ChangeIsKey/open-riksdag huggingface dataset:
mot · G3021628 · 1980-01-25 00:00:00 — Motion 1979/80: 1628 av och om bevakningen av Vid skilda tillfällen har frågan väckts om organisationen av bevakningsuppgifterna vid är anpassad efter nutida förhållanden. Enligt uppgifter i dagspressen har den kungliga familjen planer på att bosätta sig på och aktualiserar därmed ytterligare ett behov av säkerhetstjänst och bevakning. I och med att kungafamiljen lämnar sorn fast bostad är det tidsmässigt lämpligt att ånyo fundera på om formerna för bevakningen av detta slott är organiserade på bästa sätt. Såväl säkerhetsskäl som dyrbara inventarier ställer allt större krav på vaktmanskapets lokalkännedom och kontinuerlighet. Bevakningen av bestrids av vaktmanskap ur militära förband. I förberedelserna ingår dels ordinarie vaktutbildning, dels ett antal timmars övning i paradexercis och särskilda instruktioner för de olika vaktställena. Man bör ha klart för sig att vaktmanskapet av vilka en del ingår i bevakningsstyrkan endast under sin utbildning som regel saknar den lokalkännedom och erfarenhet som krävs när besvärande incidenter inträffar. Svenska soldater utbildas för bevakning och skydd under beredskap eller krig. Också från den utgångspunkten kan det ifrågasättas om den typ av polisiära uppgifter som det är fråga om vid bevakningen av kan betraktas som en särskilt lämplig del av den militära utbildningen. Att söka nya former för bevakningen av ligger i tiden. Närmast till hands ligger att pröva polisutbildad personal för bevakningsuppgiften. En översyn kan ge nya uppslag för bevakningen och därvid också beakta möjlig samverkan av vakthållningen vid såväl som . att hos regeringen begär en översyn av bevakningen av i enlighet med de riktlinjer som framförts i motionen. () ()
mot · G3021629 · 1980-01-25 00:00:00 — Motion 1979/08: 1629 av m. fl. om åtgärder för att undvika indragning av militära förband på sysselsättningssvaga orter har genom olika beslut försökt nedbringa försvarskostnaderna till en från budgetsynpunkt rimlig nivå. Rationaliseringarna inom försvarsmakten har därvid främst inriktats på minskning av personal och nedläggning av vissa förband. Självfallet får inte försvarsmakten vara undantagen från rationaliseringskrav. Detta har också präglat det utredningsarbete som bedrivs. arbetar försvarskommittén med uppgiften att framlägga underlagsmaterial försvarsbeslut. Även om försvarskommittén ännu inte offentliggjort sina slutförslag står det genom redan nu klart att ett antal fredsförband är aktuella att läggas ned eller sammanslås. Sådana åtgärder torde bli nödvändiga, men det är lika nödvändigt att indragningarna planeras på så sätt att de inte i första hand drabbar sysselsättningssvaga områden. Försvaret är en stor arbetsgivare på många av de orter där fredsförbanden är lokaliserade. Ett typexempel är dit två förband är förlagda: T 3 och I 21. har en svag industristruktur, och man torde våga påstå att kommunen står och faller med sina regementen. Om dessa läggs ner helt eller delvis blir följderna svåra. Beredskapskraven förutsätter att en proportionellt stor del av vämpliktsutbildningen måste ske i , men även sysselsättningspolitiska skäl måste läggas till som en avgörande faktor. Vi anser därför att redan på detta stadium bör göra ett uttalande som ledning för det utredningsarbete som påbörjats. Med hänvisning till det anförda hemställs att som sin mening ger regeringen till känna att planeringen års försvarsbeslut bör inriktas på att undvika förbandsindragningar på sysselsättningssvaga orter. () ()
