mot · G3021232 · 1980-01-24 00:00:00 — Motion 1979/80:1232 av m. fl. om begränsning av våldsutbudet m. m. på videogramområdet På grundval av bl. a. en socialdemokratisk motion ställde sig kulturutskottet bakom kravet om en utredning på videogramområdet (ljud- och bildprogram inspelade på band eller skiva). En sådan tillkallades på våren 1977.1 direktiven för utredningen uttalas en risk för att videogrammen kan få från kulturpolitisk synpunkt icke önskvärda konsekvenser. Detta kan bli fallet t. ex. om videogrammen utvecklas till en massmarknadsvara där programmen utformas utan andra ambitioner än de kommersiella. I direktiven återges också vad kulturutskottet anförde vid sin behandling av ovannämnda motion, bl. a. att det kan finnas anledning att på videogramområdet säkerställa en kvalitativt högstående produktion och att motverka kommersialismens negativa verkningar. Utskottet framhöll också vikten av att undersöka hur barn påverkas av videogrammen. Sedan utredningen tillkallades har det gått . Några förslag i den riktning utskottet efterlyste 1976 har ännu inte avlämnats. har utvecklingen gått mycket snabbt på området, och det finns starka skäl att anta att den ytterligare kommer att accentueras under de allra närmaste åren. Detta åskådliggörs på ett utmärkts sätt i videogramutredningens debattskrift hästen (Ds U 1979:16). Enligt vår bedömning kommer TV-området att utsättas för ett mycket starkt kommersiellt tryck, varvid det finns starka skäl att anta att de eterburna sändningarna av kommer att minska i betydelse till förmån för ett intensivt utnyttjande av videogram (kassetter och bildskivor). Så t. ex. kan vi peka på att lanseringen av färdiginspelade videokassetter just nu pågår och att bildskivan med tillhörande utrustning sannolikt kommer att introduceras på marknaden under detta år. Det bör uppmärksammas att bildskivan sannolikt kommer att bli så billig att den kommer att saluföras som en massmarknadsvara. Utrustningen för denna teknik torde komma att bli väsentligt billigare än videobandspelare. I de flesta fall ingår producenterna av denna nya teknik i stora internationella företag som också skaffat sig upphovsmannarätten till ett stort antal gamla och nya filmer. De har också i flera fall tillgång till den bank av äldre TV-program som producerats i främst . I vissa fall kommer tekniken att innebära ett genombrott för en ny typ av kommunikation. Det kommer att bli relativt enkelt och billigt att skaffa sig den nya utrustningen, och om utbudet av program blir kvalitativt kommer införandet av tekniken att betyda en ökad möjlighet för var och en att själv avgöra och vilken typ av program man vill titta på. Det kanske också blir möjligt att köpa program som vänder sig till smala tittargrupper, vilka kan uppgå till mycket stora tal i ett internationellt perspektiv men som endast i liten utsträckning f. n. har tillgodosetts genom de eterburna TV-sändningarna. Till videogramutredningens uppgifter hör att lägga fram förslag om hur en kvalitativ produktion av videogram skall tillhandahållas. Videobandspelare innebär att man utöver uppspelning av färdiga program även kan spela in program från TV och med hjälp av en särskild kamera göra egna program. Enligt vår mening ligger det en stor fara i denna nya teknik, vilket bl. a. var utgångspunkten för ställningstagande att tillstyrka kravet om tillkallande av en utredning om videogrammen. Med hänsyn till de stora ekonomiska intressen som ligger bakom introduktionen av videogrammen finns det betydande risker för att utbudet kommer att styras av rent kommersiella vinstintressen och därmed bli en spekulation i likgiltigt allmängods. Det skulle i så fall stå i strid med de kulturpolitiska mål som fattat beslut om och motverka de insatser som samhället gör för att garantera mångfalden av och kvaliteten i andra medier som tidningar, tidskrifter, litteratur m. m. Innehållet kan också komma att domineras av grovt underhållningsvåld i allehanda former, förlegade könsrollsuppfattningar, ohämmad alkoholkonsumtion och ett utpräglat resursslöseri, dvs. värderingar som det råder bred politisk enighet om att de bör motverkas. Vi vill främst peka på de betydande negativa konsekvenser en ytterligare spridning av ett förråat underhållningsvåld skulle få för barnen. Mot denna bakgrund beklagar vi att videogramutredningen inte ännu lagt fram några förslag. Även om arbetet påskyndas torde ett beslut i frågan inte föreligga förrän om tidigast . Då kan utvecklingen ha gått så långt att den endast med stora svårigheter går att ändra. Vi vill särskilt peka på att det genom introduktion av färdiginspelade kassetter och bildskivor blir möjligt att marknadsföra filmer som stoppats genom den förhandsgranskning av film som finns i . Man kommer också att kunna saluföra program som med hänsyn till sitt vålds- och/eller pornografiska innehåll inte visas i TV. kan detta innebära ett förråande av hela vårt samhällsklimat. Ur rena kulturpolitiska aspekter finns det också betydande risker för att undermåliga produkter helt kommer att slå ut både det kvalitativa inslag som eventuellt kommer att finnas i utbudet och det som samhället eljest stöder genom olika kulturpolitiska insatser. Då vi nu står på tröskeln till att en helt ny teknik införs, vars konsekvenser en utredning f. n. behandlar, finns det enligt vår mening anledning att vidta omedelbara åtgärder för att motverka en icke önskvärd utveckling. Så t. ex. tror vi att det finns en betydande enighet om att underhållningsvåld är skadligt och leder till negativa konsekvenser för samhället i sin helhet. Färska exempel visar detta. Om det skall finnas möjligheter att påverka utveckling en vid det tillfälle som videogramutredningen framlägger sina förslag fordras därför redan omgående vissa åtgärder. I första hand gäller det att motverka ett utbud av underhållningsvåld. Det är troligt att underhållningsvåldet rentav kommer att vara en lockande del i själva marknadsföringen av videogramtekniken. Detta måste enligt vår mening förhindras. I avvaktan på förslag från videogramutredningen vill vi därför föreslå att regeringen i förhandlingar med berörda branschintressen på producent- och detaljistsidan träffar en överenskommelse om att dessa inte kommer att saluföra videogram som innehåller ett sådant underhållningsvåld eller eljest stötande innehåll att, om det varit fråga om en biograffilm, de inte hade godkänts vid förhandsgranskningen. I tveksamma fall bör branschen frivilligt låta granska den aktuella produkten. Om det inte skulle vara möjligt att få till stånd en sådan överenskommelse eller om syftet med överenskommelsen inte uppnås, bör det ankomma på regeringen att vidta andra åtgärder som förhindrar en spridning av förråande inslag i videogramproduktionen. Härutöver föreslår vi att videogramutredningen får i uppdrag att påskynda sitt arbete så att ett regeringsförslag kan föreläggas senast . Vi förutsätter att utredningen då kommer att behandla behovet av ett skydd mot bl. a. grovt underhållningsvåld. Med stöd av det som anförts i motionen hemställs 1. att beslutar att som sin mening ge regeringen till känna vad som i motionen anförts om åtgärder för begränsning av bl. a. underhållningsvåldet på videogramområdet, 2. att beslutar att som sin mening ge regeringen till känna vad som i motionen anförts om videogramutredningens arbete. () () () () () () () () () HANS ()