bet · G401LU21 · 1980-12-31 00:00:00 — betänkande 1980/81:21 om lagstiftningen rörande onykterhet i trafik till sjöss I betänkandet behandlas motionerna1980/81:662, 899 och 1481, vari framställs önskemål om en ändring av sjölagensregel om onykterhet till sjöss. I motion 1980/81:662 av MargaretaAndrén (fp) och () hemställs att hos regeringen begäralt lagförslag utarbetas innebärande att motsvarande irafikbrottslagsliftningskall gälla även för båttrafik. I motion 1980/81:899 av ThureJadestig (s) och () hemställs alt hos regeringenbegär alt regeringen skyndsamt utreder möjligheten av att trafiknykterhetslagstiftningenockså vidgas att gälla till sjöss. I mofion 1980/81:1481 av EricEnlund m. fl. (fp) hemställs att hos regeringen anhåller om förslagfill lagsfiftning rörande s. k. promillegränser till sjöss i enlighet med vadsom anförs i motionen. I motiveringarna till yrkandena(motiveringen till motion 662 finns i motion 1980/81:295 och till mofion 1481 imofion 1980/81:1479) framhåller motionärerna att antalet fritidsbåtar ökatkraftigt och alt utvecklingen också gått mot snabbare båtar med starka motorer.Enligt motionärerna är av dem som åriigen omkommer i samband medfritidsbåtsolyckor alkoholpåverkade. Motionärerna anser del rimligt att sammakrav på nykterhet uppställs vid trafik på land och till sjöss och att promillegränserefter mönster av trafikbrottslagen bör införas för sjötrafiken. Enligt trafikbrottslagen (1951:649)skall ansvar för rattfylleri ådömas den som vid förande av motordrivet fordonvarit så påverkad av starka drycker att det kan antas atl han inte påbetryggande sätt kunnat föra fordonet. Straffskalan upptar fängelse i högst ettår eller, där omständigheterna är mildrande, böter, dock lägst 25 dagsböter.Till samma straff skall dömas den förare som av annat berusningsmedel varit såpåverkad som sagts. Ansvar för rattfylleri inträder vidare när någon förtmotorfordon m.m. efter att ha förtärt starka drycker i sådan mängd attalkoholkoncentrationen i hans blod under eller efter färden uppgick till 1,5promille eller mer. I 1980/81. LU 1980/81:21 2 blodalkoholhalteninte till men översteg den döms föraren förrattonykterhet fill böter, dock lägst 10 dagsböter, eller fängelse i högst sexmånader. Ifråga om ansvar för onykterhel på fartyg gäller 325 8 sjölagen (1899:35 s. 1).I lagrummet stadgas straff för den som på fartyg fullgör uppgift av väsentligbetydelse för säkerheten fill sjöss och därvid är så påverkad av alkoholhaldgadrycker eller annat berusningsmedel att det måste antas att han inte påbetryggande sätt kan utföra vad som därvid åligger honom. Straffskalan upptarböter eller fängelse i högst . Stadgandet är tillämpligt på all sjöfart. Under förarbetena till den nuvarande bestämmelsen i325 S sjölagen diskuterades frågan om införande av en promillegräns försjötrafikens del. föreslog i sitt betänkande (SOU 1965:18)Fartygs befälhavare. Gemensamt haveri och dispasch. Ansvarsbestämmelser m. m.bl. a. en bestämmelse om straff för onykterhel som i huvudsak överensstämde mednu gällande regel. Kommittén avvisade tanken på att införa en promilleregel ochhävdade att en sådan regel inte skulle vara generellt genomförbar försjöfartens del på grund av de särpräglade förhållandena fill sjöss. Redan valetav promillegräns skulle bli ett problem, eftersom de till sjöss starktskiftande trafikförhållandena samt skilda slag av fartyg och sysslor ombordrimligen ställde olika starka krav i nykterhetshänseende. Pågrundval av kommitténs förslag framlades i proposition 1966:145 förslag lilländringar i bl. a. sjölagen. Beträffande frågan om ansvar för onykterhet tillsjöss anslöt sig föredragande statsrådet till kommitténs uppfattning attansvarsbestämmelsen inte borde innehålla någon promilleregel. Han ansåg attdet fanns starka skäl för alt avslå från en sådan regel. Han pekade på bl. a.att en ändamålsenlig blodprovstagning ingalunda alltid kan äga rum samt att detinte kunde bortses från att handelsflottans och i viss mån även fiskeflottanspersonal inte bara tjänstgör ombord utan också bor och fillbringar det mesta avsin fritid där. I sitt av godkända betänkande med anledning avproposifionen (ILU 1967:3) godtog första lagutskottet de redovisade skälen moten promilleregel men underströk vikten av att utredningen omalkoholkoncentrationen i