bet · G401SfU17 · 1980-12-31 00:00:00 — betänkande 1980/81:17 om utbyggt skydd mot höga sjukvårds- ochläkemedelskostnader (prop. 1980/81:73) I proposition 1980/81:73 harregeringen () föreslagit att anta i propositionenframlagt förslag till lag om begränsning av läkemedelskostnader m. m. I propositionen föreslås en förstärkning av skyddet mothöga kostnader för personer med stort behov av sjukvård och läkemedel. Dettahögkostnadsskydd skall gälla för såväl lakar- och tandläkarordineradeläkemedel som läkarvård och sjukvårdande behandling i privat och offentligöppen vård. Skyddet inträder när en person har betalat avgift för 15läkemedelsinköp eller besök hos läkare m. fl. Han blir därefter befriad frånkostnader för ytterligare läkemedel och vårdbesök. Befrielsen gäller under entolvmåna-dersperiod räknat från första inköpet eller besöket. Den nuvarandekostnadsfriheten för läkemedel vid vissa sjukdomar behålls för den som inteväljer att betala avgift även för dessa läkemedel inom det nya systemets ram. För barn i samma familj föreslås ett gemensamt kostnadstakefter 15 inköp eller sjukvårdsbesök. De nyareglerna föreslås träda i kraft . Det ipropositionen intagna författningsförslaget är följande. Lag om begränsning av läkemedelskostnader m. m. Härigenom föreskrivs följande. Kostnadsfria och prisnedsatta läkemedel m. m. 1 § Läkemedel, för vilka recept har utfärdats av läkareeller tandläkare, skall på apotek tillhandahållas kostnadsfritt eller tillnedsatt pris enligt vad nedan sägs. Med läkemedel förstås i denna lag sådana för människoravsedda varor, på vilka läkemedelsförordningen (1962:701) skall tillämpas. Om inte annat föreskrivs avses med läkare och tandläkareden som är behörig att i utöva yrket. Föreskrifter om att läkemedel mot könssjukdomar skalltillhandahållas kostnadsfritt i vissa fall finns i smittskyddslagen (1968:231). 1 1980/81. SfU1980/81:17 2 2§ Den som lider av långvarig och allvarlig sjukdom harrätt att utan kostnad få läkemedel, om regeringen har bestämt att sjukdomenskall berättiga till detta. Regeringen skall för varje sådan sjukdom ävenbestämma vilka läkemedel som skall tillhandahållas kostnadsfritt. Havande eller ammande kvinna samt barn har rätt atterhålla skyddsläkemedel utan kostnad i den utsträckning regeringen bestämmer. 3 § I andra fall än som avses i 2 § skall detfastställda priset för på grund av sjukdom förskrivna och inköpta läkemedel sättas ned med hälften av det belopp som överstiger och hela det belopp som överstiger . Om en förskrivning är avsedd att expedieras mer än en gång, gäller nedsättningen köpesumman vid varje avsett expeditionstillfälle. Bestämmelserna i första stycket tillämpas även närskyddsläkemedel i annat fall än som avses i 2 § andra stycket förskrivs tillhavande eller ammande kvinna eller till barn. Från prisnedsättning enligt denna paragraf kan regeringenundanta ett visst läkemedel eller en viss grupp av läkemedel. som avses iförsta stycket. 4 § Bestämmelserna i 3 § tillämpas även i frågaom medel som förskrivs enbart i födelsekontrollerande syfte av läkare eller av barnmorskor enligt de bestämmelser som meddelar. Vid beräkning av prisnedsättningén får kostnaden förfödelsekontrollerande medel inte räknas samman med kostnaden för sådanaläkemedel som avses i 3 §. 5 § Den som är skall, i den månregeringen så förordnar, vid inköp av livsmedel som avses i 20 § livsmedelslagen (1971:511) och som förskrivs av läkare, ha rätt till nedsättning av det fastställda priset på detsätt som anges i 3 § första stycket. Regeringen eller den myndighet regeringen bestämmerfastställer villkor för att tillhandahälla livsmedel som har sagts tillnedsatt pris. Vid beräkning av prisnedsättningén får kostnaden försådana livsmedel inte räknas samman med kostnaden för läkemedel som avses i 3 §eller med kostnaden för födelsekontrollerande medel som avses i 4 §. 