mot · G3021667 · 1980-01-25 00:00:00 — Motion 1979/80:1667 av förste vice talmannen m. fl. om valfrihet mellan olika barnomsorgsformer Målet för familjepolitiken bör vara valfrihet under ansvar, trygghet för barnen och jämställdhet mellan makarna. De föräldrar som så önskar måste få möjlighet att förvärvsarbeta även när barnen är små, som de föräldrar som helt eller delvis önskar vara hemma hos sina barn måste få möjlighet till detta. Valfrihet bör också föreligga mellan olika former av barnomsorg. Stora svårigheter föreligger för många barnfamiljer att leva på en enda inkomst, bl. a. därför att de med undantag av hemmamakeavdraget på . Många måste därför förvärvarbeta av tvingande ekonomiska skäl även om de helst skulle vilja vara hos barnen och kanske även skulle göra en väl så stor samhällsekonomisk insats på det viset. Andra önskar förvärvsarbeta men får ej möjlighet till detta genom svårigheten att få plats i den kommunala barnomsorgen eller att ordna privat barnomsorg. En större valfrihet torde därför vara till glädje både för dem som önskar stanna hemma och för dem som vill förvärvsarbeta, och detta bör i allra högsta grad ligga också i barnens intresse. I regeringsdeklaration av slås också fast att valfrihet mellan olika former av barnomsorg skall främjas. ATP-rätt skall införas för vård av små barn i hemmet. Vidare bör den fortsatta utbyggnaden av stödet till småbarnsfamiljerna utredas. En utgångspunkt för det fortsatta arbetet skall vara heter det att familjestödet skall skapa rättvisa mellan olika barnfamiljer och underlätta jämställdhet mellan kvinnor och män. Vi kommer i denna motion att yrka att dessa frågor nu bör utredas, antingen genom tilläggsdirektiv till den familjeekonomiska kommittén, som framför allt har att beakta flerbarnsfamiljernas problem, eller genom en särskild utredning. Det är viktigt att de regler som därvid kan komma att föreslås inte bara utformas så att valfrihet och rättvisa främjas teoretiskt utan också så att riskerna för missbruk eller skatteundandragande så långt möjligt elimineras. Vi vill i detta sammanhang peka på vissa regler som direkt uppammar missbruk och skatteflykt eller som leder till arrangemang som kan strida mot familjernas egentliga önskemål. gynnas ensidigt den kommunala barnomsorgen. Ändå är den i många fall en dyrbar vårdform en daghemsplats för de minsta bar 1979/80: 1667 nen beräknas således kosta . , varav huvuddelen bekostas med statliga och kommunala medel. Många föräldrar som vill eller av olika skäl måste förvärvsarbeta köar förgäves till den kommunala barnomsorgen. Andra kan av olika skäl inte utnyttja denna enda gynnade tillsynsform. Detta gäller främst familjer med flera småbarn eller med speciellt känsliga barn. För att förvärvsarbeta måste dessa familjer på egen bekostnad skaffa fram en ersättare, något som kan bli nog så svårt och dyrbart. Det som blir kvar av lönen efter skatt och bortfallna bostadsbidrag räcker alltför sällan till för att betala en ersättare i hemmet eller en privat dagmamma skälig lön och sociala förmåner. En anledning till detta är att förvärvsavdraget nu liksom är begränsat till högst . I mycket stor utsträckning är dessa familjer hänvisade till att anlita svart arbetskraft. En sociolog vid , , har beräknat att föräldrar till ungefär 150 000 barn varje arbetsdag begår ekonomiskt brott för att över huvud taget kunna förvärvsarbeta. Detta är en helt orimlig situation, orimlig för familjerna, orimlig för barnvårdarna som går miste om social trygghet och sociala förmåner, orimlig för skattemoralen. Det enligt vår mening bästa sättet att angripa dessa missförhållanden vore att låta nödvändiga och styrkta barntillsynskostnader bli avdragsgilla som utgifter för intäkternas förvärvande. Taket för en sådan avdragsrätt skulle givetvis anpassas till barnens ålder och antal, inte till föräldrarnas inkomster. Ett så utformat förvärvsavdrag skulle göra det möjligt för förvärvsarbetande föräldrar att betala en mer marknadsmässig ersättning och därmed få en bättre kvalitet på vården. Trycket på den kommunala barnomsorgen skulle sannolikt minska som fler småbarnsfamiljer fick en rimlig valfrihet. Kravet på att vårdkostnaderna skall styrkas skulle slutligen medföra en betydligt