ChangeIsKey/open-riksdag huggingface dataset:
mot · G302348 · 1980-01-18 00:00:00 — 1979/80 348-355 om avdrag vid inkomsttaxeringen för kostnader för privat barntillsyn Småbarnsföräldrar som förvärvsarbetar måste ha någon form av barntillsyn. De flesta försöker ordna sin barntillsyn genom den kommunala servicen, dvs. att få plats på daghem. I många kommuner är emellertid daghemsköerna så långa att åtskilliga föräldrar inte får någon daghemsplats. En del föräldrar som inte får daghemsplatser föredrar då att inte förvärvsarbeta och att själva ta hand om sina barn. Detta gäller i hög grad människor som arbetar inom yrken där det saknas folk ute på arbetsmarknaden, t. ex. sjuksköterskor och lärare. Andra föräldrar som inte får daghemsplatser önskar ändå eller är tvungna att förvärvsarbeta. För dem återstår att på privat väg ordna barntillsynen. De kan då dels försöka få in barnen på privat daghem, dels lämna barnen hemma och själva anställa en hemhjälp. Att anlita privat daghem eller att ha barnen hemma med en anställd hemhjälp medför betydligt högre kostnader för en familj än om familjen hade möjlighet att utnyttja den kommunala servicen. Detta förhållande innebär en stor orättvisa mot dem som inte lyckas få daghemsplatser - de drabbas av mycket större utgifter. Mot denna bakgrund vore det rimligt att föräldrar som ordnar sin barntillsyn på privat väg hade rätt att göra avdrag i deklarationen för kostnader i samband med denna tillsyn. Om denna rätt fanns skulle situationen underlättas mycket för dem som inte kunnat få daghemsplats. Därmed skulle säkerligen också många fler föräldrar utnyttja möjligheten att privat ordna sin barntillsyn. Detta skulle innebär att daghemsköerna minskade, med den följden att det inte behövdes så många daghemsplatser. Det betyder alltså att stora besparingar skulle kunna göras för samhället - en daghemsplats kostar så mycket som ca . Med hänvisning till det anförda hemställs att hos regeringen begär förslag om regler som medger rätt att göra avdrag vid inkomstskattetaxeringen för kostnader för privat barntillsyn.
mot · G302349 · 1980-01-17 00:00:00 — av om uppbörden av hundskatt Uppbörden av hundskatt är för de flesta kommuner förenad med stora problem. I en del kommuner är allmänhetens respekt för att anmäla innehav av hund och därmed också för att betala skatten skrämmande dålig. Kommunerna får därför stora problem med uppbörd och kontroll. En alternativ möjlighet vore att hundskatten betalades genom att beloppet påfördes den slutliga skattsedeln. Den enskilde skulle då i sin självdeklaration på heder och samvete få ange om han är ägare av hund. Detta skulle sannolikt medföra att fler hundägare än f. n. skulle komma att erlägga hundskatt. Med stöd av det anförda hemställs att hos regeringen begär förslag innebärande att hundskatten betalas genom att beloppet påförs den slutliga skattsedeln i enlighet med vad som anförts i motionen.
