ChangeIsKey/open-riksdag huggingface dataset:
mot · G302813 · 1980-01-23 00:00:00 — av m. fl. om användning av försvarets resurser för civilt ändamål Hos många samhällsmedborgare råder stor betänklighet inför de förhållandevis höga försvarsutgifterna. Detta framkommer kanske i särskilt hög grad i tider då det råder ekonomisk knapphet i vårt land. Det ständigt oroliga världsläget motiverar dock ett starkt försvar. Även det svenska folkets vilja att i en krigssituation få räknas som neutral stat kräver enligt de internationella konventionerna - att landet har full förmåga att hävda och försvara denna neutralitet. Det svenska militära försvarets årliga kostnader utgår ju primärt för dess verksamhet i fred. Sysselsättning av ett stort antal personer direkt i försvarets tjänst, upphandling av materiel från svenska leverantörer samt viss del av värnpliktsutbildningen får anses vara till god samhällsnytta. Men det går kanske att finna ytterligare möjligheter att - i högre grad än - utnyttja det militära försvarets personella och materiella resurser till direkt samhällsnyttiga tjänster. Detta skulle innebära meranvändning av fredsresurserna för civilt ändamål och måhända en popularisering av militärtjänsten bland skattebetalarna. Samtliga försvarsgrenar gör ju ofta värdefulla insatser exempelvis vid skogsbränder och katastrofsituationer av olika slag då speciella försvarsresurser kan inkallas till resp. räddningsaktivitet. Någon mer organiserad inordning bl. a. i samhällets räddnings- och olycksfallstjänst föreligger dock inte med speciellt avseende på någon mer ingående planerad meranvändning av försvarsresurserna. Sådan planering bör kunna insättas redan i utbildningsskedet samt vid tillverkning av fordon och annan lämplig materiel, varvid merkostnader givetvis skall erläggas av medel utanför försvarets kostnadsram. Härvid avses i motionen givetvis inte att stridsvagnarna skall kunna användas som skördetröskor och motortorpedbåtarna som fiskebåtar. Men vid en eventuell prövning av vad som skulle kunna uppnås med en förhållandevis långt driven meranvändning och samverkan bör man inte vara alltför återhållsam - åtminstone inte i en första teoretisk spekulation. Det är väl bekant att försvarets personal i rådande hårt trängda ekonomiska läge har en stor arbetsbörda och ett stort ansvar för pågående utbildnings- och övningsverksamhet. Men det är just mot bakgrund av den ekonomiska knappheten inom samhället i dess helhet som man måste söka nya vägar för att motivera medel till kostnadskrävande verksamheter. Med hänvisning till det ovan anförda hemställs att hos regeringen begär utredning beträffande möjligheter till meranvändning av försvarets resurser för samhällsnyttiga ändamål i fred. () ()
mot · G302814 · 1980-01-23 00:00:00 — om försök med överlåtelse av fri värnpliktsresa till närmaste anhöriga Under grundutbildningen har värnpliktiga rätt till två fria resor och dessutom kan värnpliktiga lösa s. k. vpl 10 resa. Denna förmån är något så när rimlig och kan anses som tillfredsställande. Men ändå har det visat sig att värnpliktiga önskar göra sin värnpliktstjänstgöring så nära hemorten som möjligt. Av olika skäl måste många värnpliktiga fullgöra sin grundutbildning ganska långt från hemorten. Exempelvis fullgör många värnpliktiga från sin grundutbildning i Östersundsområdet och vissa värnpliktiga från fullgör sin grundutbildning i övre . Det känns betungande för de värnpliktiga att vara så långt från hemmet och dessutom tillkommer en social vardag, som är helt olika den han är van vid. Den värnpliktiges närmaste anhöriga funderar också över hur den värnpliktige har det i den militära miljön, hur hans vardag egentligen ser ut. Därför vore det av stort värde om de närmast anhöriga kunde få en inblick i den värnpliktiges situation och dessutom få information om försvaret som sådant. För att möjliggöra detta borde den värnpliktige få överlåta en eller två av sina fria resor till de närmaste anhöriga. Denna möjlighet bör i första hand tillkomma värnpliktiga, som fullgör sin grundutbildning långt från hemorten. Om möjligt bör samtliga värnpliktiga komma i åtnjutande av samma förmån. Med hänvisning till vad ovan anförts hemställs att hos regeringen begär att en försöksverksamhet genomförs, lämpligen vid K 4, , med sikte på att reformen, som ger värnpliktiga möjlighet att överlåta fri värnpliktsresa till närmaste anhöriga, skall kunna införas vid övriga förband.
