bet · G401NU30 · 1980-12-31 00:00:00 — Enligt 9 § kreditupplysningslagen i dess nuvarande lydelsefår personupplysning inte lämnas ut, om det finns anledning anta att upplysningenkommer att användas av annan än den som på grund av ingånget eller ifrågasattkreditavtal eller av liknande anledning har behov av upplysningen. Det anfördagäller inte i fråga om offentliggörande av personupplysning i tryckt skrift. Av11 § framgår att om personupplysning lämnas på annat sätt än genomoffentliggörande i tryckt skrift, skall skriftligt meddelande om upplysningensinnehåll lämnas till den som upplysningen avser. När det gäller äktamakeupplysningar tillämpades dessabestämmelser fidigare som framgår av propositionen (s. 57 f.) på det viset, attnär personupplysning begärdes om en gift person uppgifter rutinmässigt lämnadesrörande båda makarnas ekonomiska förhållanden. Personupplys-ningskopia enligt11 § tillställdes endast den av makarna beträffande vilken upplysning hadebegärts. Kopian innehöll även uppgifterna om den andre maken. 1 den departementspromemoria (Ds Ju 1979:8)Kreditupplysning och inkasso som ligger till grund för propositionen uttaladesatt den praxis som sålunda tillämpats inte kunde anses förenlig med vare sig 9eller 11 § NU1980/81:30 (LU 1980/81:4 y) 38 Vidare konstaterades att deuppgifter som lämnas för den make som inte omfrågats utgör en personupplysningavseende denne, varför reglerna i 9 och 11 §§ är tillämpliga även på dessauppgifter, I promemorian underströks att personupplysning rörande den andremaken inte utan vidare borde få lämnas ut så snart upplysning begärdes om engift person. Vissa i promemorian uppställda förutsättningar borde vara förhanden innan sådan uppgift kunde begäras. I promemorian framhölls att denönskvärda åtstramningen av tidigare tillämpad praxis inte fordrade någonändring av 9 §. Ätstramningen kunde åstadkommas genom att datainspektionen isin egenskap av tillsynsmyndighet utfärdade anvisningar för tillämpningen av 9§ när det gäller upplysningar om den kreditsökandes make. Datainspektionen har utfärdat vissaföreskrifter för tillänipning av 9 och 11 §§ kreditupplysningslagen(datainspektionens författningssamling, 1979:1). 1 dessa föreskrifter, somskall iakttas fr. o. m. , anges att personupplysning om engift person inte får innehålla kreditupplysningsinformation om den andra maken.Om makarna har likalydande adress får uppgift däremot lämnas om den andramakens namn och personnummer. Föreligger behov av personupplysning om bådamakarna, får upplysning lämnas ut om var och en av dem. Enligt föreskrifternaskall sådant behov anses föreligga när makarna söker kredit (eller motsvarande)gemensamt. I propositionen föreslås att 9 § ändras så attundantagsregeln om offentliggörande i tryckt skrift kommer att omfatta ävenoffentliggörande av personupplysning i sådana stenciler m. m. som enligt 1 kap.5 § tryckfrihetsförordningen jämställs med tryckt skrift. Dessutom görs ettpar redaktionella justeringar i lagrummet. Departementschefen gör i proposifionen vissa uttalandenangående tolkningen av 9 § (s. 60 f.). Sammanfattningsvis innebär dessauttalanden följande: Personupplysning rörande make - som inte själv ärkreditsökande e. d. - får lämnas ut endast på särskild begäran och bara ombeställaren kan anses ha ett beaktansvärt behov av upplysningen. Det innebäratt äktamakeupplysning inte bör få lämnas ut i fall då det är fråga om endasten mindre kredit e. d. Endast i undantagsfall bör det komma i fråga attäktamakeupplysning lämnas när makarna inte är sammanboende. Datainspektionenbör med stöd av 7 § kreditupplysningskungörelsen utfärda närmare föreskrifterför tillämpningen av paragrafen i de nu berörda hänseendena. I motionerna anförs bl. a. att departementschefensuttalanden utgör ett exempel på lagstiftning genom motivuttalanden i efterhand,något som enligt motionärerna inte bör få förekomma. De