mot · G302282 · 1980-01-16 00:00:00 — 1979/80: 282 1979/80: 282 av m. fl. om insatser för barnens miljö m. m. Den socialdemokratiska regeringen tillsatte en särskild barnmiljöutredning. Grunden till detta ställningstagande låg i socialdemokratins syn på barnen, deras problem och behov i vårt samhälle. Barns uppväxtförhållanden är avgörande för deras personliga utveckling. En av de viktigaste politiska uppgifterna är därför att ge barnen goda levnadsförhållanden. Brister i vårt samhälle i ekonomiskt, socialt och kulturellt hänseende hindrar många barn att få en innehållsrik och stimulerande uppväxt. har i en rad rapporter publicerade främst lagt fram ett omfattande material som belyser barnens levnadsvillkor: i fråga om bl. a. hälsa, fysisk miljö, utveckling och uppfostran, skola och förskola samt ekonomi. Dessa rapporter var en viktig del av underlaget för den socialdemokratiska regeringens förslag under 19751976 till om barnomsorgens utbyggnad och genomförandet av reformen om skolans inre arbete. De bildade också en grund för det utredningsarbete som senare förts vidare till beslut när det gäller t. ex. föräldrautbildning och familjestöd. Samhällsutvecklingen har emellertid i åtskilliga avseenden motverkat dessa strävanden att skapa goda uppväxtvillkor för barnen. De borgerliga regeringarnas ekonomiska politik har hårt drabbat barnfamiljerna och särskilt då de lägre inkomsttagarna. Barnomsorgens utbyggnad halkar efter, särskilt i borgerligt styrda kommuner. Genomförandet av SIA-reformen förhalas. Segregationen i boendet slår hårt mot barnen. Ungdomsarbetslösheten har vuxit oroväckande. Angreppen mot den offentliga sektom minskar möjligheterna att för barnens bästa förbättra miljöerna i bostadsområden, barnomsorg och skola liksom att driva en effektiv utjämningspolitik. Många rapporter visar också att trots gjorda insatser far många barn illa i dagens svenska samhälle. Så går t. ex. missbruket av alkohol allt längre ned i åldrama och blir allt vanligare också bland flickor. a. dessa skäl förklarade sig socialdemokratin beredd att val tillsätta en särskild barndelegation med uppgift att föra en åtgärdsinriktad diskussion och lägga fram förslag för att förbättra barnens livsmiljö och anpassa samhället efter barnens behov. En sådan delegation har tillsatts av den socialdemokratiska partistyrelsen. 1 1979/80. 1979/80: 282 Åtgärder som berör barn spänner över ett brett register av samhällsarbetet. Förändringar för barnens del är ofta sammankopplade med reformer i övrigt i samhällsarbetet. I denna motion har vi tagit upp förslag till insatser av mer omedelbar natur. I andra sammanhang återkommer vi till hur vi ser på behovet av mer långsiktiga insatser för barn på andra områden och var åtgärder behöver göras. 2 Barnomsorgens fortsatta utbyggnad 2.1 Det femårsprogram som beslöts befinner sig nu i ett genomförandeskede. Utfallet av programmet kan nu överblickas, och de farhågor som vi på ett tidigt stadium uttryckte om att planerna inte skulle komma att uppfyllas har, tyvärr, visat sig slå in. Av planerade 100 000 platser i daghem tillkommer, enligt redovisning av kommunernas barnomsorgsplaner, 88 400 och av 50 000 platser i fritidshem 39 900. Inte heller når man den avsedda successiva stegringen i utbyggnadstakten. Från att i början ha legat över programmet har utbyggnadstakten i stället gått nedåt. skulle man öppna 24 000 nya platser i daghem, men det blir bara 17 400; för fritidshemmen är motsvarande tal 12 000 resp. 8 700. Detta framgår av följande tabell som beskriver situationen (utfall resp. prognos) . Förseningen av planerna motsvarar således utbyggnad. Som minst lika allvarligt framstår att man genom den oförändrade årliga utbyggnadstakten inte heller kommer att kunna infria den längre gående målsättningen att kunna nå en fullständig behovstäckning. Inte heller efter 1981 ökar nämligen utbyggnadstakten. För daghemmen sjunker den i stället efter 1980: ned till 9 700 platser . För fritidshemmen är utvecklingen inte lika negativ. Även om man tar med familjedaghemmen i beräkningarna kvarstår den negativa bild som sammanfattas i följande tabell. 