mot · G302815 · 1980-01-23 00:00:00 — av andre vice talmannen och om beredskapslagring av olja hos jordbruksföretagen Oljekrisens verkningar är så väl kända att någon närmare exemplifiering inte behövs. Även om prishöjningarna har och kommer att få mycket besvärliga konsekvenser för landet i dess helhet, har vi förskonats från problem som kan uppkomma vid en bristsituation. De flesta anser nog också att någon direkt bristande tillgång till olja i världen inte föreligger förrän om ett obestämt antal år. Marknadssituationen kan dock snabbt förändras. fanns en period då oljebolagen genomförde en viss ransonering till kunderna. Resultaten blev som bekant också att bolagen använde de kvantiteter som de enligt bestämmelserna skall hålla i lager. Överstyrelsens för ekonomiskt försvar beredskap ingrep och varnade för det uppkomna läget. Den då rådande bristsituationen drabbade även jordbruksdriften. Det mekaniserade jordbruket är helt beroende av oljetillgången. Även om ersättningsbränslen kan framställas till traktorer och skördetröskor måste man räkna med en omställningstid . En jordbrukets egen beredskapslagring av olja för en sådan omställningsperiod kan med fördel ske vid varje jordbruksenhet. Utan tvivel skulle varje jordbruksföretag vara villigt att självt ordna lagringen, om garantier gavs att företaget självt fick förbruka den olja som lagrades. Vid en eventuell bristsituation finns risk för att den lagrade oljan inte får användas av vederbörande, och detta kan medföra att många avhåller sig från tillräcklig lagerhållning. Får vi därför föreslå dels att garantier ges till jordbruksföretag som vill hålla en beredskapslagring av olja egen förbrukning samt att företaget skall äga rätt att självt använda detta lager vid en eventuell uppkommen bristsituation, dels att - om så är fallet - kapital för inköp av farmaggregat (oljetank) och olja ordnas genom lån från en statlig lånegaranti förmedlad av lantbruksnämnderna. Med hänvisning till det anförda hemställs att som sin mening ger regeringen till känna vad som anförts i motionen om beredskapslagring av olja i vissa fall.
mot · G302820 · 1980-01-23 00:00:00 — 1979/80 820-829 av i och om ersättningen för sjukresa med egen bil Kostnaden för sjukresor ersätts i princip med det belopp, som överstiger . I de fall där kostnaden överstiger , och läkare intygar, att resan måste företas med bil, eller där kollektivtrafik inte finns, godkännes en kostnad av /mil för privat bil, och ett ytterligare tillägg på , om vårdare måste följa med. Dessa resebidrag täcker inte ens driftkostnaderna. Tar man taxi betalas hela beloppet (- .) Många anlitar därför taxi även om man kunde anlita anhörig, och både samhället och den enskilde förlorar på detta. Man borde därför ha en ersättning, som motsvarar det statliga resereglementet. Bestämmelserna bör därför ses över. Med hänvisning till vad som anförts hemställs att hos regeringen anhåller om ändrade bestämmelser, när det gäller ersättning för kostnaden för sjukresor. () ()
mot · G302821 · 1980-01-24 00:00:00 — av m. fl. om handikappersättningen till gravt hörselskadade Handikappersättningen till hörselskadade begränsas f. n. till att gälla endast gravt hörselskadade som med hörapparat saknar möjligheter att uppfatta tal (enl. 9 kap. i lagen om allmän försäkring 5 §). Den definition som anges i denna lag får betraktas som otillfredsställande. Den praxis som har utbildats vid bedömning av behovet av handikappersättning har blivit ytterst olika beroende på typ av prov, läkare, intygets formulering samt den utredning av vederbörande försäkringskassa som ligger till grund för pensionsdelegationens avgörande. Den medicinska bedömningen får anses otillfredsställande då t. ex. praktiska hörseltest med tal oftast ges i tyst rum samt