dvs. kontaktbar och rättskapabel, är frågan fylld av stor tveksamhet. Denna tveksamhet kommer sannerligen också till uttryck i fortsättningen: Även om man numera ser på läkarens plikt att rädda liv på ett mera nyanserat sätt än tidigare, kvarstår dock faktum att det är oklart hur utslaget skulle bli om typfall skulle rättsligt prövas. När det gäller återupplivning efter suicidförsök skriver man bl. a. att det är så ovanligt att läkaren har fullständig kännedom om bakgrunden att han kan anses berättigad att avstå från att ingripa. Men när det gäller svårt sjuka personer kan det säkerligen vara riktigare att inte handla. Det måste vara en ytterligt svår gränsdragning för läkaren. Det gäller hänsynen till patienten. Men det är också en rättssäkerhetsfråga för läkaren. Problemet torde inte bli enklare när patienten sedan någon tid befinner sig i medvetslöst tillstånd. Man må förstå den läkare som hellre fortsätter att ge patienten livsuppehållande behandling än tar risken att avstå från densamma. I det läget anser vi att man bör unna läkaren det stöd ett testamente ger. Det är dock patienten själv som undertecknat detta dödstestamente. Och det är patientens eget liv det gäller. har antagit en rekommen 1979/80: 502 dation om sjukas och döendes rätt. I den rekommenderas att särskilda undersökningskommittéer i de olika länderna bör utreda frågan om skriftliga deklarationer, varigenom läkare skulle ges fullmakt att avstå från livsförlängande åtgärder, särskilt då irreversibelt bortfall av hjärnfunktionerna föreligger. Frågan har självfallet inte bara en medicinsk sida utan även en etisk, juridisk och inte minst en humanitär sida. Döden får inte berövas sin värdighet. Jag anser att grundlig utredning av den uppgift rekommenderar är nödvändig. De få sidor som utredningen i livets slutskede ägnar frågan på basis av ett pär symposier kan inte vara till fyllest. Med hänsyn till det anförda hemställs att hos regeringen anhåller om utredning i enlighet med rekommendation i vad gäller sjukas skriftliga deklaration mot livsförlängande åtgärder.
mot · G302503 · 1980-01-21 00:00:00 — Motion 1979/80: 503 om lokalradions utveckling m. m. har i övergripande beslut och 1978 uttalat sig för en omfattande decentralisering av radio- och TV-verksamheten i landet. Besluten måste självfallet ses mot bakgrund av de strukturella förändringar som äger rum i samhället och som ofta leder till centralisering och obalans på olika områden. En sådan utveckling på radio- och TVområdet har försökt motverka. fattades beslut om en regionalisering av produktionen inom Riksradio och , som skulle bildas i samband med en omorganisation av . gjordes en klar markering om att Lokalradio på grund av bristande resurser inte skulle hindras att pröva olika vägar för att nå de mål som gäller för verksamheten. Lokalradion med omkring 500 anställda har verksamhet fått en mycket stark ställning hos publiken. Med sitt utbud av lokal information, debatt och kultur har lokalradion snabbt lyckats göra sig oumbärlig, och lyssnar av befolkningen på sin lokalradiostation. Men lokalradions bristande personella och ekonomiska resurser börjar bli besvärande. Trots riksdagsbeslut har lokalradion ännu inte fått de resurstillskott som krävs för att verksamheten skall kunna konsolideras och de allmänna arbetsvillkoren förbättras. Lokalradion har t. ex. fortfarande inga möjligheter till nyhetsbevakning mer än fern dagar , och bara i undantagsfall kan kulturarbetare anslutna exempelvis till , och anlitas i programverksamheten. Utbildningsministerns uttalande i årets budgetproposition tycks föranleda olika tolkningar. Som framhållit skall lokalradion ses som en viktig del av decentraliseringen inom verksamhet. Även om som moderbolag har rätt att fördela medlen mellan de olika programbolagen, skall fördelningen ändå grundas på de riktlinjer statsmakterna uttalat. Lokalradion får därför inte undanhållas utvecklingsmöjligheter. Med hänvisning till vad som anförts hemställer jag att som sin mening ger regeringen till känna vad som anförts om lokalradions utveckling och medelsfördelning.