1979/80: 282 Vi vill i sammanhanget peka på ytterligare en tendens som finns i planeringsmaterialet, nämligen att det faktiskt inte tycks tillkomma så många nya platser som man planerat för. Enligt barnomsorgsplaner skulle det bli 15 000 nya platser , men det blev endast 13 200. Fortsätter denna tendens, blir det en fortgående förskjutning av plangenomförandet. Den faktiska bamomsorgsfrekvensen 1978 för daghem och familjedaghem var för förskolebarn denna: Andel barn i barnomsorg Det är fortfarande så att den alldeles övervägande delen av kommunerna har måttliga utbyggnadsplaner, vilket framgår av följande uppställning. Andel av kommunerna (%) enheter (197883) Vi kunde peka på att utbyggnadsgraden varierade kraftigt mellan kommunerna på så sätt att särskilt de kommuner som hade ett lågt utgångsvärde inte heller hade särskilt ambitiösa utbyggnadsplaner. Denna tendens håller i sig även enligt de nu föreliggande planerna, även om den är något mindre markerad. Andel barn i barnomsorg 1978 (%) Ökning 197883 Högst 58 64 46 43 27 20 24 7 15 16 31 50 1979/80: 282 Barnomsorgsplanerna utgör rullande femårsplaner. De uttrycker inte bara nuläge och planer utan också det uppskattade behovet av platser i den kommunala barnomsorgen för den aktuella perioden. Det finns då skäl att klarlägga i vilken utsträckning kommunerna når upp till en fullständig behovstäckning , dvs. planeringsperiodens sista år. Följande tabell visar hur stor ökningen är i de enskilda kommunerna 19781983 i förhållande till det för angivna behovet. Procentuell ökning av barnomsorgen 19781983 i förhållande till behovet 1983 Det är således en begränsad del av kommunerna som klarar hälften av det beräknade utbyggnadsbehovet (). Ser man till de kommuner som helt klarar målet rör det sig bara om . Vad vi här redovisat bestyrker att det behövs betydligt kraftigare insatser från statsmakternas sida om man skall nå de mål som statsmakterna satt upp. De borgerliga regeringarnas passivitet fortsätter tyvärr. Den nu sittande regeringen har, liksom sina båda borgerliga föregångare, inte presenterat några förslag till åtgärder för att uppnå den målsättning som lagt fast för innevarande utbyggnadsperiod. Inte heller i årets budgetproposition föreslås några åtgärder. Regeringen har vidare underlåtit att presentera planer för nästa utbyggnadsperiod. Det är t. o. m. oklart om regeringen över huvud taget har för avsikt att presentera något förslag om barnomsorgens fortsatta utbyggnad. I det följande lägger vi därför fram de förslag vi finner nödvändiga. 2.2 riksdagsbeslut innebar inte bara ett fastläggande av ett konkret handlingsprogram för barnomsorgens utbyggnad . Då beslöts också som allmän målsättning för utbyggnaden av barnomsorgen att utöver den allmänna förskolan plats skulle beredas inom den kommunala barnomsorgen för alla barn i förskoleåldern till förvärvsarbetande eller studerande föräldrar samt för barn med särskilda behov av stöd och stimulans. Denna målsättning skulle uppnås . publicerade material stöder uppfattningen att det finns behov av en fortsatt kraftig utbyggnad av barnomsorgen. 1979/80: 282 Med hänsyn till vad vi redovisat om den planerade utbyggnaden är det nödvändigt att ingående analysera och förbereda genomförandet av de åtgärder som kommer att krävas för att nå målet om full behovstäckning. En värdering måste därvid göras av de olika styrinstrument som samhället kan använda. Detta kräver inte bara en förbättrad planeringsmetodik, vilket planeringsgruppen för barnomsorg i ett betänkande (SOU 1979: 5758) gett underlag för, utan framför allt en konkret politisk vilja från både statens och kommunernas sida. För kommunernas del finns, som vi tidigare framhållit, en rad problem att klara av. Ofta är det fråga om svårigheter rent fysiskt och planeringsmässigt. Markreservationer för allmänna ändamål kan saknas i redan