läkarens samtalston och röst kan ha avgörande betydelse. Hänsyn måste tas till att möjligheten att uppfatta t. ex. tal ytterligare försämras i bullrig miljö såsom arbets- och boendemiljö. En annan huvudprincip vid handikappersättning åt hörselskadade bör finnas. Handikappersättning bör ges till alla döva och till dem som har stora svårigheter eller saknar möjlighet att uppfatta tal med hörapparat samt dem som i sin dagliga livsföring är helt beroende av hörapparat. redovisade i en utredning DS 1977:6 erfarenheter av handikappersättningen. I utredningen föreslogs att begreppet gravt hörselskadad borde bli föremål för översyn. Regeringen har därefter gett i uppdrag att utreda de handikappades utgifter och med ledning av dessa få fram schabloner för en bedömning. I direktiven har ej tagits upp frågan om begreppet gravt hörselskadad. Med hänvisning till vad som ovan anförts hemställs att anhåller att regeringen tar initiativ till att i sin översyn av de handikappades utgifter även tar upp frågan om begreppet gravt hörselskadad. () () () () (s) ()
mot · G302822 · 1980-01-24 00:00:00 — om vårdbidraget till vårdare av handikappad Den som vårdar handikappad som inte uppnått erhåller ett vårdbidrag för detta. Enligt 9 kap. 4 § lagen om allmän försäkring framgår att vårdbidraget räknas fram med hänsyn till vårdbehov och de merkostnader som uppkommer på grund av barnets sjukdom eller handikapp. För vårdaren är hela ersättningen skattepliktig inkomst, trots att endast en del av ersättningen är att hänföra till tillsyn och vård. Den del som skall täcka merkostnader borde inte vara skattepliktig inkomst. Samma system borde gälla som gäller för ersättning till vårdgivare i fosterhem, där kommunen dels utbetalar en arvodesdel som är skattepliktig och dels en kostnadsersättning som är skattefri. Med hänvisning till vad som anförts i motionen hemställs att anhåller att regeringen framlägger förslag om förändring av reglerna för vårdersättning till vårdare av handikappade barn i enlighet med vad som anförts i motionen.
mot · G302823 · 1980-01-23 00:00:00 — Motion 1979/80:823 av om rätten till vårdbidrag för vård av utvecklingsstört barn Vårdbidrag från den allmänna försäkringen kan utgå till förälder som vårdar psykiskt utvecklingsstört barn i hemmet. Om barnet vårdas i anstalt som stöds av stat, kommun eller landstingskommun utges dock inte vårdbidrag. Om barnet vistas utanför anstalten (utan att vårdas genom anstaltens försorg) utges vårdbidrag för om den uppgår till minst per kvartal - ersättningen utgår då för med 1/30 av månadsbeloppet. Handikappersättning från den allmänna försäkringen kan utgå till den som fyllt och som har sådan nedsatt funktionsförmåga att han i sin dagliga livsföring bl. a. behöver tidskrävande hjälp av annan. För handikappersättning gäller samma regler som för vårdbidrag vid vistelse i och utanför anstalt. Att tiden för utbetalning av vårdbidrag (per kvartal) kan skäras av kvartalsgränsen är olyckligt. Jag skall ge ett exempel. En handikappad ynglig från vistades i hemmet, alltså utanför den anstalt där han vanligen vårdas, från , o. m. . Det utgör , men ersättning utgår endast för de . Enligt lagtexten är det riktigt, men i praktiken får det som synes konsekvenser, som knappast kan vara avsedda, då lagen skrevs. Om den handikappade är hemma under jullovet, bör han ju rätteligen återvända då skola eller anstalt startar verksamheten. I det relaterade fallet skulle vederbörande bara behöva stanna hemma en extradag så skulle ersättning utgått för . Det kan ju knappast vara meningen. Med hänvisning till ovanstående hemställer jag att uttalar att den kvartalsgräns, som också är årsgräns, inte får påverka rätten att erhålla det ferievårdbidrag som enligt lag utgår till psykiskt utvecklingsstört barn.