gärningsmannens blod användes som ett led i bevisningenom berusningsgraden. Utskottet påpekade dock alt det inte ansåg frågan om enpromilleregel vara slutligt löst utan att saken kunde komma i ett annat lägenär utredningstekniken utvecklats mer och övervakning genom sjöpolisförstärkts. Spörsmåletblev ånyo föremål för prövning samt vid 1976/77års med anledning av motioner. beslöt överlämnamotionen till fritidsbålsutredningen medan motionerna vid de två andrafillfällena avslogs (ILU 1970:7, LU 1971:17 och LU 1976/77:2). LU1980/81:21 3 Vid 1977/riksmöteaktualiserades åter frågan om sjölagens ansvarsregel med anledning av en motionom införande av regler om högsta tillåtna blodalkoholhalt vid trafik tillsjöss. I sitt av godkända betänkande (LU 1977/78:12) avstyrkteutskottet bifall till motionen. Utskottet framhöll all särskilda risker ärförenade med alkoholförläring ombord på fritidsbålar. Sålunda visadefillgänglig stafistik att det inträffar ett inte obetydligt antalolyckor med fritidsbåtar vid vilka personer i alkoholpåverkat tillstånddrunknar. Enligt utskottets mening fanns det därför anledning att närmareöverväga åtgärder som är ägnade att motverka olycksriskerna. Utskottet hänvisade fill att fritidsbåtsutredningenbehandlat frågan 1974 avlämnat betänkande och framhöll att de skäl somi betänkandet anförts mol en ändrad lagstiftning på området var tungt vägande.Ett slutligt ställningslagande i frågan från sida borde dock anslåfill dess regeringen prövat spörsmålet. Utskottet anförde vidare att detpåtalade problemet hade samband med att allmänheten kunde antas sakna fullinsikt om faran av alt använda alkohol ombord på frifidsbålar. Utskottet ansågdet därför angeläget all, i enlighet med fritidsbåtsutredningens förslag,informationen till båtägarna om innhållet i gällande bestämmelser och om derisker som är förknippade med alkoholförtäring till sjöss starktintensifierades och byggdes ut. Enligt utskottet var det betydelsefullt att ensådan informafions-kampanj kom lill stånd. m. m. Som ovan berörts behandladefritidsbålsutredningen frågan om en skärpning av straffbestämmelsen föronykterhet fill sjöss. Utredningen slutförde sitt uppdrag genomavlämnande av betänkandet (SOU 1974:95) Båtliv, Samhället och fritidsbåtarna.Utredningen föreslog bl. a. obligatorisk registrering av fritidsbåtar samtflera andra åtgärder beträffande sådana båtar. I fråga om en promilleregelanförde utredningen flera skäl mot lagstiftning. Utredningen framhöll bl. a.atl kontrollen och övervakningen av regelns efterlevnad skulle hämmas avbetydande praktiska svårigheter. Enligt kommittén var det mycket tveksamt ominförandet av en promilleregel skulle få nykterhetsfrämjande effekt utan enmycket omfattande och kostnadskrävande utbyggnad av bevakningsresurserna och enväsentligt utökad information. Speciellt svårlöst föreföll bevakningsproblemelvara beträffande landels många insjöar, där en myckel stor del av de mindrefritidsbåtarna finns. Det var enligl kommittén också i denna båtmiljö och blanddessa båtkategorier som ett stort antal olyckor enligl tillgänglig statistikinträffat. Kommittén ansåg vidare att stafistiken avseende frifids-båtsolyckornaej kunde sägas utgöra etl tillfredsställande underlag för en skärpning avlagstiftningen eller för all ge denna en annan inriktning, t. ex. genom enpromilleregel. Kommittén anförde vidare bl. a. följande. LU1980/81:21 4 Båtlivets speciella villkor kanskapa särskilda problem vad gäller efterlevnaden av en promilleregel. Det finnsetl stort antal båtar som används för övernattning vid kortare eller längrefärder. De ersätter i många fall fritidshuset och nyttjas över veckoslut,semestrar och annan ledighet för fisketurer och annan rekreation. Gemensamt förskilda användningsområden är emellerfid att de används som bostad, vilket kanvålla gränsdragningsproblem vid rättstillämpningen. Även vid alkoholförtäringi en förtöjd båt - vilket rimligtvis inle kan förbjudas - kanväderleksförhållanden etc. nödvändiggöra förflyttning och förande av bålen,vilket således skulle medföra brott mot bestämmelsen om promillegräns. Det har i sammanhang, då promilleregler på sjöndiskuterats, framförts argument mot promilleregler för yrkessjöfartens del medhänsyn lill de speciella förhållanden de ombordanställda lever under. Man haremellertid därvid gjort