utbyggda kommundelar, och behövliga stadsplaneändringar kan ta tid. Detta talar för att arbetet måste påbörjas tidigt och drivas med kraft. I många fall torde man nu nämligen komma att ställas inför svårare praktiska problem ju längre utbyggnaden pågått. Det bör övervägas att utsträcka kommunernas planer för barnomsorgens olika former i tiden så att de åtminstone översiktligt täcker utbyggnaden fram till full behovstäckning. Detta skulle bl. a. ge bättre möjligheter att ta itu med frågor om markreservationer etc. Vi vill i detta sammanhang erinra om de förslag till åtgärder för en förbättrad boendemiljö som vi lagt fram i bostadspolitiska motioner . Vi har bl. a. föreslagit att kommunerna skall ha ett lagfäst ansvar för bostadsmiljön i dess helhet och att kommunala handlingsprogram för bostadsförsörjningen (inkl. den sociala servicen) skall upprättas. En utbyggd barnomsorg har stor betydelse för att åstadkomma en bra boendemiljö och därmed bidra till att ge barnen en god uppväxtmiljö. Sammanfattningsvis innebär således vårt förslag att en samlad behovsbedömning och utbyggnadsplan för den kommunala barnomsorgen arbetas fram för den fortsatta utbyggnaden fram till målet full behovstäckning. Planen, som också bör innefatta en bedömning av personalbehov och erforderliga utbildningsinsatser liksom en värdering av olika instrument för att säkerställa att målet nås, bör tas fram genom överläggningar med och föreläggas . bör i enlighet härmed begära förslag till utbyggnadsplan och åtgärder bl. a. i fråga om de ekonomiska förutsättningarna för planens förverkligande i enlighet med vad vi anfört. Inte minst viktigt är det att man vid dessa överläggningar noga prövar de ekonomiska frågorna i samband med barnomsorgen. I vår motion 1979/80: 69 framhöll vi bl. a. att kommunerna nu åter fått ta på sig en ökad andel av utgifterna för barnomsorgen. Detta bestyrks också av en nyligen publicerad undersökning1. Av denna framgår att den 1 B. . , Daghem och samhällsekonomi. 1979/80: 282 betydelsefulla stimulanseffekten av reform nu håller på att urholkas. För den fortsatta utbyggnaden bör man även överväga i vilken utsträckning ett höjt statsbidrag kan utformas så att det medverkar till att man når den för varje kommun önskvärda och avsedda utbyggnaden. Vidare bör man särskilt uppmärksamma glesbygdskommunernas behov. Skälen för denna höjning av statsbidragen till barnomsorgen kvarstår enligt vad vi tidigare anfört. Vi avser att återkomma till denna fråga i samband med frågan om genomförandet av produktionsbeskattningen. 2.3 Barnomsorgen har också en viktig kvalitativ aspekt. Den viktigaste kvalitetshöjningen inom barnomsorgen är naturligtvis att öka dess omfattning och därmed ge möjlighet för fler barn att få stimulans och utvecklingsmöjligheter samt för fler familjer att få tillsynsfrågan ordnad på ett tillfredsställande sätt. Den otillräckliga tillgången på daghemsplatser leder också till att andelen barn med behov av särskilda stödåtgärder tenderar att bli hög på vissa daghem. En utbyggd barnomsorg medför även i detta avseende fördelar. En viktig faktor för barnomsorgens kvalitet är utbyggnad och förändringar i utbildningen av barnomsorgspersonal. Vi vill i detta sammanhang peka på behovet att öka förskollärarutbildningen, i första hand så att även andra än ungdomar kan få komma in i utbildningen. Förskollärarkåren är generellt sett ung, varför det är angeläget att genom den särskilda utbildningen för barnskötare försöka rekrytera även äldre till yrket. Det är vidare angeläget att eftersträva en jämnare könsfördelning inom förskollärarkåren. I det följande lägger vi bl. a. fram förslag om utökad förskollärarutbildning. Det nuvarande statsbidragssystemet inom barnomsorgen medger i sig en frihet för kommunerna att själva variera insatserna med hänsyn till skiftande behov i olika förskolor. I många fall har emellertid kommunerna svårigheter att tillgodose sådana behov. Detta är bakgrunden till att vi lagt fram förslag om att