mot · G302824 · 1980-01-24 00:00:00 — om översyn av 365-dagarsregeln inom sjukförsäkringen För person som blivit förtidspensionerad, ålderspensionerad eller åtnjuter sjukbidrag betalar sjukkassan sjukhuskostnader . Denna regel har tid efter annan varit uppe till diskussion, och beslut har även tagits om översyn och lagändring. Trots detta har dock ingenting inträffat som tagit bort den f. n. gällande regeln. I de flesta fall upplevs inte 365-dagarsregeln som felaktig eller orättvis. Men för vissa långtidssjuka kan regeln slå hårt ur ekonomisk synpunkt. De personer som drabbas är redan hårt engagerade för att klara sin ekonomi. I särskilt ömmande fall kan eventuella fonder stå till förfogande men också socialhjälp kan bli aktuell. Enligt bedömningar som gjorts beräknas en reformering av 365dagarsregeln bli mycket kostsam. Det kan därför i dagens kärva ekonomiska läge befaras att en översyn och lagändring härvidlag inte kommer till stånd. I så fall borde dock övervägas om inte en mindre lagändring kunde ske. De mest ömmande fallen borde ges möjlighet till prövning av om ersättning skall utgå för sjukhusvistelse även efter den 365:e dagen. Med stöd av ovanstående hemställs att hos regeringen begär en översyn av den s. k. 365-dagarsregeln i enlighet med vad som i motionen anförts.
mot · G302825 · 1980-01-24 00:00:00 — av och om vuxenutbildningsnämnderna Timstudiestöd, dagstudiestöd och särskilt vuxenstudiestöd för studier på grundskole- och gymnasial nivå handhas av vuxenutbildningsnämnderna. Det finns en vuxenutbildningsnämnd i varje län. består av ordförande och åtta andra ledamöter. Fem av ledamöterna utses av regeringen varav tre företräder fackliga organisationer med LO som huvudorganisation och två företräder fackliga organisationer med TCO som huvudorganisation. Återstående fyra ledamöter skall vara väl förtrogna med utbildningsväsendet inom länet och vara politiskt valda förtroendemän inom primär kommun eller landstingskommun. Nämnden har inga suppleanter. Kostnaderna för timstudiestöd, dagstudiestöd och särskilt vuxenstudiestöd täcks av vuxenutbildningsavgiften. Alla som är formellt behöriga kan inte få stödet. Vuxenutbildningsnämnderna gör ett urval bland de sökande och har då att ta hänsyn till bl. a. tidigare utbildning, svårigheter att bedriva studier på fritid, försörjningsbörda. Den som har störst behov av utbildning och stöd bör då ha företräde. En översyn av antalet ansökningar och beviljade studiestöd bör göras för att utröna om grupper såsom exempelvis hemarbetande kvinnor med låg utbildning, småföretagare, invandrare - särskilt invandrarkvinnor - och handikappade missgynnas vid beviljande av stöd. Det bör undersökas om finansieringen av vuxenstudiestödet med en specialdestinerad vuxenutbildningsavgift försvårar beviljande av vuxenstudiestöd till dessa grupper. Likaså bör utredas om det finns olika praxis för beviljande av studiestöd till dessa grupper i olika län. Det kan ifrågasättas om vuxenutbildningsnämnderna har den sammansättning som bäst tillgodoser de skiftande intressen som finns inom fackliga organisationer, folkrörelser, näringsliv m. m. För att bäst spegla regionens befolkningsstruktur och utbildningsbehov, bör de politiskt valda ledamöterna vara i majoritet och utses av . Suppleanter bör också utses. De fackliga företrädarna bör inkludera representanter för LRF (), SFR () och SHIO (Hantverks- och ). Vuxenutbildningsnämnderna är dominerade av de fackliga representanterna och det kan finnas risk att godtyckliga avvägningar görs på grund av det snäva anslagsutrymmet, även om man har de bästa föresatser i fråga om objektivitet. Med hänvisning till ovanstående hemställs 1. att hos regeringen begär utvärdering av vuxenutbildningsnämndernas verksamhet vad avser praxis för beviljande av vuxenstudiestöd samt 2. att beslutar att vuxenutbildningsnämndernas ordinarie ledamöter och suppleanter skall utses i enlighet med vad som i motionen anförs. () ()