mot · G302504 · 1980-01-22 00:00:00 — Motion 1979/80: 504 av och om förebyggande av alkholmissbruk m. m. i skolan Missbruket av alkohol, narkotika och tobak är ett faktum i dagens svenska samhälle. Om utvecklingen fortsätter kommer vi 1990 att ha en miljon missbrukare och har vi begått nationellt självmord. Enligt läroplanen bedrivs kontinuerligt s. k. ANT-undervisning (ANT=Alkohol, Narkotika, Tobak). Eftersom man kan konstatera att missbruket gått allt längre ned i åldrarna (särskilt vad beträffar alkoholmissbruket), anser vi det nödvändigt att tyngdpunkten i ANT-undervisningen förskjuts till lägre årskurser än vad som är fallet. Det är en självklarhet att denna undervisning också skall följas upp i högre årskurser såväl inom som inom gymnasieskolan. Likaså finner vi det ytterligt väsentligt att den förebyggande verksamheten prövar fler och nya vägar för att uppnå bästa möjliga effekt. Inom förekommer en intressant försöksverksamhet på enskilt initiativ som finansieras med kommunala medel. Denna är organiserad enligt följande: Ur varje klass utses två elever med god klasstatus, som deltar i en veckas intensiv internatutbildning i frågor rörande den s. k. SANT-utbildningen. Det tillkommande S:et står för sniffning, som uppenbarligen aktualiseras med olika intervaller. Dessa informatörer undervisar sedan såväl sina egna kamrater som skolpersonalen. Vid personligt sammanträffande med företrädare för verksamheten har vi imponerats av vederbörandes stora kunskaper och entusiasm inför sin uppgift. Vår uppfattning är att de jämnåriga informatörerna i många avseenden har bättre förutsättningar än äldre personer att få sina kamraters gehör för dessa frågor, där generationsskillnader i bl. a. språk och miljö kan skapa speciella svårigheter. Anslag till upplysning i missbruksfrågor återfinns i budgetarna inom såväl social- som utbildningsdepartementen. Dessa anslag är av betydande storlek och borde enligt vår uppfattning väl kunna inrymma den här föreslagna SANT-undervisningen. Vi beklagar att någon mer ingående utvärdering av ANT-undervisningens effekt ej redovisats. En sådan vore av stor betydelse för fördelningen av medel för den fortsatta verksamheten. 1979/80: 504 Med hänvisning till det anförda hemställer vi att begär att regeringen genomför en successiv utbyggnad av den i motionen skisserade SANT-verksamheten inom de redan föreslagna ramarna för förebyggande av missbruk. () ()
mot · G302506 · 1980-01-21 00:00:00 — Motion 1979/80: 506 av m. fl. om återinförande av statsbidraget tili allmän fritidsverksamhet i kommuner I vår partimotion 1979/80: 282 om insatser för barnens miljö m. m. har vi lagt fram förslag rörande återinförande av statsbidraget till allmän fritidsverksamhet i kommuner. Hemställan härom görs i förevarande motion. Med stöd av det ovan anförda hemställs 1. att till Bidrag till allmän fritidsverksamhet i kommuner för /81 anvisar ett reservationsanslag av , 2. att beslutar att bidraget bör utgå enligt i motionen förordade riktlinjer, 3. att beslutar att ge regeringen till känna vad som i motionen anförts om stöd till produktion av film för barn och ungdom. () () () () () TRYCKERI 1 »8 0
mot · G302508 · 1980-01-21 00:00:00 — Motion 1979/80: 508 av m. fl. om statsbidrag till kulturell verksamhet bland språkliga minoriteter är ett flernationellt land och alla nationella minoriteter måste tillförsäkras rätten att utveckla sin egen kultur. Det kulturella arvet utgör den grund varpå människor bygger sin personlighet och sin nationella och klassmässiga identitet. Det utgör också grunden för den nationella gemenskapen. Det är därför uppenbart att möjligheterna för invandrarna att ta del av och utveckla sin kultur är nödvändiga för att stärka framför allt invandrarbarnens och -ungdomens identitet och självkänsla. Självfallet måste invandrarorganisationerna med sin kulturella och sociala verksamhet bland både barn, unga och äldre, inta en central roll för att ge invandrarna rätt till sin kultur och historia. Invandrarorganisationerna är dessutom ofta den enda förbindelselänken mellan invandrarna och det svenska samhället. Det är också där invandrarna har möjlighet att känna sin nationella grupptillhörighet. Därför är det nödvändigt att