mot · G3021634 · 1980-01-25 00:00:00 — Motion 1979/80:1634 av m. fl. om missionärers rätt till allmän försäkring Försäkrade enligt lagen om allmän försäkring (AFL) är alla svenska medborgare och alla i bosatta utlänningar (med vissa undantag). Att någon tillhör den allmänna försäkringen innebär emellertid inte att han automatiskt är berättigad till samtliga förmåner. För rätt till sjukpenning krävs bl. a. att den försäkrade är inskriven i allmän försäkringskassa. För sådan inskrivning krävs bosättning här i landet. får i allmänhet kännedom om flyttning till och från genom meddelande från folkbokföringsmyndigheten och efter personlig anmälan. Det ankommer därefter på att bedöma om personen i fråga är bosatt i eller inte. har utfärdat anvisningar om bosättningsbegreppet enligt AFL (15/1975). Svenska missionärer och präster avförs i regel från den allmänna försäkringen vid avresan till sitt verksamhetsfält. Rätten till sjukpenning går således förlorad vid utflyttning. Det föreligger dock olika tolkningar i olika försäkringskassor av bosättningsbegreppet, och tidpunkten för utförsäkringen kan variera. Andra personer än missionärer som flyttar utomlands utförsäkras dock i regel inte förrän efter avresan. Grunden för bedömningen är om vederbörande har eller inte har för avsikt att stadigvarande bosätta sig utomlands. Missonärer anses av ha för avsikt att stadigvarande bosätta sig utomlands. Andra personer kan alltså ha ett mycket bättre försäkringsskydd än missionärerna, trots att de i realiteten avser att stanna lika utomlands. Utförsäkringen påverkar också möjligheten att få föräldrapenning. I missionsarbetet deltar personer med olika yrken och utbildning. I själva verket kallas de missonsarbetare och inkluderar traditonella missionärer, läkare, sjuksköterskor, lärare, byggnadsingenjörer, bilmekaniker, administratörer osv. De allra flesta av dessa missionsarbetare torde få längre eller kortare utbildning inför sin utlandsresa. Det måste anses som orättvist att det finns olika regler och praxis för utförsäkring ur den allmänna försäkringen alltefter yrke och utbildning. Regeln om missionärers avförande från den allmänna försäkringen är föråldrad och härrör från då missionärer lovade inför sin församling att göra en livslång insats i andra länder. Så är ej fallet . Majoriteten av missionsarbetama är ute på kontraktstider och har ej för avsikt att stadigvarande bosätta sig utomlands. 1979/80: 1634 Samma regler för utförsäkring och bedömning av bosättningsbegreppet bör gälla för alla som reser utomlands för att arbeta. Med hänvisning till vad som anförts hemställs att hos regeringen begär översyn av reglerna för utförsäkring av missionärer ur den allmänna försäkringen. () () () ()
mot · G3021635 · 1980-01-25 00:00:00 — Motion 1979/80:1635 av och om sjukpenningen till skiftarbetande m. fl. Sjukpenningen kompenserar inkomstbortfallet vid sjukdom av den sjukpenninggrundande inkomsten, delad med 365. För många deltids- och korttidsanställda har nuvarande metod att beräkna sjukpenningen medfört att inkomstbortfallet vid sjukdom blir ojämnt kompenserat. Den s. k. fridagsregeln vid korttidsfrånvaro har också bidragit till en ojämn kompensation såväl för deltids- som heltidsanställda. De nämnda problemen har påtalats i direktiven till kommittén för översyn av sjukpenningförsäkringen, och kommittén har fått i uppdrag att överväga lämpliga metoder för att komma till rätta med dem. Heltidsarbetande som har sin arbetstid ojämnt fördelad över veckans dagar riskerar emellertid att bli underkompenserade även i andra fall än då fridagsregeln tillämpas. Detta beror på att vid korttidssjukskrivning ersätter de dagar vederbörande skulle ha arbetat. Väktare och flera andra yrkesgrupper kan ha arbetspass på upp till 12 eller . De arbetar då efter ett s. k. 52-schema, vilket innebär att de ena veckan arbetar å . Är de sjuka en sådan vecka blir ersättningen, i bästa fall, 5x8 timmar och avdrag på lönen blir 5x12 timmar, alltså en tidsförlust på 6040 = . arbetar de å . Är de då sjuka blir ersättningen 2x8 timmar, medan avdraget på lönen blir 2x , en tidsförlust på 2416 = . Det är angeläget att sjukpenningkommittén föreslår åtgärder för att komma till rätta även med detta problem. Med stöd av ovanstående hemställs att hos regeringen anhåller att motionen överlämnas till sjukpenningkommittén för åtgärd.