6§ I den mån regeringen så förordnar, skalTinjektionssprutor, kanyler, katetrar, bandage och därmed jämförligaförbrukningsartiklar kostnadsfritt tillhandahållas den som på grund avallvarlig sjukdom eller efter behandling för sådan sjukdom är i fortlöpandebehov därav. Sådana förbrukningsartiklar får förskrivas av läkare ellertandläkare samt av andra som har förklarat behöriga därtill. SfU1980/81:17 3 7 § Visar någon att han i den omfattning som anges i andrastycket har inköpt prisnedsatta läkemedel som avses i 3 § eller har erlagtpatientavgift för läkarvård som avses i 2 kap. 2 § lagen (1962:381) om allmänförsäkring, för sjukvårdande behandling som avses i 2 kap. 6 § eller kostnaderför motsvarande vård eller behandling som erhållits inom företagshälsovård somavses i 2 kap. 7 § andra stycket samma lag, är han befriad från att därefterbetala för utskrivna läkemedel. Befrielsen gäller som återstår avett år, räknat från det första vårdtillfället, behandlingstillfället ellerläkemedelsinköpet. För kostnadsbefrielse enligt första stycket fordras attprisnedsatta läkemedel har inköpts eller patientavgifter för läkarbesökerlagts vid sammanlagt minst 15 tillfällen. Med ett sådant tillfälle likställstvå tillfällen då patientavgift har erlagts för besök för sjukvårdandebehandlingar eller för telefonrådfrågningar som har skett hos läkare eller hosprivatpraktiserande sjukgymnast. Har en förälder eller föräldrar gemensamt flera barn under16 år i sin vård, får barnen gemensamt kostnadsbefrielse när antaletvårdtillfällen, behandlingstillfällen och läkemedelsinköp för barnensammanlagt uppgår till vad som sägs i andra stycket. Kostnadsbefrielse gäller som avses i förstastycket även för barn som fyller . Med förälder avses även fosterförälder. Som förälderräknas även den med vilken en förälder stadigvarande sammanbor och som är ellerhar varit gift eller har eller har haft barn med föräldern. 8 § Rätt till förmåner enligt denna lag har den som ärsjukförsäkrad enligt lagen (1962:381) om allmän försäkring. Rätt till förmåner enligt 1 och 3-5 §§ har även den som, utan att vara bosatt i , har anställning i allmäneller enskild tjänst här. Lagen gäller inte för den som får sjukhusvård, som avses i2 kap. 4 § lagen (1962:381) om allmän försäkring. För en försäkrad som är bosatt utom gällerförmånerna enbart när han vistas här. 9 § Har den som avses i 8 § inköpt läkemedel i ,, eller och har recept på läkemedlen utfärdats av en läkare i eller av en behörig läkare i annat nordiskt land än det där inköpet gjordes ersätts inköpskostnaden härför i fall som avses i 2 § helt och i fall som avses i 3 och 4 §§ i den mån den överstiger den kostnad han skulle ha fått vidkännas om läkemedlet inköpts i . Ersättning beräknas inte på högre inköpskost- r 1980/81. SfU1980/81:17 4 nad än som motsvarar priset här i riket för läkemedlet. Ersättning enligt första stycket betalas ut avApoteksbolaget mot att recept och kvitto på det gjorda inköpet visasupp. Har ersättningen inte lyfts före utgången av andra året efter det varunderinköpet gjordes, utbetalas den inte. 10 § Kostnaden förförmåner enligt denna lag ersätts av den allmänna försäkringen. 11 § Efteröverenskommelse med en annan stat får regeringen föreskriva att denna lag skalltillämpas helt eller delvis på personer, som utan att vara svenska medborgarevistas här i riket och på vilka lagen annars inte är tillämplig. 12 § I fråga ombeslut enligt 7 § denna lag och besvär mot sådana beslut gäller i tillämpligadelar vad som anges i lagen (1962:381) om allmän försäkring. Denna lag träder i kraft den 1 juli1981 då lagen (1954:519) om kostnadsfria och prisnedsatta läkemedel m. m. skallupphöra att gälla. Förekommer i lag eller författning hänvisning till enbestämmelse i den upphävda lagen skall den i stället avse motsvarandebestämmelse i den nya lagen. Motioner väckta med anledning av propositionen I motion 1980/81:172 av m. fl. (s) hemställsatt 1. fattarprincipbeslut om införande av ett skydd mot höga läkemedels-ochsjukvårdskostnader, 2. beslutar att entidsmässig samordning skall ske av höjning av avgifterna enligt lagen omkostnadsfria och prisnedsatta