kraftiga insatser görs för att stödja invandrarorganisationernas kulturella verksamhet. Inför arbetet med årets budgetproposition har begärt särskilda medel för kulturverksamhet bland språkliga minoriteter. Rådet framhåller att det saknas möjligheter att fortlöpande tillfredsställa de behov som finns bland invandrare och språkliga minoriteter. I budgetpropositionen föreslås emellertid inga medel för ändamålet. Framställningen avslås utan motivering. Vpk betraktar detta som oförenligt med de av fastställda målen för invandrarpolitiken och föreslår att 3 milj. kr. avsätts för kulturell verksamhet bland språkliga minoriteter. Vi ser det också som angeläget att invandrarna själva genom sina organisationer får ett avgörande inflytande över medlens användning. Vi anser därför att de föreslagna medlen bör fördelas av en särskild nämnd inom , där invandrarorganisationerna finns företrädda. Med hänvisning till det anförda föreslås 1. att beslutar att under , B 4 Bidrag till kulturverksamhet inom organisationer anvisa ett i förhållande till regeringens förslag med . förhöjt belopp avseende kulturverksamhet bland språkliga minoriteter, 1979/80: 508 2. att uttalar att medlen för kulturverksamhet bland språkliga minoriteter bör fördelas av en särskild nämnd inom , där invandrarorganisationerna skall vara företrädda. INGA (vpk) HANS (vpk) i
mot · G302513 · 1980-01-22 00:00:00 — Motion 1979/80: 513 av m. fl. om anslag till bildkonstnärskooperativ Även om det statliga stödet till de fria grupperna inom dans, teater och musik har varit otillräckligt, måste dock stödet ses som samhällets erkännande av gruppernas kulturinsats, en insats som varit nydanande. De fria grupperna har helt i linje med kulturpolitiska mål inriktat sig på att nå eftersatta publikgrupper. De fria grupperna har experimenterat för att komma förbi de begränsningar som gamla verksamhetsformer utgjort. Allt detta kan också sägas om de fria bildgrupperna med det undantaget att det inte funnits något statligt stöd. Inga skäl talar för att just bildgruppema skall stå utanför. Tvärtom visar den utredning gjort om bildarbetamas ekonomiska villkor att samhället just på detta område nonchalerat en stor kulturarbetargrupp. Därför är det positivt att till konstutställningsverksamhet föreslår att ett statsbidrag skall utgå till konsnärskooperativ. I rapporten heter det: Det finns flera kulturpolitiska skäl för att stödja konstnärskooperativen som på konstområdet fyller liknande uppgifter som de fria grupperna på teaterns, dansens och musikens områden. Bildkonstnärerna får möjlighet att vända sig direkt till allmänheten utan att vara beroende av en annan arrangörs uppfattning. Detta är ett av kännetecknen för en fristående grupps verksamhet. I rapporten sägs vidare att det föreslagna stödet skall skapa en ekonomisk grund för grupperna. Därtill kommer det att göra det möjligt för grupperna att betala utställningsersättning. Med denna målsättning kommer flera olika bildgrupper i fråga som tänkbara bidragsmottagare. Rapporten nämner som exempel på konstnärskooperativ och Galleri 54. Vi menar att också en sådan grupp som Bildförlaget , vars huvuduppgift är att ge ut medlemmarnas arbete i massupplagor, bör komma i fråga som bidragsmottagare. Vi biträder anslagsäskande härvidlag. Med hänvisning till det ovanstående hemställs att beslutar uppta ett i förhållande till propositionen 1979/80: 513 1979/80: 100, bil. 12, B 39 Bidrag till bildkonst konstnärskooperativ, med förhöjt belopp. (vpk) (vpk) (vpk) (vpk) HANS (vpk) i INGA (vpk)
mot · G302518 · 1980-01-18 00:00:00 — Motion 1979/80: 518 av m. fl. om ett program för viss miljöforskning Riskerna för långsiktiga skador på människan under påverkan av kemiska ämnen har blivit mer och mer uppmärksammade under en följd av år. Känslan av osäkerhet inför vår kemiska miljö är väl befogad. Många ämnen har introducerats på marknaden utan att deras totala effekt är känd. Denna kartläggning försvåras av att skador ofta uppträder med fördröjd effekt, att ett ämne kan bli starkt påverkande först i kombination med ett eller flera andra, att specifika egenskaper hos människa och miljö samverkar etc. Vetskapen att det är hög tid att intensifiera arbetet på en kartläggning