komplettera de generella statsbidragen med bidrag till behovsorienterade insatser, i första hand i förskolans daghem. Vi upprepar vårt förslag om att under reservationsanslaget Särskilda insatser för förskolan 50 milj. kr. anvisas för behovsinriktade insatser från /81. Vi hänvisar i detta avseende till vad vi anfört senast i motionen 1978/ 79: 509. Barn har ett stort behov av gemenskap och samvaro med andra barn och av att få förtroende också för andra vuxna än föräldrar. Den gemenskapen är viktig för dem i deras utveckling till fria och självständiga människor. Men om samhällets barnomsorg skall kunna fylla denna uppgift behövs det att staten utöver den redan beslutade bidragsgivningen går in med extra medel för att ge kommunerna möjlighet 1979/80: 282 att genomföra erforderliga behovsorienterade insatser i förskolan. Detta är ett viktigt led i arbetet på att förstärka barnomsorgens kvalitet. Därigenom kan man få faktiska möjligheter att särskilt beakta behoven hos de barn som tillfälligt eller kräver speciellt stöd och stimulans. Till dessa hör ofta även barn som är handikappade eller är från invandrarfamiljer. Den undersökning som gjorts i , bl. a. om hur daghemmen fungerar för den grupp av barn som har särskilda behov (Vilsebarn i välfärdsland), styrker vårt krav på att särskilda medel bör anvisas för detta ändamål. Dessa medel bör inte bindas för någon viss typ av åtgärd. Det är tvärtom en fördel att man genom ett utnyttjande för olika personalstödjande åtgärder kan få praktiska erfarenheter för det fortsatta reformarbetet på förskolans område. Det bör därför ankomma på att noggrant följa och utvärdera verksamheten samt delge kommuner och personalgrupper information härom. Våra förslag om på detta sätt behovsinriktade insatser är ett uttryck för vår vilja att sätta barnens behov av stimulans och utveckling i centrum för bamomsorgspolitiken. 2.4 En viktig och kompletterande del av den kommunala barnomsorgen är familjedaghemmen. Dagbamvårdama har numera trygga anställningsvillkor. Verksamheten har efter hand vunnit ökad stadga. Insatserna för att göra familjedaghemmen till en allt bättre del av barnomsorgen måste fortsätta. Här krävs bl. a. bättre utbildning. redovisade rapport utgör en viktig grund för diskussion om familjedaghemmen och denna tillsynsforms pedagogiska innehåll. En utbyggnad av den s. k. öppna förskolan är också av betydelse för de barn som är placerade i kommunala familjedaghem liksom för de hemarbetandes barn. Till barnomsorgen i vid mening kan även föräldrautbildningen sägas höra. På förslag av barnomsorgsgruppen skall nu en föräldrautbildning påbörjas i samband med barns födelse. Vi vill beträffande denna verksamhet erinra om vad vi anförde i motionen 1978/79: 2482. 2.5 Tillgången på utbildad personal är av stor betydelse både för kvaliteten i och för den fortsatta utbyggnaden av förskolan. I kommunerna har man på många håll en brist på utbildad personal, vilket i en del fall medfört att nybyggda förskolor inte har kunnat tas i anspråk. Bristen på personal kan också inverka negativt i fråga om utbyggnadsplaneringen. F. n. finns det ca 4 850 platser på förskollärarlinjen. Enligt prognoser finns det ett årligt utbildningsbehov av 5 840 personer, om balans mellan tillgång och efterfrågan skall kunna nås 1990. Behovsberäkningen utgår från den utbyggnads 1979/80: 282 takt varom överenskommelse ingicks mellan staten och . Föredraganden anmäler att överläggningar har inletts i syfte att nå en uppgörelse som säkerställer en utbyggnad enligt överenskommelsen . I avvaktan på en sådan överenskommelse föreslås emellertid ingen ändring av innevarande års planeringsram för förskollärarlinjen. som regeringen säger sig eftersträva en fortsatt hög utbyggnadstakt av barnomsorgen föreslås sålunda ingen ökning av förskollärarutbildningen, vilket vi finner anmärkningsvärt. Detta med särskild tanke det tar från det att utbildningskapaciteten ökas och till dess detta ger effekt på antalet färdigutbildade. Enligt