bättre skattekontroll inom hela detta område. Det vore därför önskvärt att förutsättningarna för och effekterna av ett sådant avdrag närmare utreddes. Även reglerna för familjebeskattningen inbjuder till skatteundandragande eller till arrangemang som inte alltid ligger i familjens verkliga intresse. Den individuella beskattningen har många fördelar men innebär att barnfamiljer med endast en inkomst i stort sett ungkarlsbeskattas. Delas inkomsten i stället upp mellan makarna blir skatten avsevärt lägre. Nedanstående tablå visar skattekonsekvenserna när en och samma familjeinkomst delas upp på olika sätt mellan makarna: 1979/80: 1667 Sammanlagd inkomstskatt för makar med barn vid olika inkomstkombinationer. Hustru 0 60 000 30 000 30 000 20 000 40 000 Hustru 0 80 000 40 000 40 000 20 000 60 000 50 000 30 000 Man 100 000 50 000 70 000 60 000 60 000 30 000 90 000 19 300 14 400 14 900 32 000 21 800 24 700 47 200 30 600 34 000 63 100 41 100 48 100 En-inkomstfamiljen får ca 34 '/ eller . mer i skatt än vid lika uppdelning av inkomsten. En-inkomstfamiljen får eller . mer i skatt än vid lika uppdelning. En-inkomstfamiljen får 54 c/< eller . mer i skatt än vid lika uppdelning. En-inkomstfamiljen får eller . mer i skatt än vid lika uppdelning. Ett sätt att komma till rätta med skattens styrande effekt och få ett skattesystem som är bättre anpassat till familjens ekonomiska bärkraft vore att medge en frivillig uppdelning mellan makarna av familjeinkomsten upp till exempelvis vissa basbelopp. Även möjligheterna att vidta en sådan frivillig tudelning av inkomsten och konsekvenserna i olika avseenden av en sådan vore av stort värde att få närmare belysta. I regeringsdeklarationen slås också fast att ersättningen från föräldraförsäkringen skall förlängas från 9 och att ersättningen för de nya tre månaderna skall utgå med ett garantibelopp på . Proposition med sådant förslag har också avgivits till . Regeringens ambition är sägs det vidare att bygga ut föräldraförsäkringen i den takt de ekonomiska resurserna medger. En sådan vårdnadsersättning kan givetvis för många småbarnsföräldrar öka möjligheten att om de så önskar stanna hemma hos barnen eller minska sin arbetstid. Den kan dock inte ensam garantera alla småbarnsföräldrar en rimlig valfrihet. Önskvärt vore därför att också utreda en minimistandardgaranti, för att tillgodose de ekonomiskt sämst ställda småbarnsfamiljerna. En sådan minimistandardgaranti skulle kunna administreras av och normerna på samma 1979/80: 1667 sätt som folkpension och barnpension m. m. uttryckas i basbelopp. Garantin skulle till en början kunna omfatta familjer med minst ett barn eller två barn under skolåldern. Underhållsbidrag, bidragsförskott, barnpension, bostadsbidrag, sjukpenning och andra inkomster måste naturligtvis avräknas. Likaså måste möjligheterna i förekommande fall att erhålla studiemedel och barntillägg beaktas. I fråga om makar och sammanboende bör givetvis den sammanlagda inkomsten beaktas. En minimistandardgaranti av detta slag torde totalt innebära utomordentligt små kostnader och således ha både trygghetsmässiga och samhällsekonomiska fördelar. Alternativkostnaden är ju ofta den i dessa fall mycket höga (familje) daghemssubvention som eljest skulle ha utgått. (En enda daghemsplats kan beräknas kosta , varav det statliga bidraget utgör ca .) I andra fall skulle i stället socialbidrag utgå. Även här vore det av stort värde att få möjligheterna till och konsekvenserna av en sådan minimistandardgaranti närmare belysta. Återstående behov av barnomsorg Ovanstående förslag skulle samtliga om de kan realiseras befrämja valfriheten mellan olika former av barnomsorg i enlighet med regeringsdeklarationen. Det skulle med sådana åtgärder också bli lättare att fastställa det verkliga behovet av barnomsorg som återstår att tillgodose när etappen 100 000 nya daghemsplatser slutförts. Med hänvisning till ovanstående hemställs att hos regeringen begär att den i regeringsdeklarationen nämnda utredningen av det fortsatta stödet till småbarnsfamiljerna nu kommer till stånd och att arbetet inriktas på att åstadkomma ökad valfrihet mellan olika former av barnomsorg med beaktande av de i motionen anförda synpunkterna. () () () () PER () () G. () i