vänder sig också motden faktiska innebörden av uttalandena och anser att den i propositionenförordade tillämpningen av lagen skulle motverka strävan efter ekonomiskjämställdhet mellan könen. En make bör inte, enlig' vad som anförs imotionerna. NU1980/81:30 (LU 1980/81:4 y) 39 ekonomiskt kunna binda den andre maken utom såvitt avsers. Utskottet konstaterar för sin del till en början attgällande rätts ståndpunkt således är att personupplysning om gift person intefår innehålla kreditupplysningsuppgift om den andre maken. Om makarna harsamma adress får dock upplysning lämnas om den andre makens namn ochpersonnummer. Föreligger det ett legitimt behov av personupplysning om bådamakarna skall därför personupplysning lämnas om var och en av dem. Ett sådantlegitimt behov anses enligt datainspektionens anvisningar föreligga om bådamakarna söker kredit (eller motsvarande) gemensamt. Inspektionens anvisningarkan förstås så att när gift person ensam söker kredit, kreditgivaren inte skallanses ha behov av personupplysning även rörande den andre maken. De ovan redovisade uttalandena i propositionen syftar tillatt få till stånd en tillämpning av 9 § som innebär att personupplysning skallfå lämnas om make som inte är kreditsökande om vissa bestämda omständigheterföreligger. Detta syfte har dock inte kommit till uttryck i lagtexten. regler bygger på principen att makarnaär två självständiga individer. Var och en äger sin egendom men har giftorätti den andre makens egendom. I sakens natur ligger att var och en äger sinenskilda egendom. Makarna kan fritt förvalta sin egendom och även ta uppkrediter, som han eller hon själv svarar för. Något medgivande av den andramaken fordras inte utom i vissa speciella undantagsfall. Vare sig egendomen ärenskild eller giftorättsgods gäller att den ene makens egendom inte kan tas ianspråk för täckande av den andre makens skulder, vilket naturligtvis inte hindraratt sådan skuldtäckning kan ske på frivillig väg. Ett undantag från principenom separat gäldansvar kan föreligga i fråga om s. k. hushållsskulder enligt 5kap. Enligt detta stadgande får var och en av makarnamed förpliktande verkan även för den andra maken ingå sådana rättshandlingarför den dagliga hushållningen eller barnens uppfostran, som brukar företas försådana ändamål. Den make som inte ingår avtalet anses enligt huvudregeln varaförpliktad genom detta om inte annat framgår av omständigheterna. Enligt utskottets mening måste det anses mest förenligtmed syn på makarna som två självständiga individer att enkreditansökan från en make inte föranleder att personupplysning inhämtas om denandre maken. Även om en kreditgivare kan anses ha ett visst intresse av att fåupplysning om den andres ekonomi har han följaktligen inte ett sådant legitimtbehov av personupplysning om maken som krävs enligt 9 § kreditupplysningslagen.Utskottet delar således motionärernas uppfattning på denna punkt. Av det anförda framgår att utskottet ansluter sig till denovannämnda tolkningen av datainspektionens anvisningar, nämligen attpersonupplysning inte får inhämtas om make som inte är kreditsökande. mening bör anvisningarna dock förtydligas så att detta förhållandeklart NU1980/81:30 (LU 1980/81:4y) 40 framgår av anvisningarna. Utskottet vill tillägga attkreditupplysningslagstiftningen inte kan anses lägga hinder i vägen för attäktamakeupplysningar inhämtas när den kredit, beträffande vilken upplysningsöks, kan anses hänförlig till hushållskostnader enligt 5 kap. 12 §giftermålsbalken. Skulle tillämpningen av gällande bestämmelser framgent visasig medföra nackdelar för de kreditsökande och kreditgivaren får det ankomma påregeringen att framlägga förslag till ändrade bestämmelser ikreditupplysningslagen i detta hänseende. Närvarande: (). (), (), i (s)*, (), (), (), (), BengtSilfverstrand (s), (), (), (), () och ()*. * Ej närvarande vid yttrandets justering.