mot · G3021636 · 1980-01-25 00:00:00 — av m. fl. om tandvårdsförsäkringens ersättningsnivå för förebyggande tandvård Enligt vad sorn framgår av proposition 1979/80: 100, bil. 8, avser regeringen att höja beloppsgränsen för den 75-procentiga ersättningsnivån inom tandvårdsförsäkringen från . Vidare är avsikten att denna gräns skall gälla för all tandvård, dvs. även för förebyggande åtgärder och vissa protesarbeten. Vi anser det olyckligt att man i strävan att anpassa högkostnadsskyddet till den allmänna prisutvecklingen ändrar ersättningsnivån för förebyggande åtgärder. Nuvarande ersättning för dessa, , motiveras av strikta tand vårdsskäl, nämligen strävan att minska behovet av reparativa åtgärder hos patienterna. Den kortsiktiga och ekonomiskt negligerbara besparing som denna aviserade ändring av förutsättningarna för den förebyggande tandvården innebär måste vägas mot den långsiktiga aspekten på tandstatus och vårdkostnadsutveckling. En sådan vägning ger vid handen att den planerade ändringen i vad avser ersättningsnivån för profylaktisk tandvård är olycklig och bör undvikas. Med stöd av det anförda hemställs att som sin mening ger regeringen till känna vad i motionen anförts om olämpligheten att ändra på den allmänna tandvårdsförsäkringens ersättningsnivå i vad gäller förebyggande åtgärder. () () () ()
mot · G3021637 · 1980-01-25 00:00:00 — Motion 1979/80:1637 av m. fl. om förhandsprövningsgränsen inom tandvårdsförsäkringen Då kostnader för tandvårdsbehandling i en och samma behandlingsomgång beräknas överskrida , måste behandlingen förprövas och godkännas av . Prövningen utförs av förtroendetandläkare vid kassan. Varje sådant ärende tar rent administrativt betydande tid i anspråk ca för den behandlande läkaren. Därtill kommer förtroendetandläkarens och annan kassapersonals handläggningstid. Regelmässigt godkändes varje föreslagen behandling, där kostnaderna låg . Med hänsyn tagen till kostnadsutvecklingen skulle det nu motsvara . F. n. kan ca beräknas åtgå till prövningsarbete. En höjning av förhandsprövningsgränsen till . skulle medföra en tidsbesparing om . Det motsvarar betydligt över eller ungefär vad 20 fullt verksamma tandläkare presterar , dvs. vård av 20 000 patienter med en genomsnittlig behandlingstid av över 1 1/. Vi föreslår således att förhandsprövningsgränsen höjs till . Detta kommer inte att medföra någon merkostnadseffekt utan snarare motsatsen, som framgår ovan, och höjningen ligger dessutom kostnadsutveoklingsmässigt helt i linje med den av regeringen aviserade höjningen av högkostnadsskyddet från . Höjningen av förhandsprövningsgränsen bör ske i avvaktan tand vårdsutrednings slutbetänkande och därav föranledda riksdagsbeslut, som kan komma att ändra bedömningsgrunderna för förhandsprövningen till att bli mer renodlat vårdinriktade och mindre kostnadsgränsfixerade. Med stöd av det anförda hemställs att som sin mening ger regeringen till känna att förhandsprövningsgränsen inom tandvårdsförsäkringen bör höjas i enlighet med vad i motionen anförts. () () () ()
mot · G3021638 · 1980-01-25 00:00:00 — Motion 1979/80: 1638 av m. fl. om dubbeldebitering av socialförsäkrings- och arbetsgivaravgifter Svenska företag sorn driver verksamhet utomlands med svenska anställda kan komma i en situation då de tvingas att betala dubbla arbetsgivaravgifter eller socialförsäkringsavgifter. Detta gäller då svenska myndigheter av den svenska arbetskraftens anställning debiterar svenska socialförsäkringsavgifter och myndigheterna i det land verksamheten äger rum enligt sina regler också debiterar dessa avgifter. Självfallet påverkar