läkemedel m. m. och införandet av ett skydd mothöga läkemedels- och sjukvårdskostnader, 3. begär, medavslag på den i prop. 1980/81:73 föreslagna lagen om begränsning avläkemedelskostnader m. m., att regeringen, efter en överenskommelse medsjukvårdshuvudmännen, förelägger ett nytt förslag om ett skydd mothöga läkemedels- och sjukvårdskostnader, 4. som sin meningger regeringen till känna om de särskilda frågor som skall tas upp vid de underpunkt 3 nämnda överläggningarna. I motion 1980/81:173 av . (vpk) hemställs att med anledning av proposition 1980/81:73uttalar 1. att förmånen avde kostnadsfria läkemedlen bör kvarstå oförändrad, 2. attpatientavgifterna inom sjukvården bör avskaffas och sjukvårdsersättningen från höjas i motsvarande mån och hos SfU1980/81:17 5 regeringen hemställa om förslaghärom, 3. att någon höjning i pris av de prisnedsatta läkemedlen ej bör ske. Motioner väckta under den allmänna motionstiden vidriksmötet /80 I motion 1979/80:419 av . (vpk) föreslås att hemställer hos regeringen om att förslagsnarast framläggs om att normalkostnaderna för anskaffande av glasögon infogasi sjukförsäkringssystemet och lagen om allmän försäkring. I motion 1979/80:487 av förste vicetalmannen m. fl. (m) hemställs att hos regeringenanhåller om en utredning om ersättning från den allmänna försäkringen förpsykologisk utredning och behandling meddelad av legitimerad psykolog. I motion 1979/80:820 av KerstinAndersson i (c) och () hemställs att hosregeringen anhåller om ändrade bestämmelser, när det gäller ersättning förkostnaden för sjukresor. I motion 1979/80:824 av HelgeHagberg (s) hemställs att hos regeringen begär en översyn av den s.k. 365-dagarsregeln i enlighet med vad som i motionen anförts. I motion 1979/80:828 av EinarLarsson m. fl. (c) hemställs att anhåller att regeringen lägger framförslag om ändring av lagen om allmän försäkring på sätt som redovisats i motionen. I motion 1979/80:832 av EivorNilson (c) och () hemställs 1. att riksdagenhos regeringen begär förslag till ändring i remisskrivning vad gällerhemsjukvårdsbidrag, så att även distriktssköterskor får remissrätt, 2. att riksdagenhos regeringen begär att möjligheterna till ett generellt bidrag tilllandstingen för hemsjukvård liknande kommunernas bidrag för social hemtjänstutreds. I motion 1979/80:838 av LenaÖhrsvik (s) hemställs att hos regeringen begär en översyn av reglernaför avgifter för sjukhusvård i syfte att åstadkomma rättvisa mellan olikapatientkategorier. I motion 1979/80:1155 avAnn-Cathrine m. fl. (m) hemställs att 1. hos regeringenbegär skyndsamt förslag syftande till att den s. k. 50-procentsspärren upphävsoch att ersättning från den allmänna försäkringen för företagshälsovård ävenskall omfatta förebyggande medicinska, tekniska och psykosociala åtgärder, 2. som sin meningger regeringen till känna vad i motionen anförts om att SfU1980/81:17 6 försäkringskassas styrelse medges rätt att fastställaöverenskommelse med företagshälsovården. I motion 1979/80:1159 av JohnJohnsson m. fl. (s) hemställs att hos regeringen anhåller att skyddmot höga kostnader för s. k. ögonlappar för skelande barn införs. 1 motion 1979/80:1530 (motivering imotion 1979/80:1529) av m. fl. (vpk) föreslås att uttalaratt patientavgifterna inom sjukvården bör avskaffas och sjukvårdsersättningenfrån höjas i motsvarande mån samt hemställer hos regeringenom förslag härom. Utskottet har inhämtat yttrandenöver motionerna 1979/80:838 och 1979/80:1159 från ochsocialstyrelsen. I betänkandet behandlar utskottetregeringens proposition 1980/81:73 om ett utbyggt skydd mot höga sjukvårds- ochläkemedelskostnader och två motioner som väckts med anledning av propositionen.Vidare behandlar utskottet tio motioner från den allmänna motionstiden vidriksmötet /80, vilka tar upp olika frågor om ersättning från den allmännaförsäkringen för sjukvårdskostnader. Utbyggt skydd mot höga sjukvårds- och läkemedelskostnader Den allmänna försäkringen ersättermerparten av kostnaderna för sjukvård