gällande alt del vore annorlunda med fritidsbåtarna ochatl det vore lämpligt med promilleregler för dessa båtar. Utredningen finnerdet emellertid svårt att argumentera för en strängare bestämmelse för fritidsbåtarna.Skälet för införande av en sådan bestämmelse är säkerhetsaspekten. Den skada enberusad person i ansvarig ställning ombord kan vålla torde vara så mycketmindre i en fritidsbåt än i ett fartyg. Det skulle sannolikt också varanödvändigt att knyta promillebestämmelser tiil föraren vilket säkert skullekomma att vålla problem ur bevissynpunkt. Avslutningsvis framhöll utredningenatl starka skäl talade mot en lagstiftning men atl ställningstagandet ej skulleses som ett slutligt ställningstagande från samhälletssida. Den i betänkandet föreslagna förbättrade rapporteringen avfritidsbålsolyckorna och den intensifierade bearbetningen av materialet fråndenna tillsammans med materialet från den likaledes föreslagna registreringenav vissa fritidsbåtar borde väsentligt kunna bidra lill att bätlre klarlägga alkoholensroll i olyckorna och även ange vägar till framlida åtgärder för alt lösa dettaproblem. Det borde ankomma på båtmyndigheten alt noga följa utvecklingen pådetta område och att föreslå eventuella åtgärder. I avvaktan på resultatet av denna verksamhet föreslogutredningen en starkt intensifierad och utbyggd information till båtägarna,dels om gällande bestämmelse i 325 S sjölagen, dels om de allmänna risker somär förenade med alkoholförtäring inte bara i samband med förande av fritidsbåtutan även vid vistelse ombord. Den föreslagna båtregistreringen torde enligtutredningen även skapa en ny och viktig möjlighet till direktkontakt medbåtägarna - eller grupper av dessa - som bör kunna öka effekten av sådaninformation. Det borde ankomma på båtmyndigheten att närmare utforma dennainformationsverksamhet. Utredningens betänkande remissbehandlades. Vidremissbehandlingen uttalade sig , sjösäkerhetsrådel ochkonsumentverket i frågan om införande av en promilleregel. Rikspolisstyrelsenoch sjösäkerhetsrådet anslöt sig till utredningens synpunkter. Konsumentverketdäremot ansåg all övertygande skäl förelåg för en promilleregel men attlagstiftning borde anstå i avvaktan på en informationskampanj för att ökaallmänhetens förståelse för faran av atl använda alkohol till sjöss. LU1980/81:21 5 Efter regeringens bemyndigande år1975 tillkallades en särskild sakkunnig för att ytterligare pröva frågan omregistrering av fritidsbåtar. Den sakkunnige avlämnade betänkande (SOU1977:25) Båtliv 2, Registerfrågan, vari framläggs förslag lill olikaalternativ för registrering av frifidsbålar. Betänkandet, som remissbehandlats,är jämte frifidsbåtsutred-ningens förslag föremål för överväganden inom . I den avlämnade propositionsförteckningenhar en proposition rörande frilidsbåtstrafiken aviserats till . I mofionerna 1980/81:662,899 och1481 framställs önskemål om ändring av sjölagens bestämmelser om ansvar vidonykterhet till sjöss. Till stöd för önskemålet anför motionärerna att antaletfritidsbålar ökat kraffigt och all utvecklingen också gått mot snabbare båtarmed starka motorer. Enligt motionärerna är av dem som omkommeri samband med frifidsbåtsolyckor alkoholpåverkade. Motionärerna anser detrimligt att samma krav på nykterhet uppställs vid trafik på land och till sjössoch att promillegränser efter mönster av trafikbrottslagen bör införas försjötrafiken. I motionerna 662 och 1481 begärs att skallföreläggas förslag till erforderlig lagsfiftning och i mofion 899 att fråganskyndsamt skall utredas. I 325 8 sjölagen stadgas straff för den som på fartygfullgör uppgift av väsenfiig betydelse för säkerheten till sjöss och därvid ärså påverkad av alkoholhaltiga drycker eller annat berusningsmedel att det måsteantas att han inle på betryggande sätt kan utföra vad som åligger honom.Straffskalan upptar böter eller fängelse i högst . Stadgandet är tillämpligtpå all sjöfart. Beträffande den som är onykter vid förande av motorfordon m. m.gäller enligt trafikbrottslagen att straffansvar inträder när föraren varit såpåverkad av starka drycker att han inte på betryggande sätt kunnat förafordonet. Straffskalan upptar fängelse i högst eller, där omständigheternaär mildrande, böter, dock lägst 25 dagsböter. Till samma straff skall dömas denförare som av annat berusningsmedel