denna situation svenska företags möjligheter att konkurrera med främst anläggningsarbeten i vissa länder. På skatteområdet finns dels svenska bestämmelser om avräkning av utländsk skatt, dels olika dubbelbeskattningsavtal för att undvika att en inkomst beskattas både i och i annat land eller, åtminstone, att den sammanlagda skatten inte blir större än den skulle ha blivit om beskattning endast skett i . Enligt vår mening bör regeringen ta initiativ till avtal med andra länder, som leder till att dubbeldebitering av socialförsäkrings- och arbetsgivaravgifter undviks. Med hänvisning till vad som anförts hemställs att hos regeringen begär förslag till åtgärder för att undvika dubbelbeskattning av socialförsäkringsavgifter och arbetsgivaravgifter enlig vad som anförs i motionen. () ()
mot · G302164 · 1980-01-10 00:00:00 — Motion 1979/80:164 av m. fl. om kortare arbetstid inom långtidsvården Antalet äldre ökar. Det sker också en kraftig strukturförändring mellan åldersgrupperna. Antalet riktigt gamla - de som är - kommer att fortsätta att öka, medan antalet kommer att bli något mindre . Åldersförskjutningen mot allt fler äldre ställer ökade krav på den direkta långtidssjukvården. När de äldre kommer upp i åldrarna över 80 ökar vårdbehovet, och köar tiotusentals åldringar för plats i långtidssjukvården. När vårdbehovet hos de äldre antar sådan omfattning och kvalitet att en dygnetruntservice erfordras, bedöms situationen som att det behövs långtidsvård. I pensionärsutredningen (SOU 1977:98) framkom att i åldrarna bodde på institutioner, dvs. ålderdomshem, sjukhem och sjukhus. Den bristande planeringen av långtidsvården innebär att många platser på dessa institutioner upptas av äldre som inte har ett oundgängligt behov av den vårdformen, om annan vård eller boendeform fanns. Långtidssjukvårdens målsättning borde i princip vara densamma som för sjukvården i övrigt, att patienten skall återvända hem eller i varje fall till en annan vårdform än en utpräglad sjukvårdsmiljö. Bristande planering skapar också personalproblem. vidtagna åtgärder i syfte att göra arbetet inom sjukvården i allmänhet och långtidsvården i synnerhet mera attraktivt har varit otillräckliga. Rekryteringssvårigheterna kvarstår liksom hög personalomsättning, oavsett stigande arbetslöshetssiffror. Dessutom förstärks behovet av anställda genom det växande antalet tim- och deltidsarbetande inom vårdsektorn. En av orsakerna till att allt fler deltidsarbetar är att arbetsförhållandena genom den ständiga personalbristen gör att ingen längre orkar ha en heltidstjänst. kommunisterna har ställt krav på en förkortning av arbetstiden med en målsättning på 6-timmarsdag. Även om opinionen för detta krav vuxit, har ännu inget beslut fattats i den riktningen. För att utröna hur personalsituationen påverkas bör en försöksverksamhet med förkortad arbetstid inledas inom sjukvården. Försöksverksamheten bör göras där personalproblemen är svårast - inom långtidsvården. Flera sjukhusavdelningar bör ingå i försöket. Den i försöksverksamheten indragna personalen måste kompenseras lönemässigt. Med hänsyn till statsmaktens engagemang i arbetsmarknadspolitiska frågor är det rimligt att staten ersätter landstingen för de merkostnader försöksverksamheten drar. Kanske är detta det bästa och enda sättet att lösa personalkrisen inom sjukvården, stimulera rekryteringen och minska personalomsättningen som i sig drar stora kostnader. Med hänvisning till det anförda föreslås att hos regeringen hemställer att initiativ tas till en försöksverksamhet med 6 timmars arbetsdag/30 timmars arbetsvecka med lönekompensation inom långtidsvården och att staten svarar för lönekompensationen. (vpk) C.-H. (vpk) (vpk)