i öppen offentlig vård eller i privatregi och för läkemedel. Patienterna bidrar med en mindre del av kostnadernagenom att erlägga patientavgifter. I öppen offentlig vård är patientavgiften f.n. . för läkarvård och . för sjukvårdande behandlingar. Enligttidigare riksdagsbeslut (prop. 1978/79:177, SfU 1978/79:22, rskr 338) höjspatientavgiften för läkarvård till . Anlitar patientenprivat vårdgivare utgör patientavgiften . för läkarvård och . När offentlig eller privat vårdgivare gör hembesökhöjs patientavgiften, medan den utgår med ett lägre belopp vid telefonrådgivning. Vid läkemedelsinköp rabatteras hälften av det belopp somöverstiger . och hela det belopp som överstiger . Detta medför enhögsta patientavgift av . Fr. o. m. skall enligtförslag i proposition 1980/81:20, som ännu inte har behandlats av , denämnda reglerna ändras så att hälften av det belopp som överstiger . ochhela det belopp som överstiger . Högsta patientavgift skulledärmed bli . SfU1980/81:17 7 Bestämmelserna omläkemedelsrabattering gäller också vid inköp på apotek av specialdestineradelivsmedel till barn och vid inköp av medel som ordinerats ifödelsekontrollerande syfte. Patienter som lider av långvarig och allvarlig sjukdom kanfå läkemedel kostnadsfritt. Sjukdomar och läkemedel som berättigar tillkostnadsfrihet finns upptagna på en särskild förteckning som utfärdas avregeringen. Inom den öppna offentliga vården tillämpas etthögkostnadsskydd vid läkarvård och sjukvård. Enligt Landstingsförbundetsrekommendation till sjukvårdshuvudmännen skall den som erlagt patientavgift föråtta läkarbesök på grund av sjukdom kunna erhålla befrielse från patientavgiftför samtliga efterföljande besök räknat från datumför första besöket. Två sjukvårdande behandlingar motsvarar härvid ettläkarbesök. Vid sidan av detta system för högkostnadsskydd kan avgiftsbefrielseäven i vissa andra fall ges inom den offentliga öppna vården. På begäran gavregeringen socialpolitiska samordningsutredningen i uppdrag att utredafrågan om ett högkostnadsskydd för dem som har stort behov av läkemedel. Undersitt arbete fann utredningen att frågan om ett högkostnadsskydd aktualiseradebehovet av ett samordnat skydd inom sjukförsäkringen. I delbetänkandet SOU1979:1, Utbyggt skydd mot höga vård- och läkemedelskostnader, föreslogutredningen därför ett samordnat högkostnadsskydd som skulle omfatta läkarvårdoch sjukvårdande behandling i såväl privat som offentlig öppen vård ochföretagshälsovård samt prisnedsatta läkemedel. Högkostnadsskyddet skulle gällaindividuellt. Barn i samma familj borde dock ha ett gemensamtskydd, menade utredningen. Högkostnadsskyddets nivå kunde enligt utredningen utformasenligt två alternativ. Det första alternativet, som medförde oförändradesamhällskostnader, innebar att man överförde de kostnadsfria läkemedlen tillsystemet för de prisnedsatta läkemedlen. Efter 15 läkarbesök ellerläkemedelsinköp skulle kostnadsbefrielse gälla under återstoden av ett årräknat från första besöket eller inköpet. Två sjukvårdande behandlingar ellertelefonrådfrågningar skulle därvid räknas som ett läkarbesök eller ettläkemedelsinköp. Avgiftstaket kom med detta förslag att begränsas till ca 350kr., och förslaget beräknades beröra ca en halv miljon personer. Enligt det andra alternativet, som kostnadsberäknades tillca 50 milj. kr. , skulle man behålla förmånen av fria läkemedel.Högkostnadsskyddet skulle träda in efter 12 besök eller inköp. Även dettaförslag beräknades beröra ca en halv miljon personer. Propositionens förslag om etthögkostnadsskydd har huvudsakligen utformats i enlighet med utredningens sistnämnda alternativ, dock att den nivå där skyddet träder in skall utgöra 15besök eller inköp. Departementschefen framhåller i anslutning till valet avalternativ att många skäl talar för SfU1980/81:17 8 att kostnadsfriheten för läkemedel tas bort. Med hänsyntill att effekterna för personer som har kostnadsfria läkemedel skulleskifta betydligt, beroende på vilken sjukdom de lider av, är