mot · G302992 · 1980-01-23 00:00:00 — om bättre överensstämmelse mellan utbud och efterfrågan på arbetsmarknaden Det har allt oftare framkommit att utvecklingen på arbetsmarknaden medfört ökade svårigheter att få krav och önskemål från arbetsgivare resp. arbetstagare att sammanfalla. Problemet tar sig bl. a. uttryck i att expansiva företag som söker arbetskraft på en ort inte kan få sådan trots att vanligen många fler än som söks finns registrerade som arbetssökande. Alldeles särskilt synes verkstadsindustrin drabbas av detta problem, och det torde finnas exempel från varje län på hur just de framgångsrika företagen och de som bygger ut sin produktion nu inte erhåller den personal de efterfrågar. Det paradoxala är att det i samma orter finns ett stort antal människor redovisade som arbetslösa. Det här redovisade förhållandet är otillfredsställande för samtliga parter. Företagen, som söker arbetskraft utan att få någon, förlorar i utveckling och konkurrenskraft, ekonomin kan försämras, skattebetalningsförmågan blir lägre, och i längden blir sysselsättningen lidande. De arbetssökande får inte önskade jobb, de kanske tvingas flytta eller gå utan arbete , vilket är förödande i flera avseenden. då vi har stora problem när det gäller sysselsättningen och vår konkurrenskraft med utlandet och då vi har en negativ handelsbalans finns det alldeles särskild anledning att ställa förhoppningarna för framtiden till en framgångsrik och växande industri. Det är den som är det viktigaste medlet att komma ur de nämnda svårigheterna. Därför är det särskilt angeläget att undanröja de flaskhalsar som hindrar en god utveckling i vårt näringsliv. Självfallet finns flera orsaker till den bristande överenstämmelse på arbetsmarknaden som här påtalats. Det kan vara höga kvalifikationskrav till de nyanställningar som skall besättas, det kan vara ovana eller bristande utbildning hos de arbetssökande på orten i fråga. Det kan vara branscher som efterfrågar arbetskraft som inte överensstämmer med de förväntningar och önskemål som ställs från dem som söker arbete. kan det helt enkelt vara otillräcklig information. Härigenom skapas lätt en attityd att vissa jobb är smutsiga, tunga eller ointressanta, även om sådana yrken i väsentlig grad förändrat karaktär i positiv riktning. Tyvärr möter man ibland också uppfattningen att valfriheten är obegränsad, att man kan få arbetslöshetsersättning till dess man hittar sitt idealjobb. Angelägenheten av att de framgångsrika delarna av vårt näringsliv inte hindras av de brister som här påtalats kräver att åtgärder vidtas. För den skull erfordras en snabb kartläggning av problemen för att finna orsakerna till dem och de vägar som är möjliga att gå för att nå en förbättring. De problem som här redovisats berör i särskild grad ungdomen. Ungdomens inställning till arbetslivet kan i hög grad styra utvecklingen på arbetsmarknaden . Därför måste frågorna omkring ungdomens yrkesval och inställning till olika sorts arbeten väga tungt vid en översyn. Informationen till de unga arbetssökande måste intensifieras, de måste känna att de är välkomna till företagen. Varvad utbildning med arbete i företag måste ges ökad vikt. Inbyggd utbildning och lärlingsutbildning är också vägar som bör öka insikterna om arbetslivet och undanröja missförstånd och tveksamhet. Möjlighet till provanställning och periodvisa arbetslivsorienteringar kan också föra parterna närmare varandra. Lönesidan är också viktig. Man måste godta att den som skall inskolas i ett nytt yrke får räkna med något lägre lön än färdigutbildade eller yrkesarbetare med vana. Kompletteringar med studiebidrag och lån från samhällets sida kan bli nödvändiga när det gäller ungdom. Över huvud taget måste företagen lägga ned mer tid på introduktion och inskolning i arbetet för nyanställda. Likaså måste fortsatta åtgärder vidtas för att förbättra arbetsmiljön och andra arbetsförhållanden som verkar hindrande att gå in i jobbet. En betydande roll har givetvis arbetsförmedlingsorganen. De kan aktivt medverka i information, erforderlig utbildning och inskolning. Ett stort ansvar ligger på arbetsförmedlingarna för att lösa de problem som här har beskrivits. Av särskilt betydelse är att kontakterna mellan parterna intensifieras. Personlig kontakt mellan arbetsförmedlare och företag har där det praktiserats lett till påtagliga resultat. Om knapphet på resurser skulle vara ett skäl som motverkar dessa intensifierade insatser bör man pröva om inte nya metoder och arbetssätt kan innebära en rationalisering och ökad effektivitet. Arbetsgivar- och arbetstagarorganisationerna har självklart ett stort intresse av att få en bättre överensstämmelse mellan de arbetssökandes och de lediga platsernas krav och förutsättningar. De bör därför aktivt delta i den översyn och kartläggning som kan erfordras. Med hänvisning till vad som anförts hemställs att hos regeringen anhåller om åtgärder i syfte att så långt möjligt undanröja de bristande överensstämmelser som råder mellan utbud och efterfrågan på arbetsmarknaden.