mot · G302352 · 1980-01-17 00:00:00 — av m. fl. om översyn av bestämmelserna om kvarskatteavgift m. m. Enligt nuvarande lagstiftning skall fyllnadsinbetalning av skatt göras året efter inkomståret för att undvika att kvarskatteavgift påförs. Denna avgift är inte avdragsgill vid taxeringen och uppgår till för en kvarstående skatt mellan . och till för högre belopp. Även om en skattskyldig gjort fyllnadsinbetalning i rätt tid och med erforderligt belopp kan kvarskatteavgift komma att påföras, nämligen om taxeringen ändras. kan då efter ansökan av den skattskyldige besluta att avgiften skall utgå med . Däremot medger inte lagstiftningen befrielse från hela avgiften. Detta kan i vissa fall medföra konsekvenser för den skattskyldige som kan betraktas som mindre rättvisa. En annan bestämmelse som trätt i kraft ger också anledning till betänkligheter. för avlämnande av deklaration då man fått anstånd har varit . gäller att anstånd kan medges till och om synnerliga skäl föreligger kan anståndet utsträckas till . Skälet till förlängningen är bl. a. att de redovisnings- och revisionsföretag som hjälper skattskyldiga med deklarationsarbetet behöver mer tid att färdigställa deklarationerna, något som också är ägnat att öka förutsättningarna för att deklarationerna blir så korrekta som möjligt. är, som angetts ovan, den senaste tidpunkten för fyllnadsinbetalning av skatt alltjämt . Självfallet medför detta en avsevärd olägenhet för alla de deklaranter vilkas deklarationer inte hinner färdigställas före . Möjligheterna att beräkna behovet av eventuell fyllnadsinbetalning blir ju betydligt mindre. Olägenheterna skulle kunna elimineras om tidpunkten för fyllnadsinbetalning framflyttades till . Detta skulle emellertid medföra ett visst räntebortfall för staten. En annan lösning vore att för dem som erhåller anstånd med avlämnandet av deklarationen till tidpunkt efter sista dag för fyllnadsinbetalning skulle vara , eller, om särskilda skäl förelåg, . Denna modell skulle medföra ett mindre räntebortfall för staten men skulle å andra sidan troligen medföra ett merarbete med anståndsansökningar för lokala skattemyndigheten, varjämte det skulle kunna betraktas som alltför gynnsamt för dem som beviljas det nya längre anståndet. lösning för att kompensera statens räntebortfall vore att justera räntan på överskjutande preliminär skatt. Sådan ränta utgår för en beräknad tid av i de fall skatten erlagts - året efter inkomståret. Preliminär skatt kan återbetalas , varvid ansökan skall göras hos lokala skattemyndigheten året efter inkomståret. Här har anvisats några utvägar som skulle kunna undanröja de olägenheter som vidlåder nuvarande bestämmelser om kvarskatteavgift, och det torde ankomma på regeringen att framlägga förslag till förbättringar. Med stöd av vad som ovan anförts hemställs att hos regeringen begär en översyn av bestämmelserna om kvarskatteavgift och fyllnadsinbetalning av skatt. () BO ()
mot · G302353 · 1980-01-17 00:00:00 — av m. fl. om beskattningen av ideella föreningar I propositionen 1976/77:135 om ändrade regler för beskattning av ideella föreningar som antagits av anges att ideell förening blir befriad från skatt för all fastighetsinkomst och hela garantibeloppet såvida fastigheten är avsedd huvudsakligen för den ideella verksamheten oavsett hur fastigheten bedöms ur fastighetstaxeringssynpunkt. i har tolkat begreppet huvudsakligen till att åtminstone av en fastighet måste användas till ideell verksamhet för att befrielse från skatt på fastighetsinkomst skall erhållas. Detta har för en del ideella föreningar orsakat väsentliga och icke förutsedda skatteskärpningar. handlande strider mot vad som i propositionen 1979/80:40 om fastighetstaxering föreskrivs om huvudsaklighetsprincipen. Departementschefen anför: 1 tydlighetens intresse vill jag nämna att huvudsaklighetsprincipen innebär att byggnaden till övervägande del, dvs. till mer än hälften, skall användas för det ändamål som motiverar skattefrihet. Enligt vår uppfattning är det