departementschefendock inte nu beredd föreslå ett avskaffande av kostnadsfriheten förvissaläkemedel. Hon förordar därför att de nuvarande bestämmelserna om kostnadsfrialäkemedel t. v. får stå kvar till dess verkningarna av det nya systemet kanöverblickas. Eftersom det ibland skulle vara fördelaktigt för den somhar rätt till kostnadsfria läkemedel att köpa dessa till nedsatt pris för attkunna kvalificera sig för ett högkostnadsskydd, föreslår departementschefen,att patienten skall få rätt att själv välja om läkemedlen skall geskostnadsfritt eller inköpas till rabatterat pris. Administrationen av det nya systemet föreslås gå så tillatt den som tar upp patientavgiften vid sjukvårdsbesök eller läkemedelsinköpantecknar detta på en registreringshandling som tillhör den försäkrade. Närerforderligt antal registreringar uppnåtts, skall den som gjort den sistanoteringen på registreringshandlingen utfärda ett bevis om kostnadsbefrielse påhandlingen. Vid tveksamhet om villkoren för kostnadsbefrielse är uppfylldaskall fatta beslut i ärendet. Reglerna om ett samordnat högkostnadsskydd föreslås trädai kraft . Skyddet beräknas bli utnyttjat av ca 300 000 personeroch innebära en merkostnad för samhället på 25-45 milj. kr. Såvitt gäller den offentliga vården räknardepartementschefen med att det föreslagna högkostnadsskyddet inte skall medföranågra nämnvärda ökade kostnader för sjukvårdshuvudmännen jämfört med det systemmed avgiftsbefrielse som f. n. finns inom den offentliga vården.Departementschefen nämner i propositionen att under beredningen avpropositionen visst samråd under hand har skett med bl. a. Landstingsförbundet.Avsikten är att man skall återkomma till frågan om genomförandet av detgemensamma högkostnadsskyddet vid de överläggningar som kommer atttas upp om ersättningarna från sjukförsäkringen till sjukvårdshuvudmännen förtiden . Motionärerna i motion 1980/81; 172,m. fl., ställer sig bakom principen om ett högkostnadsskydd menkritiserar utformningen av regeringens förslag. Motionärerna erinrar om attregeringen i proposition 1980/81:20 om besparingar i statsverksamheten, m.m.,föreslagit att läkemedelsavgifterna skall höjas fr. o. m. den 1 januari 1981och att statsministern i samma proposition förklarat att de höjda avgifternavid bl. a. medicinuttag kombineras med ett införande avhögkostnadsskydd. Motionärerna erinrar också om att de i motion 1980/81:75, somväckts med anledning av proposition 1980/81:20, anfört att de kan godtahöjningen av läkemedelsavgiften endast under förutsättning, dels att entidsmässig samordning skedde av högkostnadsskyddets införande ochavgiftshöjningen SfU1980/81:17 9 för läkemedel, dels att högkostnadsskyddet var effektivtutformat. Med hänsyn till att det numera visat sig att regeringsförslagen omhöjning av läkemedelsavgifter och högkostnadsskydd inte är tidsmässigtsamordnade -en samordning som motionärerna anser viktig - begär de attriksdagen , i stället för att anta propositionens förslag, fattarprincipbeslut om ett högkostnadsskydd och beslut om en tidsmässig samordning avhöjda läkemedelsavgifter och högkostnadsskydd. Motionärerna erinrar också om att det krävs en medverkanfrån sjukvårdshuvudmännen för att det nya högkostnadsskyddet skall fungera.Någon överenskommelse med sjukvårdshuvudmännen har, påpekar motionärerna, inteträffats trots att anser att genomförandet avhögkostnadsskyddet förutsätter att de organisatoriska, administrativa ochekonomiska frågorna är reglerade. Enligt motionärerna bör det föreligga enöverenskommelse med innan ett högkostnadsskydd införs, ochriksdagen bör därför inte godkänna propositionen i befintligt skick. Vidöverläggningarna med sjukvårdshuvudmännen bör, framhåller motionärerna, förutomde ekonomiska, organisatoriska och administrativa frågorna även vissa andraproblem tas upp. Sålunda bör man pröva högkostnadsskyddets nivå mot bakgrund avde vä.sentliga höjningar som skett av läkemedelsavgiften och som förebådats avavgiften vid läkarbesök sedan socialpolitiska