mot · G302826 · 1980-01-24 00:00:00 — av m. fl. om ersättningen för vård av handikappat barn Sjukpenning utgår från för tillfällig vård och tillsyn av barn . Detta gäller dock endast barn sorn /80 ej fyllt , dvs. barn födda eller . En annan form av ersättning är vårdbidrag för handikappade barn , men för detta fordras en kvalificerad vårdsituation, dvs. att särskilda vårdinsatser behövs fortlöpande. För barn med lindrigare handikapp, men som ändå vid t. ex. sjukhusbesök eller vid tillfällig sjukdom behöver föräldrastöd finns ingen sådan ersättning. Den förälder som ofta tvingas ta ledigt från arbetet för att hjälpa ett handikappat barn får vidkännas ett betydande ekonomiskt avbräck. Med hänvisning till det anförda hemställs att hos regeringen begär åtgärder för att sjukpenning skall utgå för tillfällig vård och tillsyn av handikappade barn . () ()
mot · G302829 · 1980-01-15 00:00:00 — av m. fl. med anledning av proposition 1979/80:76 om utbyggnad av föräldraförsäkringen I regeringens förslag till utbyggnad av föräldraförsäkringen (prop. 1979/80:76) föreslås att den särskilda föräldrapenningen förlängs från nuvarande 90 . För de nytillkommande skall gälla att ersättningen utgår med garantinivån lika för alla. Därigenom fastslås den viktiga principen att arbete med vård av barn skall ersättas med samma belopp oavsett vad föräldrarna tidigare haft i förvärvsinkomst. Genom denna konstruktion kan de nytillkommande tre månaderna anses utgöra ett första steg i utbyggnaden av en vårdnadsersättning. För den särskilda föräldrapenningen gäller att den fördelas med hälften av ersättningstiden på vardera föräldern som gemensamt har barnet i sin vård. Genom en anmälan till kan förälder avstå sin del av den särskilda föräldrapenningen till den andra föräldern. Detta förfarande med fördelning av ersättningstiden på vardera föräldern har motiverats av jämställdhetsskäl. För vår del anser vi att effekten ur jämställdhetssynpunkt måste vara ringa om ens någon. Däremot har regelns utformning lett till onödigt administrativt merarbete på försäkringskassorna. Enligt vår uppfattning bör utformningen av det familjepolitiska stödet ge föräldrarna valfrihet att fördela ansvaret för vård av barn på det sätt som bäst passar den egna familjesituationen. Vi föreslår därför att den särskilda föräldrapenningen skall utgå per familj och barn utan direktiv från om hur ersättningstiden skall fördelas. Vi förutsätter att utskottet utarbetar erforderlig lagtext. Med hänvisning till det anförda hemställs att beslutar om sådan ändring av lagen om allmän försäkring att ersättningstiden för särskild föräldrapenning utgår utan lagregler om hur den skall fördelas mellan föräldrarna. () () MAJ () () ()
mot · G302831 · 1980-01-25 00:00:00 — av m. fl. De senaste årens familjepolitiska reformarbete innebär väsentliga förbättringar beträffande barnfamiljernas ekonomiska och sociala villkor. Genom i stort sett enhälliga beslut har stora ekonomiska satsningar gjorts från både stat, kommun och företag för att bereda yrkesarbetande föräldrar ledighet från tjänst utan ekonomiska förluster. Därvid har bl. a. två stora fördelar vunnits. Dels har föräldrarna fått bättre möjlighet till stadigvarande kontakt med sina barn - även - dels har småbarnsmödrarna tack vare den allmänna barnomsorgen kunnat förena sitt förvärvsarbete med ansvar för barnen. I dessa stora satsningar har emellertid en betydande samhällsgrupp alltför mycket kommit i skymundan. Det gäller kvinnor som väljer att avstå från förvärvsarbete för att i stället i hemmet vårda sina barn. I all synnerhet i flerbarnsfamiljer utförs på detta sätt en oavlönad samhällsinsats av stor betydelse. Dessvärre har samhället visat ett ljumt intresse för dessa kvalificerade arbetsinsatser. Däremot har yrkesarbetande erhållit den ena förmånen efter den andra. I samband med barnsbörd får förvärvsarbetande kvinnor ledighet med bibehållen lön medan hemmaarbetande får föräldrapenning