självklart att taxeringsreglerna görs så likformiga som möjligt. Då det dessutom i propositionen 1976/77:135 anges att de nya föreslagna skattereglerna för ideella föreningar blir betydligt förmånligare, bör tolkningen av kravet på omfattningen av ideell verksamhet i en fastighet förtydligas så att den överensstämmer med vad som anges i propositionen 1979/80:40. Med hänvisning till det anförda hemställer vi att antar följande Lag om ändring i kommunalskattelagen (1928:370) Härigenom föreskrivs att punkt 4 av anvisningarna till 54 § kommunalskattelagen (1928:370) skall ha nedan som motionärernas förslag betecknade lydelse. Anvisningar till 54 § Förening som är hänförlig under 53 § 1 mom. e), är frikallad från skattskyldighet för sådan inkomst av fastighet och rörelse som till huvudsaklig del härrör från verksamhet som har naturlig anknytning till föreningens allmännyttiga ändamål. Vad nu sagts gäller även inkomst av verksamhet som av hävd utnyttjats som finansieringskälla för ideellt arbete. Förening, som är hänförlig under 53 § 1 mom. e) är frikallad från skattskyldighet för sådan inkomst av fastighet och rörelse som till övervägande del härrör från verksamhet som har naturlig anknytning till föreningens allmännyttiga ändamål. Vad nu sagts gäller även inkomt av verksamhet som av hävd utnyttjats som finansieringskälla för ideellt arbete. Inkomst som allmännyttiga ändamål. Till verksamhet samlingslokaler e. d. Denna lag träder i kraft och tillämpas första gången vid taxering. () BO ()
mot · G302354 · 1980-01-17 00:00:00 — Motion 1979/80:354 av om slopande av garantibelopp för jordbruksfastigheter De allmänna fastighetstaxeringarna innebär för lantbrukarna regelmässigt betydande höjningar av fastighetsvärdena - inom vissa län talas om 300-procentiga höjningar vid allmänna fastighetstaxering - utan någon motsvarande förbättring av jordbrukets eller skogsbrukets lönsamhet. Kapitalskatterna, dvs. arvs-, gåvo- och förmögenhetsskatterna, och även garantibeloppet till den kommunala beskattningen ökar. Med hänsyn till lantbruksföretagens speciella förhållanden, som karaktäriseras bl. a. av att en, jämfört med andra företag, mycket stor del av kapitalet binds i fastigheter innebär garantiskatten i praktiken ett slags straffbeskattning av kapital som investeras i jordbruksföretag jämfört med annan företagsamhet. Detta är ur många synpunkter olämpligt. Enhetliga regler bör gälla för företagens beskattning, oavsett verksamhetens art. Ur kommunernas synpunkt är beskattningen av garantibelopp för jordbruksfastigheter av ringa betydelse. Betydelsen minskar genom skatteutjämningen till förmån för ekonomiskt svaga kommuner. För kommunernas ekonomi är det mer angeläget att lantbrukets viktiga roll såsom sysselsättningsskapande faktor ej i onödan belastas med i förhållande till andra näringar diskriminerande beskattning. Med stöd av ovanstående hemställs att hos regeringen begär utredning om en avveckling av den särskilda beskattningen av garantibelopp för jordbruksfastigheter.
mot · G302356 · 1980-01-18 00:00:00 — av m. fl. om ett internationellt naturresursår Den snabba förbrukning av ändliga råvaror och miljöförstöring som pågår globalt är ett av de allvarligaste hoten mot kommande generationers välfärd. Industriländerna baserar sin höga varuproduktion på att tömma ut lagrade råvarureserver som hämtas från hela världen. Mängden kemikalier med skadliga eller okända ekologiska effekter ökar ständigt. Olika former av miljöförstöring har kommit att bli en dominerande sjukdomsorsak i de rika länderna. I de fattiga länderna leder själva fattigdomen ofta till ett oekonomiskt utnyttjande av naturresurserna och till en rovdrift på naturen. Den snabba ökenutbredningen är det mest skrämmande resultatet av detta förhållande. Om det skall bli möjligt att skapa en rimlig bärgning och dräglig livsmiljö för alla invånare på jorden krävs en sträng hushållning med naturresurser och en produktion och konsumtion som är anpassade till de ekologiska grundförutsättningarna. FN