mot · G3021520 · 1980-01-25 00:00:00 — Motion 1979/80:1520 av m. fl. om ändring av bruksvärdesbestämmelserna i hyreslagen Grundtanken hyreslagstiftning var att hyresregleringen successivt skulle avvecklas och hyrorna anpassas - dvs. höjas - till ett marknadsvärde med begränsat inflytande för s. k. enskilt vinstintresse. Det sker genom en hyressättning enligt bruksvärdemetoden, där en flexibel hyresspärr uppnås genom en viss koppling till de allmännyttiga bostadsföretagens hyror. Med flexibilitet menas här en hyressättning som inte hindrar de ekonomiska faktorerna att förskjuta hyresnivån uppåt (prop. 1967:141 s. 50) i enlighet med önskemålet att skapa de nödvändiga förutsättningarna för rörlighet på hyresmarknaden (prop. 1974:150 s. 473). Reglerna om bruksvärdehyran står i hyreslagen 48 §. Huvudprincipen är att den hyra som hyresvärden fordrar skall godtas om den inte är oskälig och att en hyra skall anses som oskälig om den är påtagligt högre än hyran för lägenheter som med hänsyn till bruksvärdet är likvärdiga. Då denna regel infördes, sades ett primärt syfte vara att stärka besittningsskyddet och få en spärr mot oskäliga hyror. Bruksvärdemetoden har emellertid inte tjänat som någon spärr mot omotiverade och oskäliga hyreshöjningar. Bestämmelserna förutsätter och befrämjar nämligen ständiga hyreshöjningar och leder till att hyresnivån skruvas upp. Principen att, sedan ej representativa hyror uteslutits ur jämförelsematerialet, hyresnivån för lägenheter med de högsta hyrorna skall vara riktpunkten för bedömningen har hjälpt till att pressa upp hyrorna. Hyreshöjningar kan ske med hänvisning till de högsta hyrorna i ett jämförelsematerial, och de kan även överskridas bara de inte är "påtagligt högre. En ny diskussion har kommit i gång om bruksvärdemetoden mot bakgrund av att de allmännyttiga bostadsföretagen har betydande merkostnader jämfört med de privata och att privata hyresvärdar kan utnyttja detta till extravinster. Diskussionen gäller också förhållandet att allmännyttiga bostadsföretag i viss utsträckning erhållit kommunala bidrag för en del av de merkostnader som de har genom sjna bestämda uppgifter som instrument för en social bostadspolitik. Vidare blir allt fler politiker klara över att allmännyttan måste erhålla ett riktat statligt stöd för att klara sina ökade kostnader. Ett ekonomiskt stöd till enbart allmännyttan innebär att en kraftfull hyresgästopinion kan utnyttja bruksvärdesreglerna mot privatvärdarna. Fastighetsägarnas vinster skulle därigenom minska och det privata fastig hetsägandet bli mindre intressant. Detta har skapat oro bland fastighetsägare och borgerliga politiker i och utanför regeringen. Olika företrädare för privata fastighetsägarintressen har börjat kräva slopande av bruksvärdesbestämmelserna och att dessa skall ersättas med en fri hyresmarknad, där tillgång och efterfrågan helt skall bestämma hyrorna. kommunisterna har alltsedan 48 § hyreslagen i dess nuvarande form tillkom kritiserat brister i lagen och hävdat att gällande bestämmelser vid prövning och bestämmande av hyra skall ändras så att den hyra som prövas inte får vara högre än hyran för likvärdiga lägenheter, och vi upprepar nu detta krav och begär en sådan förändring. Med hänvisning till det anförda föreslås att som sin mening ger regeringen till känna att förslag bör föreläggas om ändring av 12 kap. 48 § första stycket jordabalken (hyreslagen) så att hyran vid förlängning av hyresavtal inte får vara högre än hyran för likvärdiga lägenheter. (vpk) C.-H. (vpk) (vpk) (vpk) INGA (vpk)