mot · G302187 · 1980-01-11 00:00:00 — av m. fl. om åtgärder för att förebygga självmord En allvarlig företeelse i välfärdssamhället är det faktum att många människor inte orkar med livet. De ser självmordet som enda vägen ur en svår livssituation. Trots omfattande medicinska behandlingsresurser tenderar antalet suicider att öka. Detta gäller också barn och ungdom. var antalet sjävmord lika stort som antalet trafikoffer. har vi drygt 2 000 suicider , medan antalet offer på våra vägar sjunkit till drygt 800. En stor och målmedveten satsning på trafiksäkerhet har burit frukt. Men en motsvarande satsning för att bistå dem som inte själva orkar längre på livets allfarväg skulle säkert också rädda liv. Man räknar med att det görs drygt 20 000 självmordsförsök. Och av dem som lyckats i sitt uppsåt har gjort försök tidigare. De vanligaste åldrarna härför är . En amerikansk undersökning visar att ungefär en tiondel av befolkningen har haft någon form av tankar på död eller självmord eller gjort självmordshandlingar . Bland svenska 40-50åriga kvinnor är andelen ännu högre. Det är beklagligt att man mitt i välfärden skall finna så mycken personlig nöd i form av ensamhet och övergivenhet, att livet skall te sig meningslöst för så många människor. Det är också helt klart att åtskilliga suicidala handlingar är ett rop på hjälp, ett sätt att påkalla någon annans intresse eller uppmärksamhet. En ökad lyhördhet för den s. k. suicidala kommunikationen är nödvändig om självmord skall förebyggas. Mera omfattande förebyggande verksamhet från samhällets sida skulle ge stora möjligheter att rädda liv. I utredningen om Sjukvård i livets slutskede framhålls att den medicinska inställningen blivit förhärskande när det gäller vård av döende och att den psykologiska sidan, som är minst lika viktig, kommit i skymundan. Mot denna bakgrund får man också se den ökande frekvensen av självmordsförsök. Här återstår alltså väsentliga uppgifter. Det är uppenbart att de medicinska insatserna i många fall kan återställa patienten. Detta gäller dess värre inte sällan också i den meningen att personen i fråga återställs till sin tidigare situation i ensamhet, arbetslöshet, familjebekymmer och annat. Här är en uppföljning med skilda insatser av nöden. Goda profylaktiska insatser är naturligtvis också ofrånkomliga om man med någon större framgång skall kunna förebygga självmord. finns en rad jourinstitutioner av religiöst och humanitärt slag i vårt land. Det finns kuratorer, präster, jourhavande medmänniskorm. att vända sig till. I praktiseras en SOS-verksamhet som inte har någon motsvarighet I och andra engelskspråkiga länder finns The Samaritan, en länkrörelse för dem som har suicidala problem. I den nämnda utredningen i livets slutskede behandlas självmordet endast kortfattat vad gäller den förebyggande verksamheten. Utredningsuppdraget omfattade heller inte den delen av vården. För den skull och med hänsyn till problemens aktuella omfattning finner vi det angeläget att en utredning får komma med förslag till sådan förebyggande verksamhet suicidal prevention. Med hänvisning till vad ovan anförts hemställs att hos regerigen begär utredning och förslag syftande till en effektivisering av den suicidala preventionen. () ()