mot · G3021640 · 1980-01-25 00:00:00 — Motion 1979/80:1640 om ändrade villkor för återbetalning av äldre studielån Vid återbetalning av studiemedel den studiekredit som erbjuds alla studerande gäller vissa sociala trygghetsregler som garanterar att återbetalningsbördan inte blir alltför betungande i förhållande till den enskildes betalningsförmåga. Några av de viktigaste av dessa regler är: Låg årlig skulduppräkning (maximalt ). Lång återbetalningstid, vilket innebär låg årlig avgift. Rätt till anstånd med eller nedsättning av den årliga avgiften om inkomsten är låg. Rätt till avskrivning och vid varaktig sjukdom eller liknande. Innan studiemedelssystemet infördes och blev generellt för alla studerandekategorier fanns en råd olika kreditformer av mer konventionell art. finns totalt ca 90 000 individer som återbetalar sådana äldre studielån, framför allt studielån enligt studiehjälpsreglementet (1964: 402). Dessa studielån utgick till vuxna studerande i främst gymnasial utbildning inom vuxenutbildning och vid folkhögskola. För dessa människor gäller andra, betydligt mer oförmånliga, villkor vid återbetalningen än vad som gäller inom studiemedelssystemet. Framför allt vill jag peka på att det saknas en generellt verkande regel om anstånd eller nedsättning av den årliga amorteringen och räntebetalningen i de fall betalningsförmågan är liten, dvs. vanligtvis då inkomsten är låg. Detta innebär att i vart fall räntedelen, som är den mest betydande delen, alltid måste betalas. Eftersom räntan är avdragsgill vid inkomsttaxeringen innebär systemet dessutom att återbetalningen blir betydligt oförmånligare för låginkomsttagare än för höginkomsttagare. Konsekvenserna av villkoren för återbetalning av dessa äldre studielån är i många fall så allvarliga att de inte kan anses socialt acceptabla. Med hänvisning till vad jag anfört i motionen hemställer jag att arfhåller att regeringen vidtar åtgärder för att förbättra återbetalningsvillkoren för dem som har äldre studielån och för att uppnå större rättvisa i förhållande till de villkor sorn gäller för återbetalning av studiemedel.
mot · G3021642 · 1980-01-25 00:00:00 — 1979/80 16421650 1979/80: 1642 av m. fl. om ersättningen från tandvårdsförsäkringen Redan i samband med införandet av den allmänna tandvårdsförsäkringen framhölls från vpk:s sida att denna var helt otillräcklig och ofullständig i sin utformning. En reell tandvårdsförsäkring borde präglas av tandvårdens ordnande som en samhällets angelägenhet. Den måste ses som en del av samhällets sjuk- och hälsovård. I anslutning härtill anfördes också kommunisternas anslutning till principen om en kostnadsfri dvs. avgiftsfri sjuk- och hälsovård, som även bör innefatta tandvården. Alla vet vi att svenska folkets tandhälsa är mycket dålig. Det finns oerhört eftersatta behov inom området. Inte minst gäller detta de äldre i samhället men också för barnen återstår mycket att göra. Årets budgetproposition präglas av försämringar för breda grupper i vårt land inte minst vad gäller den sociala sidan. ersätter tandvårdsförsäkringen kostnaderna för tandvård enligt tandvårdstaxan . och av kostnaderna . samt för förebyggande åtgärder och vissa protesarbeten. Regeringen föreslår att gränsen höjs till . Vpk kan inte acceptera detta. Det kommer att drabba redan hårt ansatta människor. Med hänvisning till ovanstående hemställs att beslutar avslå regeringens förslag om en höjning av beloppsgränsen för tandvårdsförsäkringen. (vpk) C.-H. (vpk) (vpk) 1979/80.
