mot · G3021641 · 1980-01-25 00:00:00 — Motion 1979/80: 1641 av om handikappersättningen för pensionärer Enligt 9 kap. 2, 3 och 5 §§ lagen om allmän försäkring utgår handikappersättning med högst av basbeloppet. Handikappersättning utgår efter beslut av , som stöder sig på läkarutlåtande. Vid uppnådd pensionsålder liksom vid förtidspensionering reduceras emellertid ersättningsbeloppet . Detta motiveras med att de av handikappet förorsakade svårigheterna medför mindre kostnader på grund av den minskning av aktiviteten, som förutsätts inträda i och med pensioneringen. Dock kan, om särskilda omständigheter föreligger, myndigheterna göra undantag från dessa bestämmelser. I praktiken har det visat sig, att försäkringskassorna tillämpar dessa bestämmelser mycket restriktivt. Den 50-procentiga nedsättningen har varit regel; undantagen har varit få. Detta förhållande har legat till grund för förslag att göra handikappersättningen livsvarig. I sitt betänkande 1977 tar upp saken. Det föreslår emellertid, att gällande bestämmelser bibehålls, men att verket får i uppdrag att utfärda nya tillämpningsrekommendationer. Det erkänns, att rådande praxis är otillfredsställande. I sin av 1978 antagna proposition går socialministern på linje. Farhågorna för att detta riksdagsbeslut icke skulle medföra någon nämnvärd ändring av praxis har i stort sett besannats. Försäkringskassorna åberopar sig fortfarande på undersökningar, som gjorts års riksdagsbeslut. Hänvisning till de genom riksdagsbeslutet förändrade förutsättningarna lämnas utan hänsyn. Det är uppenbart, att ett handikapp är svårare att klara av med tilltagande ålder. På en rad olika områden har samhället gett uttryck åt sin strävan att möjliggöra fortsatt aktivitet även i pensionsåldern. Nedsättningen av handikappersättningen står i klar strid med denna strävan. Ett förhållande, sorn inte alltid uppmärksammats, är den förändring som inträtt genom färdtjänstens tillkomst. För exempelvis ensamstående synskadade har färdtjänsten betytt en revolution. De har förut suttit ensamma på sina rum utan möjlighet att delta i någon verksamhet. Färdtjänsten har gjort det möjligt för dem att komma ut i föreningslivet, att delta i kursverksamhet, att uppträda i debatter, att fungera som oirkelledare osv. Det material, som talböcker och taltidningar ställer till handikappades förfogande, kan genom fördtjänstens till 1979/80: 1641 komst utnyttjas sorn underlag för konkreta personliga insatser i samhällslivet. Ökad rörlighet och nya aktiviteter visar sig emellertid medföra ökade kostnader. Blinda människor kan i olika sammanhang vara i behov av tjänster, som de måste lämna ersättning för. Försäkringskassorna tycks emellertid ha vägrat att ta hänsyn till detta faktum. Den undersökning av personliga förhållanden, som hlir följden av en anhållan om förhöjd eller bibehållen handikappersättning, upplevs ofta som en personlig förnedring. Den sökande känner sig förödmjukad av de ofta närgångna frågor som ställs. Det är lätt att föreställa sig de känslor, som en blind människa erfar, då hon i en officiell undersökningsrapport om sina förhållanden får läsa, att blinda spiller på sig mer än andra människor. Man har med rätta kritiserat forna tiders välgörenhet, då mindre bemedlade fick buga sig och tacka bättre lottade medmänniskor för deras gåvor. Det har inte blivit bättre, sedan välgörenhetens herrar och damer ersatts av maktmedvetna byråinspektörer och socialassistenter. har det i svensk samhällsdebatt framträtt en allt starkare kritik mot myndigheternas tilltagande makt över människorna. Den genom riksdagsbeslut ökade rätten för myndigheterna att bevilja eller avslå handikappförmåner, som principiellt godtagits av samhället, ger ytterligare stoff åt denna kritik. Därtill kommer, att ett växande antal undersökningsfall kommer att medföra ökade administrativa kostnader. Det här sagda leder fram til slutsatsen, att de restriktioner som föreligger i bestämmelserna om handikappersättning har så betydande olägenheter och utgör en så påtaglig social orättvisa att de bör avvecklas. Med hänvisning till det anförda hemställs att begär att regeringen vidtager åtgärder för att beslut angående handikappförmåner länder till efterrättelse.