av vår kemiska miljö blir alltmer påträngande beroende dels på internationella iakttagelser, dels på rapporter och statistik från vårt eget land. Såväl i som internationellt har man nämligen noterat bl. a. en stigande cancerfrekvens, och starka skäl talar för att större delen av denna ökning orsakas av omgivningsfaktorer, särskilt med hänsyn till de kemiska ämnen som omger oss, bl. a. på arbetsplatserna, utan att vi närmare känner till dess inverkan på den mänskliga organismen. Man diskuterar också i vilken omfattning samma omgivningsfaktorer kan förorsaka missbildningar och fosterdöd. Missfall, fosterskada och cancer är alla tecken på olika grader av cellskador. Det bör vara aktuellt att studera orsakssambanden parallellt. Det finns ansatser till en samlad forskning på detta område, men med hänsyn till frågans komplicerade natur och vida förgreningar återstår ännu mycket. Några exempel kan ges: En snabb orientering bland kemiska riskarbetsgrupper behövs för att urskilja och sanera. En undersökning av spontanaborter och missbildningar kompletterad med en kartläggning av bakgrundsfaktorer kan ske genom samarbete mellan hälso- och sjukvårdens olika kliniker. En sådan form av epidemiologisk undersökning startades f. ö. av yrkesmedicinska kliniken i och är exempel på en verklighetsnära forskning som väl kompletterar mera långsiktig och grundläggande planering. En fortsatt satsning måste ske på cancerepidemiologisk forskning, vilken ger nödvändig grundutbildning och kunskap om metoder. Den tvärvetenskapliga forskningen bidrar genom mångsidighet och samplanering till ett optimalt utnyttjande av resurser. I en rapport till läkarstämma påpekades att ett barn av tju 1979/80: 518 go föds med någon form av missbildning. Antalet nya cancerfall ökar med ung. Dessa sifferuppgifter är oroande och uppfordrande, särskilt med tanke på att dessa skador borde kunna förhindras. Det finns nämligen alla skäl att förmoda att en väsentlig del av cancerfallen och fosterskadorna är miljöbetingade och som sådana möjliga att påverka. Med anledning av det i motionen anförda hemställs att hos regeringen begär ett program för kartläggning och samordning av pågående forskning ang. vår kemiska miljö, särskilt med tanke på genetisk toxikologi.
mot · G302519 · 1980-01-22 00:00:00 — Motion 1979/80: 519 av m. fl. om rätt att besluta om inrättande av linjer och kurser vid enskilda gymnasieskolor Relationen mellan den offentliga och den privata sektorn i är sådan att det är nödvändigt att öka sysselsättningen inom tillverkningsindustrin. För att klara detta behövs en framsynt näringspolitik, men det är också nödvändigt att de unga får en utbildning som är anpassad efter det kunskapsbehov som finns inom tillverkningsindustrin. I regeringens budgetproposition finns medel för ökad satsning på yrkesutbildning inom företagen, vilket är positivt. Det är emellertid nödvändigt att intensifiera den på flera håll pågående aktiviteten att förmå ungdom att söka sig till industrin. Vi måste klara arbetskraftsbehovet inom näringslivet, och därför krävs aktiva åtgärder. Behovet av yrkesutbildad arbetskraft, med hänsyn till strukturen på näringslivet inom skilda regioner, gör det nödvändigt att den gymnasiala yrkesutbildningen anpassas till de olika regionernas behov. Detta gör sig gällande inte minst i som har ett skiftande näringsliv med många olika tillverkningsinriktningar och många små och medelstora företag. För att på ett smidigt och effektivt sätt kunna göra denna anpassning bör besluten beträffande de enskilda gymnasieskolornas linjer och specialkurser delegeras från till regional nivå. Denna årliga bedömning skulle därigenom inte behöva göras av . Med hänvisning till det anförda hemställs att beslutar att beslutanderätt avseende inrättandet av linjer och kurser på enskilda gymnasieskolor delegeras till länsskolnämnderna. () ()
mot · G302520 · 1980-01-21 00:00:00 — 1981/82 och 1982/83 till jer och enstaka kurser (D anslaget Lokala och individuella lin 10. ). () () () () () ()