mot · G3021643 · 1980-01-25 00:00:00 — 1979/80: 1643 om bostadstillägg för pensionärer som intagits på kriminalvårdsanstalt Pensionärer, som vistas i fängelse, får endast behålla en viss del av sin pension. Beloppet fastställs av regeringen och motsvarar vad som gäller vid vistelse på ålderdomshem. Vad som är anmärkningsvärt är att det kommunala bostadstillägget (KBT) automatiskt dras in utan närmare prövning. Kommunen bestämmer själv grunderna för det kommunala bostadstillägget och när det gäller pensionärer som t. ex. vistas på sjukhus eller sjukhem sker en prövning av vistelsens varaktighet. Beträffande det statskommunala bostadstillägget till hushåll utan barn sker också motsvarande prövning. Ur rehabiliteringssynpunkt är det oerhört viktigt att man kan ha sin bostad kvar under fängelsevistelsen. Det vore ju då naturligt att den som har KBT fick behålla detta. Med hänvisning till ovanstående hemställs att hos regeringen begär åtgärder i syfte att ge pensionärer som vistas i fängelse möjlighet att behålla det kommunala bostadstillägget.
mot · G3021645 · 1980-01-25 00:00:00 — 1979/80: 1645 av i ni. om en folkkampanj mot alkoholmissbruk Bruk av alkohol långt ner i åldrarna är ett av vår tids största samhällsproblem. Det torde för de flesta stå klart att denna utveckling måste brytas. Samhällets vidtagna åtgärder, riktade mot ungdomens alkoholbruk, har inte varit framgångsrika. Således har en hög åldersgräns () för inköp av alkohol från systembutik alltför lätt kunnat kringgås. Såväl langare som oförnuftiga men berättigade köpare pä systemet hjälper härvidlag till. Systempersonalens möjligheter att i varje enskilt fall kunna avgöra vederbörandes ålder torde också vara ett dåligt inköpshinder. Ungdomens spritproblem torde dock inte kunna lösas separat, utan detta mäste ske i samband med en total sänkning av alkoholkonsumtionen i landet. Olika metoder att försvåra inköp, som föreslagits i debatten, har alla den bristen att åtgärderna drabbar urskillningslöst och i stället framkallar ökade ansträngningar bland det klientel som restriktionerna egentligen skulle gälla. Vi anser därför att en folkkampanj mot alkoholmissbruk bör startas. En brett upplagd informationskampanj bör ha förutsättning att nå framgång. Ansvaret för kampanjen skulle förslagsvis ligga hos en kampanjledning med förankring i de politiska partierna och folkrörelserna. Den skulle givetvis ha en nykterhetspolitisk målsättning, där en sänkning av den totala alkoholkonsumtionen med förslagsvis bör få en framskjuten plats. Press, radio och TV bör anlitas för spridning av kampanjbudskapet. Skolor och organisationer är givetvis också mycket viktiga instrument i sammanhanget. Tyngden i kampanjutbudet måste bli omfattande och verksamheten bör bedrivas med samma intensitet som präglade kampanjen inför högertrafikomläggningen. Informationen bör innefatta alla tänkbara konsekvenser som bruket av alkohol medför. För att skapa ett spänningsmoment i kampanjarbetet skulle en , i olika massmedia publicerad barometer spegla kampanjens resultat, mätt i total alkoholkonsumtion. Detta torde kunna utläsas av systembolagens försäljningsstatistik. Den i årets socialhuvudtitel omnämnda arbetsgruppen för en bred aktion, främst riktad mot alkoholkonsumtionen bland ungdomar , synes väl kunna föregå den här föreslagna folkkampanjen. En närmare utformning av uppläggningen och en plan för dess genomförande torde vara kampanjledningens första och mycket viktiga 1979/80: 1645 Kampanjens längd bör anpassas till dess uppläggning i övrigt. En tidsrymd av kan vara erforderlig med hänsyn till behovet av en långsiktig effekt. Med stöd av det anförda hemställs att hos regeringen begär förslag till en omfattande och intensiv folkkampanj som syftar till en påtagligt sänkt alkoholkonsumtion. L. () i () HANS NYHAGE (m) (m) ()