mot · G302162 · 1980-01-11 00:00:00 — Motion 1979/80:162 om inriktningen av samhällets alkoholupplysning är på väg ner i samma alkoholsituation som . Den gången räddades vi av behjärtade människor som insåg eländet och tog de personliga konsekvenserna av det. Jag tror att vad vi behöver är framför allt att vuxna människor tar sitt ansvar. Vi kan inte nöja oss med att torka ut alkoholisterna med jämna mellanrum, inte heller att bara ha kampanjer riktade till ungdomen, hur viktiga sådana än är. Alkoholisterna finns, därför att alkoholmissbruket finns, och det är inte ungdomen som lär oss äldre att dricka. Det är vi som måste gå före med gott exempel. Vi kan inte samlas för att debattera ungdomsalkoholismen och fira det med att ta snaps till lunchen. Representationsluncher är arbetstid och skall behandlas som all annan arbetstid, dvs. Eller för att ta ett exempel ur en annan del av tillvaron: om inte föräldrar kan ha roligt med sina vänner och sina ungdomar utan sprit, var skall då ungdomarna lära sig att man kan det? Det är visat genom vetenskapliga experiment, att alkoholen påverkar människor helt olika i olika kulturer, därför att den spelar en helt annan roll i den ena än i den andra. I somliga kulturer vet man, att man blir upprymd av sprit, i andra att man blir arg, i andra att man blir tyst och inåtvänd. Därför reagerar också alla inom den kulturen på det sättet. Den slutsats jag drar av detta är att alkoholen har mycket större betydelse som symbol, som social rit, än som rent fysiologisk och biokemisk påverkare. Den som inte dricker, avstår inte så mycket från någon speciell mätbar njutning, som från en social gest genom vilken han/hon visar att hon vill uppfattas på ett visst sätt. Alhoholen används som nyckeln till en värld, där man är glad, uppsluppen, självsäker, spirituell eller vad det nu är man anser sig bli just i vår kultur. Verkliga effekter har detta mycket litet att göra med - utom för vår arma lever, förstås, som inte känner till kulturens riter utan får jobba på i tysthet så länge den orkar. När man vill ta bort alkoholen, gäller det alltså att se till vad det är man tar bort. Inte kemi, men magi. Och därför kan den ersättas med just det som magin var till för att framkalla: glädje, avslappning, öppenhet, trivsel. Det är ändå att misskänna den mänskliga naturens oerhörda flexibilitet att tro att dessa goda resultat bara kan framkallas av en viss kemisk förening. Vi känner alla till en mängd andra sätt att göra det. Vad jag vill föreslå för den kampanj mot alkoholbruket (inte bara mot missbruket!) som statliga och kommunala myndigheter nu bör sätta i gång är att den för det första inriktas på de vuxna och stilbildande, inte bara på de unga och formbara, och för det andra markerar att alkoholen är ett surrogat, ett ganska dåligt, för det som vi alla verkligen vill ha ut av livet. Och att vi alla bör hjälpa varandra att dra slutsatserna av detta: ge varandra öppenhet och värme utan att behöva dricka först; sluta att ha spriten som statussymbol, särskilt inte som en subventonerad sådan; stödja varandras självkänsla så att den inte måste stöttas med alkohol. Det mesta av detta måste göras utan lagar och förordningar, bara av oss själva. Men någor kan samhällets propaganda också göra. Med anledning av ovanstående hemställer jag att som sin mening ger regeringen till känna vad som i denna motion anförts om inriktningen av samhällets antialkoholkampanjer.