mot · G302525 · 1980-01-21 00:00:00 — Motion 1979/80: 525 av m. fl. om stödundervisning för invandrarelever i gymnasieskolan m. m. Invandrarelevernas situation i gymnasieskolan är mycket svår. Det finns flera undersökningar som visar att av invandrareleverna ligger på samma nivå som de svagast presterande svenska eleverna när det gäller ordkunskap och läsförståelse. Dessa invandrarelever är emellertid inte i och för sig svagpresterande som grupp, det visar en undersökning av Toukomaa i och . Dessa elever klarar inte den ökande abstraktionsnivån i undervisningsspråket, och deras vardagliga språk räcker inte till. Deras språk är torftigt när det gäller ordförråd och syntaktiska konstruktioner. För att dessa invandrarelever skall ha någon rimlig möjlighet att gå igenom gymnasieskolan med behållning behöver de stöd i svenska. Det utgår statsbidrag till stödundervisning för invandrarelever i gymnasieskolan. Detta är emellertid helt otillräckligt, och för att åskådliggöra detta kan vi som exempel anföra situationen i . Statsbidraget räckte där till 1/per elev eller sammanlagt för /80. För att täcka de mest trängande behoven har överförts från förvaltningens centrala pott för stöd och specialundervisning. Totalt finns därmed stödundervisning för invandrarelever i . Antalet invandrarelever i var 1 594. Av dessa bedömdes 501 behöva stöd, men bara 195 kunde få det. Detta innebär att av de stödbehövande eleverna inte kan få stödundervisning i svenska. Man befarar dessutom att det kan finnas ett avsevärt dolt behov av sådan stödundervisning, som således gör att situationen är ännu värre. Stödundervisningens betydelse är väl dokumenterad, bl. a. genom undersökningar som visar att elever som får denna undervisning sällan avbryter sina studier. Omvänt gäller att de elever som inte får stödundervisning tenderar att lämna utbildningen. har föreslagit att statsbidraget till stödundervisning för invandrarelever i fortsättningen skulle utgå med en lärarveckotimme per deltagande elev, vilket skulle innebära en höjning av anslaget med 1,7 milj. kr. Vpk delar denna uppfattning. När det gäller hemspråksundervisning och studiehandledning i hemspråk i gymnasieskolan utgår statsbidrag efter ett schablonbelopp som motsvarar per deltagande elev. 1979/80: 525 vår uppfattning klart otillräckligt och dessutom förknippat med organisatoriska och pedagogiska problem. Även denna schablon bör höjas per deltagande elev, vilket innebär en höjning av anslaget med 1,2 milj. kr. Under hänvisning till det anförda föreslås 1. att beslutar att statsbidraget för stödundervisning för invandrarelever fortsättningsvis skall utgå efter en schablon motsvarande per deltagande elev, 2. att beslutar att statsbidraget för hemspråksundervisning och studiehandledning på hemspråk fortsättningsvis skall utgå efter en schablon motsvarande per deltagande elev, 3. att beslutar att under , C 18, Bidrag till driften av gymnasieskolor anvisa ytterligare . utöver regeringens förslag, 4. att hos regeringen hemställer om åtgärder i syfte att göra stödundervisning för invandrarelever obligatorisk för de elever som av skolan bedöms vara i behov av sådan undervisning. INGA (vpk) HANS (vpk) i (vpk) (vpk) (vpk)
mot · G302528 · 1980-01-21 00:00:00 — 1979/80 528538 Motion 1979/80: 528 av om viss lantbruksutbildning Det finns en mindre grupp av personer som har en relativt lång arbetslivserfarenhet från jordbruk, och ofta även andra yrken, och som därtill har bakom sig en utbildning över nivå. Detta har gett dem viss studievana. Många av dessa efterfrågar en relativt kort och koncentrerad lantbruksutbildning för att kunna starta som företagare i jordbruk. I andra fall har de redan eget företag eller är delägare och kan ej lämna jordbruket . För dessa personer bör en ändamålsenlig utbildning, exempelvis en 20-veckorskurs, inrättas. De utbildningsvägar som f. n. kan erhållas för grundutbildning i lantbruk är 2-årig jordbrukslinje inom gymnasieskolan, 40-veckors grundkurs, 10-veckors grundkurs samt 20-veckors grundkurs, som f. n. är under avveckling. Givetvis är den längre grundutbildningen inom lantbruket för de flesta det mest godtagbara alternativet. Dock kan det, som ovan nämnts, behövas en kortare utbildningsform för en begränsad grupp av personer. Med stöd av det anförda hemställs att hos regeringen begär förslag om att en kursform inom lantbruksutbildningen inrättas i enlighet med vad i motionen anförts. 1 1979/80.