samordningsutredningen lade framsitt betänkande. Man bör också behandla frågan om i vilken mån sjukvårdandebehandling i förhållande till läkarbesök eller läkemedelsinköp skall medföraatt skyddet träder in. I denna fråga har, anför motionärerna,handikapporganisationerna framhållit att kroniskt sjuka personer får ringautbyte av högkostnadsskyddet med den föreslagna utformningen och också befaratatt ett hårdare tryck uppkommer på den offentliga sjukvården. Slutligenframhåller motionärerna att de känner en stark tvekan inför förslaget om atten patient skall ha möjlighet att avstå från rätten till kostnadsfria läkemedeloch därmed försättas i en valsituation, där han tvingas spekulera i vad som ärmest lönande för honom. m. fl. framhåller i motion 1980/81:173 attvänsterpartiet kommunisternas principiella inställning är att all läkarvård ochdärtill hörande behandling bör var avgiftsfri. Med hänsyn till att det ipropositionen är oklart om regeringen anser att förmånen av fria läkemedelskall vara kvar för begär motionärerna ett riksdagsuttalande omatt förmånen skall stå kvar oförändrad. bör vidare enligtmotionärerna uttala att någon höjning i pris av de prisnedsatta läkemedlen intebör ske. Slutligen begär motionärerna ett uttalande om att patientavgiften inomsjukvården bör avskaffas och sjukvårdsersättningen höjas i motsvarande mån.Detta yrkande återfinns även i motion 1979/80:1530 som väckts av m.fl. under den allmänna motionstiden vid föregående och som utskottetnu tar upp till behandling. SfU1980/81:17 10 Förslaget i propositionen om etthögkostnadsskydd har utformats efter de principer som legat till grund försocialpolitiska samordningsutredningens förslag och som också fått en breduppslutning vid remissbehandlingen. De delade meningarna vid ärendets beredninghar främst gällt högkostnadsskyddets omfattning och den därmed sammanhängandefrågan om de kostnadsfria läkemedlens ställning i fortsättningen. Utskottetdelar departementschefens bedömning att kostnadsfriheten t. v. bör finnas kvari avvaktan på utfallet av reformen. Mot bakgrund av det rådande finansiellaläget och med hänvisning till att ett högkostnadsskydd ger mindre utrymme fören generös nivå när det kombineras med ett bibehållande av de kostnadsfria läkemedlenanser utskottet att det valda antalet besök som berättigar till kostnadsbefrielseär väl avvägt. Eftersom patientavgiften vid sjukvårdande behandlingar är lägreän vid läkarbesök eller läkemedelsinköp är det enligt utskottets uppfattninglikaledes rimligt att man, såsom också utredningen föreslagit, jämställer tvåsjukvårdande behandlingar med ett läkarbesök eller läkemedelsinköp. Utskottet har (se SfU 1980/81:14) tillstyrktregeringens förslag i proposition 1980/81:20 om att läkemedelsavgifterna skallhöjas fr. o. m. . Med hänsyn härtill anser utskottet detangeläget att förslaget om införande av ett högkostnadsskydd inte nu fördröjs. Utskottet biträder således propositionens förslag om attett högkostnadsskydd skall införas . Utskottet förutsätterdärvid att de problem av bl. a. administrativ art som återstår i anslutningtill reformens genomförande kommer att lösas vid de kommande överläggningarnamed sjukvårdshuvudmännen. Det anförda innebär att utskottet avstyrker bifall tillmotion 1980/81:172 och motion 1980/81:173, yrkandena 1 och 3. har på förslag av utskottet under en följd av åravstyrkt yrkanden kommunisterna om att patientavgifterna isjukvården skall avskaffas (se senast SfU 1978/79:22). Utskottet anser attriksdagen bör vidhålla sin tidigare uppfattning och avstyrker bifall också tillmotion 1979/80:1530 och till yrkande 2 i motion 1980/81:173. Vissa andra frågor som berörkostnaderna för sjukvård m. m. tas som nämnts upp i motioner från den allmännamotionstiden. m. fl. begär i motion 1979/80:419 ett förslagfrån regeringen om att normalkostnader för glasögon skall ersättas från denallmänna försäkringen. Yrkanden härom har under en följd av år avslagits avriksdagen på förslag av utskottet (se SfU 1978/79:22).