varit så påverkad som sagts. Ansvarför rattfylleri inträder vidare när någon fört motorfordon m. m. efter att haförtärt starka drycker i sådan mängd att alkoholkoncentrationen i hans blodunder eller efter färden uppgick fill eller mer. Uppgickblodalkoholhalten inte fill men översteg den dömsföraren för rattonykterhet till böter, dock lägst 10 dagsböter, eller fängelsei högst . Enligt utskottets mening förhåller det sig otvivelaktigtså att alkoholförtäring ombord på fritidsbåtar inte är förenligt med de kravsjölivet ställer och leder till ökade risker för allvarliga olyckor. Sommotionärerna framhåller inträffar det sålunda ett inte obetydligt antalolyckor med fritidsbåtar LU 1980/81:21 6 vidvilka personer i alkoholpåverkat tillstånd omkommer. Mot denna bakgrund och medhänsyn till att antalet fritidsbåtar ökat väsentligt finns detall anledning att se allvarligt på det problem som alkoholförtäring till sjössutgör och överväga vilka åtgärder som kan vidtas för att olycksriskerna skallminska. Fråganom en skärpning av sjölagens straffbestämmelse efter mönster avtrafikbrottslagen har, som närmare framgår av redogörelsen ovan (s. 2-5),övervägts fidigare i olika sammanhang, bl. a. under frifidsbåts-utredningensarbete. De skäl som därvid anförts mot en ändrad lagsfiftning på området harenligt utskottets mening inle förlorat sin bärkraft. a. är möjligheternaatt övervaka efterlevnaden av en skärpt lagsfiftning på området alltjämt mycketbegränsade. Enligl utskottets mening synes i vart fall f. n. motionärernasförslag inte genomförbart. Ianslutning fill det anförda vill utskottet erinra om vad utskottet framhöll år1978 (LU 1977/78:12) vid behandlingen av eft likartat motionsyrkande, nämligenatl problemet har samband med att allmänheten kan antas sakna full insikt omfaran av att använda alkohol ombord på fritidsbåtar. Utskottet vill därför ånyostryka under vikten av att bålägarna får tillfredsställande informafion ominnehållet i gällande bestämmelser och om de risker som är förknippade medalkoholförtäring till sjöss. Med hänvisning fill detanförda hemställer utskottet att avslårmofionerna 1980/81:662, 899 och 1481. Närvarande:Lennart (), (), (). ().Elvy (), i (s), (), OlleAulin (rn), (), (), (),Sfina (), (), Per Stenmarck (m) och (). BerntEkinge (fp) och () anser dels att den del av utskottets yttrande som börjarpå s. 5 med orden "Enligt utskottets" och slutar på s. 6 med"till sjöss" bort ha följande lydelse: mening förrhåller det sig otvivelaktigt så att alkoholförtäringombord på fritidsbåtar inte är förenligt med de krav sjölivet ställer och LU 1980/81:21 7 leder till ökade risker för allvarliga olyckor. Sommotionärerna framhåller inträffar det sålunda ell betydande antalolyckor med fritidsbåtar vid vilka personer i alkoholpåverkat tillståndomkommer. Mot denna bakgrund och med hänsyn till att antalet fritidsbåtar ökatväsentligt finns det all anledning att se allvarligt på detproblem som alkoholförtäring till sjöss utgör. 1 likhet med motionärerna anserutskottet således att det finns starka skäl som talar för en skärpning avgällande regler på området efter mönster av vad som gäller för vägtrafiken. Frågan om en skärpning av sjölagens straffbestämmelseefter mönster av trafikbrottslagen har, som närmare framgår av redogörelsenovan (s. 2-5) övervägts tidigare i olika sammanhang, bl. a. underfrifidsbåts-ulredningens arbete. De skäl som därvid anförts mot en ändradlagstiftning på området kan enligt utskottets mening inte helt frånkännasbetydelse. När det som gäller att åstadkomma en attitydförändring i fråga omalkoholförtäring fill sjöss och därmed minska riskerna för allvarliga olyckorväger dessa skäl emellertid lätt. På grund av det anförda delar utskottet den uppfattningsom framförts i motion 899, nämligen att frågan om en ändring av 325 8 sjölagenefter mönster av trafikbroltslagen skyndsamt bör utredas. Det får ankomma påregeringen att bestämma de närmare formerna för utredningsarbetets bedrivande.Ställningstagandet innebär all önskemålen i motionerna 662 och 1481 i väsentligmån tillgodoses. dels atl utskottet bort hemställa att med bifall tillmofion 1980/81:899 och med anledning av motionerna 1980/81:662 och 1980/81:1481som sin mening ger regeringen till känna vad utskottet anfört om översyn av 3258 sjölagen. GOTAB 66823 Stocitholm 1981