vår mening måste personalplaneringen ligga ett gott stycke före själva utbyggnaden så att nyuppförda förskolor också kan tas i bruk då de är färdigställda. Mot denna bakgrund föreslår vi att planeringsramen för förskollärarlinjen ökas med 96 platser /81. I första hand bör ökningen utnyttjas för s. k. 50-poängsutbildning av barnskötare till förskollärare i syfte att åstadkomma en jämnare åldersfördelning i förskollärarkåren. Anslaget Utbildning för undervisningsyrken (D 8, ) bör därför ökas med 1,25 milj. kr. Hemställan härom görs i en särskild motion. Genom försorg anordnades reaktiveringskurser för utbildade förskollärare som inte utövat yrket . Intresset för kurserna var stort. Med hänsyn till ortsbundenhet m. m. måste sådana kurser anordnas i nära anslutning till hemorten som det är naturligt att knyta dessa till reguljär förskollärarutbildning. Det finns enligt vår uppfattning starka skäl att ånyo pröva frågan om att anordna reaktiveringskurser för utbildade förskollärare och att sådana kurser sprids över landet. Härigenom kan också en något jämnare åldersfördelning ute på institutionerna komma till stånd. Vi föreslår att beslutar att som sin mening ge regeringen till känna vad som här anförts om anordnandet av reaktiveringskurser för utbildade förskollärare. Behövliga medel bör disponeras från anslaget Bidrag till arbetsmarknadsutbildning (B 2, ). Hemställan härom görs i särskild motion. 3.1 Den socialdemokratiska regeringens proposition om skolans inre arbete (prop. 1975/76: 39) innefattade också ställningstaganden till barnstugeutredningens förslag i betänkandet Barns fritid. Därmed markerade den dåvarande regeringen sin heltidssyn på uppväxtmiljön för barn och ungdomar där både fritiden och skolan är av 1979/80: 282 Genom den gemensamma behandlingen av såväl skola som fritid fick propositionen karaktären av en barn-ungdomspolitisk reform även om förnyelsen av skolans inre arbete kom att stå i förgrunden. Ett konkret uttryck för socialdemokraternas strävan att förbättra uppväxtmiljön för barn och ungdomar var införandet av ett stöd till allmän fritidsverksamhet i kommuner på 25 milj. kr. Detta tilldelades kommunerna under /78. Statsbidraget var i första hand avsett som stöd och stimulans till föreningslivets verksamhet. Först när föreningslivet inom en kommun saknade möjligheter att påta sig sådan verksamhet skulle bidraget få användas till fritidsverksamhet. budgetproposition (prop. 1977/78: 100) föreslog den dåvarande borgerliga trepartiregeringen att bidraget skulle slopas. Socialdemokraterna yrkade avslag på detta förslag, vilket vi betecknade som en avveckling av en viktig del i SIA-reformen. Ett stort antal föreningar som engagerats i verksamheten stödde vårt krav. Genom uppvaktningar och andra kraftfulla opinionsyttringar krävdes ett fortsatt statligt stöd. Den borgerliga riksdagsmajoriteten drev dock igenom regeringens förslag. Under det år bidraget fanns hann föreningslivet utveckla en livlig verksamhet, främst i form av eftermiddagsverksamhet för barn och ungdom. Som vi framförde i vår motion 1977/78: 735 möjliggjorde bidraget glesbygdsverksamhet, aktiviteter i nybyggda bostadsområden, temadagar, lovverksamhet och särskilda satsningar på föreningslösa och handikappade barn och ungdomar. Föreningslivet var också i full gång med en omfattande planering av olika verksamheter inför kommande år då den borgerliga majoriteten avvecklade bidraget. Socialdemokraterna vill stryka under det stora behov som finns när det gäller en ökad omsorg särskilt för de mindre barnen, före och efter skolan. Genom att samhället satsar resurser på attraktiva fritidsaktiviteter ökar möjligheterna att aktivera barn och ungdomar och kanalisera deras verksamhetslust och initiativförmåga. Ett engagemang kan i många fall betyda att barn och ungdomar får bestående fritidsintressen. Undersökningen visar att ungdomar som tidigt kommer med i någon föreningsaktivitet har större benägenhet till föreningsengagemang senare i