mot · G3021502 · 1980-01-24 00:00:00 — Motion 1979/80:1502 om produktgarantiförsäkring för byggprodukter Denna motion avser att anvisa en försäkringsform för att stärka bostadskonsumenternas skydd mot brister i byggnader och byggprodukter. Ett tillfredsställande genomförande härav bör även kunna avlasta visst ansvar och arbete för landets byggnadsnämnder. Samhället har på en rad områden gått in med åtgärder för att stärka konsumenternas skydd. Vid försäljning av äldre fastigheter ställs säljaren ansvarig för brister som man på skälig grund kan anta han ägt kännedom om. Köparen hålls således skadeslös mot brister i den produkt han förvärvat. Den som förvärvar en nybyggd fastighet saknar dock ett tillfredsställande konsumentskydd i de fall producenten inte tecknat en frivillig försäkring. Saknas sådan försäkring har konsumenten utomordentligt små möjligheter att vinna rättelse för skador eller felfunktioner som framkommer efter någon tids användning. Detta gäller vare sig produkten har besiktigats genom ansvar eller har genomgått den dyrbara och tidskrävande typgodkännandekontrollen i planverkets regi. Byggnadsnämnderna kan befrias från sin skyldighet att granska byggnaders säkerhet och funktion, om producenten eller marknadsföraren av en byggnad har tecknat betryggande försäkring mot brister i produktsäkerheten och funktionen. Därmed skulle den hindersprövning för byggandet, som är byggnadsnämndernas uppgift, underlättas i väsentlig grad. I princip krävs det , att byggprodukter är typgodkända. Detta innebär att de är av samhället centralt godkända för att förhindra, att byggnadsnämnderna i olika kommuner skall tvingas förvissa sig om produkternas och metodernas lämplighet i aktuella byggprojekt. Nuvarande typgodkännandeförfarande innebär, att den som vill introducera en ny produkt på byggmarknaden måste skaffa fram ett typgodkännande, eftersom den byggansvarige annars tvingas ägna sig åt dyrbara byråkratiska problem och drabbas av tidsförlust. Typkontrollförfarandet tillämpas i allmänhet trots att typgodkännande av produkter är formellt frivilligt. Det spelar ingen större roll, om den nya produkten eller metoden är lämplig och har god funktion eller är direkt olämplig, ty den försenas ändå avsevärt genom de omfattande utprovningar, som måste utföras och betalas innan typgodkännande utfärdas. För att komma till rätta med detta problem bör byggnadsnämnderna i likhet med vad som gäller för typgodkända produkter, befrias från sin eventuella skyldighet att pröva material, produkter eller metoder, under förutsättning: 1. att producenten, som önskar introducera en ny metod eller produkt, är beroende av planverkets ensamrätt eller kapacitet att utfärda typgodkännanden, 2. att någon lämplig försäkringsform kan utarbetas, varvid det tekniska bedömandet av producenten och de aktuella produkterna sker genom försäkringsbolagets värdering och premiesättning. Kostnaden för försäkringen bör rimligtvis inte behöva bli högre än de förhållandevis höga typprovkostnaderna och utgör därutöver ett ekonomiskt skydd för bostadskonsumenten. De typgodkännanden som f. n. utfärdas är tidsbegränsade och tvingar företagen att förnya dessa. Härvid får de företag vars produkter inte uppfyller ställda krav finna sig i att bekosta omfattande utprovning och förändring av produkten. Detta gäller även om tillverkaren gör väsentliga förändringar i förbättrande syfte, något som får honom att av kostnadsskäl avstå från vidareutveckling av sin produkt. Bättre skydd för konsumenten Om exempelvis ett typgodkänt fönster formförändras och medför energiförluster i form av luftläckage långt utöver vad tillåter, görs ingen kontroll av detta, utan man genomför endast den fortlöpande stickprovskontrollen på tillverkarens produktion. En produktgarantiförsäkring är därför i funktionssammanhanget betydligt viktigare för boendekonsumenten än den schablonartade typgodkännandeverksamhet som bedrivs av planverket. Genom möjlighet att teckna produktgarantiförsäkring kommer boendekonsumenternas köp- och hyrestrygghet att stärkas, eftersom såväl fastighetsägare som hyresgäster får ersättning för eventuell uppkommen skada, där den försäkrade produkten varit skadeorsak. Någon motsvarighet till ett betryggande konsumentskydd finns inte för den, som installerar typgodkända produkter, trots att typgodkännandeverksamheten sannolikt är mer kostnadskrävande för producenterna och konsumenterna än vad ett försäkringsalternativ skulle vara. Den tillverkare eller byggansvarige, som utbjuder produkter med undermålig funktion eller säkerhet, kommer i anledning av uppkomna skadefall att tvingas betala höga till försäkringsbolagen för att dessa skall överta riskansvaret. Uppvisar däremot produkten en god eller t. o. m. skadeförebyggande funktion bör detta leda till en premiesättning som kan befrämja en utveckling av produkten. Många företag hindras i sin marknadsföring av den långsamt arbetande typgodkännandebyråkratin. Dessa företag skulle troligen välkomna möjligheten att med hjälp av betryggande försäkringar som skydd mot bristande produktsäkerhet, utveckla sina produkter oberoende av planverkets typgodkännandemonopol. Det är inte osannolikt att den föreslagna ändringen även skulle komma att underlätta introduktion av ny teknik, vilket är av vital betydelse för att snabbt kunna klara en omställning av byggnadsindustrins produktion till mindre energikrävande byggnader. Förslaget att införa produktgarantiförsäkring skulle innebära ett ökat skadeskydd för bostadskonsumenten och minska arbetsoch ansvarsbörda i samband med byggverksamheten. För tillverkare skulle det innebära bl. a. kortare väntetider och inbesparade kostnader i samband med nyutveckling och fortsatt produktion. Någon försämring av produkternas kvalitet bör inte behöva befaras i den mån lämplig uppgörelse med försäkringsbranschen kan träffas. Förslaget att nybyggda hus av producent eller marknadsförare försäkras mot brister i utförande och funktion ansluter sig förhållandevis väl till den Bofakta-information som föreslagits av . Bofaktainformationen är inte endast en information till konsumenterna, utan den fastställer också byggherrens juridiska ansvar gentemot husköparna, vilka därvid kan erhålla det ökade skydd som marknadsföringslagen ger. Med hänvisning till det ovan anförda hemställs att hos regeringen anhåller om 1. utredning beträffande möjligheterna att införa produktgarantiförsäkring för byggvaror, 2. övervägande att i samband med ovannämnd utredning slopa planverkets typgodkännandemonopol.