är det naturliga forumet att driva kraven på global resurshushållning och ekologiska hänsynstaganden. har också i olika sammanhang aktualiserat dessa frågor. Genom bedrivs också en hel del arbete kring miljöproblemen, särskilt i . Om mer påtagliga resultat skall kunna uppnås krävs dock att det ekologiska synsättet på ett helt annat sätt än får genomslag bland beslutsfattare av olika slag. Det bör därför finnas anledning för FN att genom kraftfulla informationsinsatser fästa uppmärksamheten vid dessa frågor. Ett bidrag till detta skulle kunna vara att under tidigare delen av utlystes som FN:s naturresursår och en rad internationella och nationella arrangemang kring naturresurs- och miljöfrågor genomfördes under detta år. Med hänvisning till ovanstående föreslås att hemställer att regeringen i FN verkar för genomfö 1 1979/80. randet av ett naturresursår under tidigare delen av . () ()
mot · G302357 · 1980-01-18 00:00:00 — om inrättande av en internationell hydrologisk forskningscentral har internationellt uppmärksammats de förödande verkningar som uteblivna regn haft för länder som , , m. fl. Inom stora områden har boskapen dött av törst och befolkningen drivits bort från sina hem. Kvar ligger ett sönderbränt, ökenartat landskap. Det är känt att exempelvis breder ut sig mot söder med en hastighet som på sina ställen överskrider en kilometer . Olika hypoteser har framförts om orsakerna till denna ökande ariditet, alltifrån tillfälliga klimatstörningar till pågående sekulära förändringar av klimatet. Studier av olika vegetationsbältens förändringar i förhållande till deras spontana utbredningsområden visar att detta inneburit ett påtagligt inflytande på det hygriska klimatet. Växterna avger vatten till luften genom transpiration, och detsamma gör marken genom evaporation. Beroende på slag av vegetation växlar storleken av denna evapotranspiration. Den är högst för den tropiska regnskogen och avtar stegvis över den våta savannen, den torra savannen och stäppen. Genom rådande vindriktningar och -styrka, avstånd från havet, fuktighetens resistens i lufthavet m. m. utvecklas de olika vegetationsbältena i ett system där de lägre transpirerande är beroende av fuktighet tillförd från högre transpirerande bälten. Ett ingrepp någonstans i denna beroendekedja får hela den hygriska cykeln att rasa samman med förändringar mot torrare förhållanden som följd. Förödande ingrepp av detta slag har gjorts av människan och hennes husdjur. Ett fördjupat kunnande inom detta ämnesområde öppnar vida perspektiv. Med vegetationens hjälp kan man återskapa en tidigare rådande hygrisk balans med ökad och säkrare nederbörd inom nu av torka härjade områden som följd. En ökad evapotranspiration höjer luftens värmetransporterande förmåga, påverkar inversionskiktets höjd och därmed läge och riktning på de luftströmmar som transporterar värme från sydliga till nordliga breddgrader. Vi finner här ett tvärvetenskapligt forskningsfält, vars bearbetning icke endast lovar risk vetenskaplig skörd utan även utvecklar praktiskt tillämpbara metoder. Ett genomförande av denna forskning kräver ett samarbete och en samordning på internationell basis berörda forskare emellan. Att upprätta och driva en sådan forskningscentral torde ligga helt inom FN:s intresseområde. togs ett principbeslut att hålla en 1* 1979180. global förhandlingsomgång om internationellt ekonomiskt samarbete för utveckling med början vid FN:s specialsession för utvecklingsfrågor /. Härvid skall särskilt beaktas utveckling genom åtgärder till ömsesidig nytta för alla länder. I linje härmed ligger den konferens om nya och förnybara energikällor som förbereds att hållas i . Som mellanstatlig förberedande kommitté för denna konferens har utsetts , och från svensk sida har tillsatts (UD 1979:01) en förberedande kommitté. Med stöd av det anförda hemställs att hos regeringen hemställer om åtgärder för att förmå FN att upprätta en internationell forskningscentral med uppgift som angivits i motionen.
