mot · G302490 · 1980-01-22 00:00:00 — av m. fl. om hälsohem och alternativa vårdmetoder Det får anses vara ganska naturligt för sjukvårdshuvudmännen i landstingen samt för personal att helt prioritera och stödja den konventionella medicinens terapi- och vårdmetoder. Vederbörande personer är ju helt och ensidigt påverkade av den konventionella medicinens företrädare såsom läkare, vetenskapsmän och företagsrepresentanter. Dessa har av lättförståeliga skäl - åtminstone officiellt och i tjänsten - en avvisande inställning till hälsohem och de alternativa vård- och terapimetoder som tillämpas inom den fria vårdsektorn. Dessutom är det inte överord om man vill påstå att den konventionella medicinens företrädare saknar insikt, förståelse och erfarenhet beträffande de alternativa vårdsättens verkansform. Näringslära och djupare studier av helhetens harmoniska funktion i människokroppen har i mycket ringa grad ingått i den i övrigt synnerligen gedigna och omfattande utbildningen. Den konventionella medicinens behandlingsformer inriktas vanligen på patientens detaljsymptom, vilket vanligen sker med god framgång. Men det lyckas inte alltid, och patienten blir av olika skäl inte helt botad och kanske livsvarigt beroende av något eller ett antal läkemedel. De mer naturenliga metoderna att bygga upp organismens självläkningsförmåga utan att belasta den med passiverande giftämnen ingår inte i läkarutbildningen. Däremot är det i huvudsak sådana metoder som används vid de seriöst verksamma hälsohemmen. Därför kan det vanligen inte erhållas ett fullständigt och sakkunnigt svar då läkare tillfrågas om lämpligheten av vård på hälsohem. Ett sådant ställningstagande synes t. v. få fattas på politisk grund i befolkningens intresse. I många fall tycks hälsohemmen verkligen ge bättring och t. o. m. fullständigt botande där den konventionella medicinen har misslyckats. Detta anses naturligtvis av den konventionella medicinens förespråkare sakna vetenskapligt bevis - utom hos det ökande antalet biologiskt inriktade läkare som anlägger en modern, holistisk syn på människan samt sjukdomarnas orsak och behandlingsformer. Men även ett ökande antal politiker jämte betydande delar av landets befolkning har kommit till insikt om att de naturenliga metoderna äntligen måste främjas - som ett värdefullt komplement till den konventionella medicinen. På grund av de motsättningar som alltid uppstår då hälsohemmen och de 1 1979/80. alternativa vårdmetoderna debatteras är det nödvändigt att anföra följande två klarlägganden: Framhållandet av de alternativa metoderna är inte avsett som ett mot nuvarande sjukvård och dess kunniga och hårt arbetande personal. Den vårdformen erfordras i hög grad. Alternativmetoderna avses som ett verkningsfullt komplement till den konventionella sjukvården - dels för den alltmer dokumenterade verkan som denna vårdform kan uppvisa, dels för att tillgodose en mycket bred och angelägen folkvilja. En arbetsgrupp utsedd av sjukvårdsdelegation har utarbetat en rapport kallad Hälsocentra-Reaktiveringsanläggningar. Där behandlar man delvis de seriöst arbetande hälsohemmens verksamhet och säger bl. a. att dessa hälsohem, eller reaktiveringsanläggningar som man föredrar att kalla dem, i första hand skulle kunna vara aktuella för följande personkategorier: personer med hjärt-kärlsjukdomar, rörelsehindrade, personer med flerhandikapp, vissa riskpatienter, t. ex. sådana med högt blodtryck eller hög vikt, trötta och nerslitna personer (även psykiskt), äldre i behov av aktivering. Vidare anser arbetsgruppen det betydelsefullt "att reaktiveringspolitiken ges en sådan inriktning att den möjliggör för alla människor att få den avkoppling och motion, som var och en har rätt att kräva. Därför får inte sociala, fysiska och ekonomiska hinder bestämma vilka som kan få del av utbudet av rekreationsaktiviteter. Arbetsgruppen anför vidare: "är det dock svårt eller omöjligt för t. ex. barnfamiljer, pensionärer och handikappade att tillägna sig många av de aktiviteter som erbjuds. Andelen kostnadskrävande rekreationsaktiviteter är alltför dominerande, vilket missgynnar dessa grupper liksom låglönegrupperna. Dessa förhållanden måste uppmärksammas. Samhällsinsatser måste också inriktas på att göra utbudet tillgängligt för alla. Detta är också vår mening. Det kan inte vara riktigt att i de flesta fall bara de välsituerade skall ha möjlighet att använda sig av sådana här anläggningar. I motsats till i många andra länder har man i hitintills varit mycket sparsam med att ge hälsohemmen officiellt erkännande - detta trots att många bevis föreligger för de goda resultat som har uppnåtts vid vistelsen där och trots att uttalat sig positivt om deras verksamhet. Det är enligt vår uppfattning mycket viktigt att de hälsohem som så önskar och vilkas verksamhet ligger på en kvalitativt godtagbar nivå och som gör goda insatser vid botandet och förebyggandet av sjukdomar inordnas i samhällets hälso- och sjukvårdsorganisation. Det är också viktigt att samhället finner något sätt att lämna ersättning enligt lagen om allmän försäkring till dem som läkare bedömer vara i behov av vård och som önskar åtnjuta denna vid hälsohem. När det gäller hälsohem och motsvarande anläggningar åligger det att bedöma och godkänna dylika inrättningar. Detta har tyvärr skett i mycket begränsad omfattning. I sitt remissvar till socialutskottet angående motionen 1976/77:950 anför att man godkänt tre hem av hälsohemskaraktär, nämligen Tallmogården, och för vård av konvalescenter och att ärenden om ytterligen två hälsohem då var under utredning hos styrelsen. Med tanke på att så många människor känner sig i behov av och önskar få vård på hälsohem vore det enligt vår uppfattning synnerligen önskvärt att snabbare och i större utsträckning bedömde och därefter godkände de seriöst arbetande hälsohemmen. Vi förutsätter att dessa av godkända hälsohem sedan förs upp på av fastställda förteckningar, varefter ersättning från sjukförsäkringen kan utgå. Vi förutsätter också att då rekommenderar landstingen att utge ersättning vid vistelse på dessa av godkända hälsohem. Vi utgår ifrån att vistelsen sker efter läkarremiss. På så sätt skulle de av oss ovan anförda önskemålen tillgodoses. Att på ett mer omfattande sätt än utnyttja befintliga privatägda hälsohem och hälsocentra synes - bl. a. med hänsyn till dagens vårdkostnader - t. o. m. kunna vara en ekonomisk besparing för landstingen. Med stöd av det anförda hemställs att beslutar hos regeringen begära åtgärder för att få till stånd en snabbare inordning av seriöst arbetande hälsocentrareaktiveringsanläggningar i samhällets hälso- och sjukvårdsorganisation. () () () ()