enligt garantinivån med f. n. Förvärvsarbetande får sjukpenning i förhållande till sin lön vilket upp till överstiger den sjukpenning som utgår till hemmaarbetande. Och när förvärvsarbetande småbarnsföräldrar återtar förvärvsarbetet subventionerar samhället barnomsorgen med /barn, medan de hemmaarbetandes arbetsinsatser nedvärderas såväl ekonomiskt som socialt. Denna samhällets styvmoderliga behandling av hemarbetande småbarnsföräldrar har en ytterst allvarlig konsekvens. Många fråntas den tillfredsställelse som en värdefull samhällsinsats normalt borde ge. Det kan väl inte vara ett samhällsintresse att genom ekonomiskt missgynnande tvinga småbarnsföräldrar att söka sig ut på arbetsmarknaden som enorma summor anslås för att lindra arbetslöshetens skadeverkningar, och när det på de flesta platser - särskilt i glesbygden - saknas en sådan differentiering av sysselsättningen som är nödvändig för att tillgodose småbarnsföräldrars särskilda behov av anpassad arbetstid, reseförhållanden, tillgång på barndaghem m. m. Bland de aktuella reformåtgärderna i familjepolitiken finns frågan om förvärvsarbetandes rättighet till havandeskapspenning under graviditeten. Genom beslut kommer havandeskapspenning motsvarande sjukpenningen att kunna utgå för förvärvsarbetande före Däremot finns ingenting sagt om den som är hemmaarbetande och som under graviditeten ej kan utföra de vanliga sysslorna. Det synes rimligt att denna kategori blivande mödrar också skall kunna erhålla havandeskapspenning efter läkares ordination om hennes förmåga att utföra hemarbetet är kraftigt nedsatt. Med hänvisning till vad som anförts hemställs att hos regeringen begär förslag till ändring av lagen om allmän försäkring innebärande rätt för hemarbetande kvinnor med nedsatt arbetsförmåga att uppbära havandeskapspenning. () () () () MAJ ()
mot · G302832 · 1980-01-22 00:00:00 — om statens bidrag till landstingen för hemsjukvård Staten ger landstingen ekonomiska bidrag för hemsjukvård. Ersättningen sker via försäkringskassorna. Landstingen erhåller per besök om hembesöket är av sjukvårdande karaktär. Förutsättningen för att landstingen skall erhålla ersättning är att distriktsläkare skrivit remissen. På många håll i landet är det stora avstånd till distriktsläkare, och dessutom har de flesta landsting läkarvakanser i glesbygden, vilket gör att remissförfarandet inte fungerar på ett nöjaktigt sätt. För att ge större formella möjligheter att utnyttja dessa bidrag och för att bättre utnyttja distriktsläkarresurserna borde distriktssköterska ha behörighet att utfärda remisser för hemsjukvård. infördes dessa nya regler för försäkringskassorna. Meningen var att bidraget skulle fungera som en stimulans för landstingen att utöka hemsjukvården. Effekten har tyvärr blivit en annan. Vid en rundfrågning visar det sig att försäkringskassorna tolkar reglerna olika i olika län. I t. ex. får bidrag för alla hembesök hos hemsjukvårdspatienter, medan det i betalas ut endast av de begärda bidragen. anser det inte styrkt att besöken är av sjukvårdande karaktär. Systemet har för lett till ökad administration både för distriktsläkarna och för distriktssköterskorna. För har det inneburit mindre bidrag från . Att binda sjukvårdens resurser på detta sätt måste vara fel. För att bidraget skall vara en stimulans måste det vara positivt för och enkelt att administrera. Vi anser dessutom att det blir enklare och mer rättvist om man tar bort tolkningsmöjligheterna. Staten borde pröva möjligheten att ersätta landstingen direkt med ett generellt bidrag liknande kommunernas ersättning för social hemtjänst. Med hänvisning till det anförda hemställs 1. att hos regeringen begär förslag till ändring i remisskrivning vad gäller hemsjukvårdsbidrag, så att även distriktssköterskor måtte få remissrätt, 2. att hos regeringen begär att möjligheterna till ett generellt bidrag till landstingen för hemsjukvård liknande kommunernas bidrag för social hemtjänst utreds.