mot · G302359 · 1980-01-17 00:00:00 — av m. fl. om utvärdering av svenska biståndsinsatser har uppnått 1-procentsmålet vad gäller ulandsbistånd och har kunnat ge stora bidrag till skilda . Bland dem prioriteras de s. k. programländerna, som medvetet arbetar för en ekonomisk och social utveckling. Bland dessa länder finns , som erhållit mycket stora anslag. Så också , då anslaget höjs från 345 till 380 milj. kr. Många skattebetalare frågar sig vilken utvecklingseffekt våra insatser åstadkommer. Problemen i åtskilliga av dessa länder tycks kvarstå oförändrade. tillhör också de länder som menat sig ha haft anledning att föra krig delvis i annat land, trots alla egna problem. Det förekommer ständigt öppen kritik mot de svenska insatserna, dels för dålig planering, dels för bristande hänsyn till landets förutsättningar för det ena eller andra hjälpprojektet och dels för att projekten rent allmänt är orealistiska. Vad gäller har sådan kritik förts fram i bokform av och , vilka båda har omfattande erfarenhet av och biståndsprogram. När det gäller inriktar man kritik bl. a. på pappers- och massaprojektet i Mufindi. Författarna framhåller bristen på råvara - skog - och menar att skogsutvecklingsprojektet inte på länge kommer att kunna bidra med virke till pappersbruket. Maskiner, t. ex. traktorer, kan inte fungera i brist på reservdelar osv. Kritiken bemöts i boken på ett mycket hovsamt sätt av informationschef, som bl. a. gör vissa medgivanden. Vare sig man godtar dylik kritik eller ej är det nödvändigt att allmänheten får allsidig information om biståndsläget i de utvecklingländer som varit mottagare av insatser av ansenliga belopp. Att misstag i näringslivet kan göras är mindre underligt där ute än här hemma. Dock är de stora gåvobeloppen förpliktande för de svenska myndigheterna. Det är angeläget att den utvärdering som SIDA har anledning att göra, inte får stanna inom utan föras ut till en större allmänhet. Därmed kan eventuella misstag läggas till rätta och debatten få en sakligare karaktär. Svenska folket måste få besked om vad det blivit av pengarna. skulle kunna vara en sådan populär förmedlare av information och utvärdering. De disparata debattartiklar som tidningen nu innehåller fyller definitivt inte denna uppgift. Vad som har sagts om vårt biståndsarbete i kan självklart också sägas om en rad andra länder, t. ex. och . Vad har det blivit av pengarna? möjligheter har mottagarlandet att självt driva verksamheten, när biståndsprojektet är avslutat? Att avbryta ett biståndsprojekt i utbyggnadsskedet kan te sig föga meningsfullt, liksom också att avbryta ett driftsbistånd. Men bådadera kan i vissa fall bli nödvändiga, om landet saknar förutsättningar att inom överskådlig tid ta över verksamheten. En klar redovisning inför allmänheten av vår biståndsverksamhet och dess resultat är ett villkor för biståndsviljan, som ändå sätts på svåra prov under en lågkonjunktur. Negativa förmodanden om att pengarna kommer ändå inte fram kan bara besvaras med fakta. Med hänvisning till det anförda hemställs att hos regeringen anhåller om sådan utvärdering av svenska biståndsinsatser som i motionen anförs. () () () () ()
mot · G302361 · 1980-01-18 00:00:00 — av m. fl. om bevarande av civilförsvarsskolan i I en skrivelse har samtliga ledamöter av kommunstyrelsens arbetsutskott, som representanter för de partier som verkar kommunalt i , hemställt om stöd för att frågan om framtiden för civilförsvarsskolan i avgörs först efter att försvarskommitté har lämnat sitt betänkande och fattat beslut om den framtida utbildningen inom civilförsvaret. Kommunalmännen åberopar den näringslivsutredning som slutförs i . Av denna framgår att sysselsättningsproblemen är stora i . Dessa problem har till väsentlig del sin förklaring i den förhållandevis stora industrisektorns struktur inom kommunen. I den totala samhällsbilden är civilförsvarsskolan en tillgång som denna inte i onödan bör berövas. Vi stöder tanken på civilförsvarsskolans fortbestånd i och åberopar därvid såväl sysselsättnings- som strukturmässiga skäl och försvarspolitiska motiv. Även mänsklig hänsyn till civilförsvarspliktiga som väntar på att få fullgöra sin civilförsvarsutbildning och -övning ligger bakom vår uppfattning om att skolan bör få bestå. Civilförsvarets kapacitet för utbildning av vapenfria tjänstepliktiga är otillräcklig. Detta innebär att många av dessa måste vänta alltför länge på att