livet. I många kommuner, där fritidshemsverksamheten inte hunnit byggas ut i erforderlig utsträckning, utgör ett statsbidrag till fritidsverksamhet en förutsättning för att barn och ungdomar skall kunna beredas både omsorg och stimulerande aktiviteter då föräldrarna yrkesarbetar. Det är enligt vår mening även angeläget att föreningslivet känner att det har ett starkt stöd från samhället för sin verksamhet bland barn och ungdom. Av de redovisningar som kommunerna inlämnat till statens ung 1979/80: 282 domsråd framgår att verksamheten genomgående har upplevts som mycket positiv. Den resurs som statsbidraget utgjorde var för flertalet kommuner en förutsättning för att aktiviteter inom den allmänna fritidsverksamheten i större utsträckning skulle kunna komma i gång. Behovet av aktiviteter visade sig vara mycket större än man kunnat förutse, och deltagandet har därför varit stort. På låg- och mellanstadiet har deltagandet varit mycket stort, medan intresset varit mindre bland högstadieelever. De elever som deltagit har över lag varit mycket positiva till verksamheten. Att många elever, som inte tidigare deltagit i organiserad verksamhet, aktiverats, ses som speciellt tillfredsställande. Den kortsiktiga besparingsiver som i den borgerliga trepartiregeringens proposition gick ut över barnen håller den nya regeringen fast vid. Vi beklagar detta och är förvånade över regeringens bristande intresse för förebyggande åtgärder i kampen mot alkohol, narkotika och asocialitet allt längre ned i åldrarna. Skolans roll i barnkulturarbetet framhålls i olika sammanhang. Vi vill kraftigt understryka detta. Barnkulturarbetet får enligt vår mening inte begränsas till skolan. Det handlar i hög grad om att under elevernas fritid ge dem möjligheter att ta del av kulturella aktiviteter som grund för ett aktivt fortsatt engagemang. Inte minst är det angeläget att samhället, t. ex. genom föreningslivet, erbjuder attraktiva alternativ till det kommersiella fritidsutbudet. Dessa insatser skulle förstärkas om statsbidraget till allmän fritidsverksamhet åter infördes. Med hänsyn till det angelägna i den allmänna fritidsverksamheten, som är en väsentlig del i den helhetssyn som kännetecknade SIA-beslutet, bör enligt vår mening statsbidraget till allmän fritidsverksamhet återinföras /81. Vi föreslår därför att ett särskilt bidrag till allmän fritidsverksamhet i kommunerna införs i statsbudgeten för /81. Statsbidraget bör uppgå till 30 milj. kr. Bidraget bör utgå enligt de riktlinjer som fastställde (KrU 1976/77: 34). Vi vill dock tillägga att bidraget också bör utnyttjas för att stimulera kulturella aktiviteter för barn i föreningslivets regi. Vid bidragsgivningen bör således eftersträvas ett så allsidigt utbud som möjligt, med en prioritering av ideella organisationer som inriktar sina insatser på kulturaktiviteter för barn och ungdomar. Hemställan görs i särskild motion. 3.2 avgav betänkandet (SOU 1975: 94) Barns sommar, i vilket utredningen föreslog åtgärder för omsorg och fritidsverksamhet för barn och andra lov. Betänkandet har remissbehandlats. Flera organisationer uppvaktade den dåvarande folkpartiregeringen och begärde att förslag, grundat på betänkandet, skulle föreläggas . Vi anser att det finns starka skäl att uppmärksamma behovet av så 1979/80: 282 dan verksamhet för barn även . Det är enligt vår mening nödvändigt och angeläget att frågan nu förs vidare på ett mer aktivt sätt. Det är anmärkningsvärt att man under det borgerliga regeringsinnehavet inte har tagit initiativ i denna riktning. Den nya trepartiregeringens regeringsförklaring tog inte heller upp frågan. Regeringens nu framlagda budgetförslag fortsätter denna negativa inställning. Även om det vuxit fram en annan syn i vad gäller olika former av specialdestinerade statsbidrag får detta inte hindra en utveckling inom det aktuella området. Som den kommunalekonomiska utredningen framhållit bör specialdestinerade bidrag kunna användas för att tillgodose ett viktigt stimulansbehov.