få fullgöra den civilförsvarsutbildning som de beviljats i stället för en vapentjänst som deras samveten rest sig emot. Då vi inte finner detta - att först bevilja vapenfri tjänst och sedan inte kunna ge utbildning inom rimlig tid - förenligt med god samhällsmoral vänder vi oss även av detta skäl mot nedläggning av en civilförsvarsskola som kan få en betydelsefull uppgift för utbildning av vapenfria tjänstepliktiga. Försöksutbildning pågår enligt riksdagsbeslut i och regi. Om denna leder till permanent utbildning kan Katrineholmsskolan komma väl till pass. Vi finner det orimligt att föregripa den behandling av försvarsfrågan som pågår. Enligt vad vi kunnat inhämta behandlar försvarskommittén nu frågan om de värnpliktigas utbildning och placering. därvid, vilket kan ske under innevarande år, komma fram till att ett större antal än nu skall avdelas till civilförsvarstjänst skulle den redan nu otillräckliga utbildningskapaciteten behöva utökas. Motiven för att behålla skolan i skulle då ytterligare stärkas. har ju också ansett nuvarande bedömnings- och beslutsunderlag alltför osäkert för ett så långsiktigt beslut som en nedläggning innebär. Vi anser det därför väl underbyggt att nu bör avslå regeringens förslag om en nedläggning av civilförsvarsskolan i . Med hänvisning till vad som anförts hemställs att avslår regeringens förslag om nedläggning av civilförsvarsskolan i . () () () () ()
mot · G302363 · 1980-01-17 00:00:00 — av och i om möjligheterna att utnyttja föräldraledighet Alla barn har rätt till båda sina föräldrar, och båda föräldrarna har rätt till barnet och därmed lika skyldigheter att sörja för barnet. Men det är bara av alla pappor som utnyttjar föräldraledigheten, och de gör det , i snitt av de 270. Föräldraförsäkringen i nuvarande form har ännu inte lyckats ge papporna möjligheter att bli föräldrar på lika villkor med mammorna. Negativa attityder från arbetskamrater och arbetsgivare påverkar föräldrarna starkare än den lagliga rätten och skyldigheten att vårda sitt barn. I SOU 1976:71 Roller i omvandling redovisas intervjuer om attityder till pappaledigheten. Några av företagens representanter gav följande svar: 1 dagens läge skulle jag bli besviken om någon av de manliga anställda kom och bad om pappa-ledigt. Jag skulle bli ledsen om en av mannarna kom ... Eftersom mannen i allmänhet har ett för företaget viktigare jobb så vill vi att hustrun stannar hemma. Sorn arbetsledare tycker jag det är obekvämt. . . Attityderna till pappaledighet bland företagsrepresentanterna är entydigt negativa. I och för sig är det inte så konstigt, liksom det inte heller finns anledning att tro att den personalansvarige på ett sjukhus med glädje tar emot budskapet att exempelvis en av nattsköterskorna skall vara mammaledig. Men en kvinnlig nattsköterska vågar be om föräldraledighet därför att det förväntas att det är hon om skall vara ledig. Men det betyder inte mindre problem på arbetsplatsen för det. Män behöver starkare förväntningar på sig för att ta sitt ansvar för barnen. En individualiserad föräldraförsäkring skulle bidra till ökade förväntningar. En individualisering av föräldraledigheten betyder inte ökat tvång eftersom försäkringen är en rättighet att stanna hemma med ersättning för inkomstbortfallet. Ingen behöver utnyttja den om man inte vill. Men nuvarande försäkring bidrar inte i någon nämnvärd utsträckning till valfriheten för kvinnor och män att ta lika ansvar för barnen. Pappornas rättigheter i föräldraförsäkringen förstärks dock genom det beslut som togs 1978. biföll folkpartiregeringens förslag att man skall få full ersättning också den nionde månaden. Rätten till ledighet för vård av sjuka barn har vidgats kraftigt. De här reformerna ökar pappornas möjligheter att vara borta från arbetet och ta ett ökat ansvar. Därför finns det anledning att avvakta utvecklingen innan nya förändringar görs, men det finns också anledning att redan nu undersöka svagheterna i föräldraförsäkringen. Om det visar sig att pappornas ställning inte har stärkts i praktiken i och med de nya reformerna bör föräldraledigheten individualiseras i större utsträckning. 1. att anhåller att regeringen undersöker pappornas möjligheter att i praktiken utnyttja föräldraledigheten, 2. att utalar att föräldraförsäkringen bör individualiseras i större omfattning om det visar sig att pappornas ställning i föräldraförsäkringen i praktiken inte förbättrats. () ()