bet · G401TU29 · 1980-12-31 00:00:00 — medförslag till lag om vissa avgifter i allmän hamn m.m. (prop. 1980/81:132) I proposition 1980/81; 132 föreslår regeringen() att anta delsförslaget till lag om ändring i lagen (1977; 180) om införande av kommunallagen(1977:179), dels förslaget till lag omvissa avgifter i allmän hamn. I propositionen föreslås att skyldigheten förkommuner att söka faststäl-lelse av hamnavgifter upphävs. Detta medför attkommunerna själva får besluta om avgifter. propositionen fogade lagförslagen har följande lydelse: Lagom ändring i lagen (1977:180) om införande av kommunallagen (1977:179) Härigenom föreskrivs att 16 § lagen (1977; 180) ominförande av kommunallagen (1977; 179) skall upphöra att gälla vid utgången avseptember 1981. Lagom vissa avgifter i allmän hamn Densom innehar en allmän hamn får ta ut avgifter, utan att hamninnehavarentillhörig kaj, brygga eller liknande anordning inom hamnens område anlöps ellernyttjas, 1. för fartyg som anlöper kaj,brygga eller liknande anordning som tillhör någon annan än hamninnehavaren mensom ligger inom hamnens område, 2. för fartyg som passerar hamnensvattenområde, 1 1980/81. 3. för gods som lastas eller lossas över kaj,brygga eller liknande anordning som tillhör någon annan än hamninnehavaren mensom ligger inom hamnens område. Rättenatt ta ut avgift enligt första stycket 2. gäller endast inom det område därtrafiken enligt vad fastställt kan anses ha nytta avhamninnehavarens anordningar och tjänster. Ansökan om faslställelse görs avhamninnehavaren. Denna lag träder i kraft den 1 oktober 1981.Sjöfartsverket får dock före nämnda dag pröva ansökan enligt andra stycket ilagen. I motion 1980/81; 2045 av () yrkasalt måtte besluta att till den i propositionen föreslagna Lag omvissa avgifter i allmän hamn foga en andra paragraf med följande lydelse; Intäkternaav hamnrörelse i allmän hamn får användas enbart för att tillgodose hamnensdirekta behov. I motion 1980/81; 2080 av m. (s) yrkas aft måtte besluta att till den i propositionen föreslagnaLag om vissa avgifter i allmän hamn läggs en andra paragraf med följandelydelse; Intäkternaav hamnrörelse i allmän hamn får användas enbart för att tillgodose hamnensdirekta behov. Regeringen får dock medge att medlen används för annat ändamål. Den nuvarande kontrollen av hamntaxor sker medtillämpning av kungörelsen om faslställelse av hamn- och grundpenningtaxorsamt taxor å sluss-, kanal- och andra farledsavgifter (1950; 152, ändrad senast1977:872), hamntaxekungörelsen. Den tillgodoser trafikanternas intresse av attinte belastas med oskäligt höga avgifter. Principen är att en hamns intäkterinte får användas till annat än hamnens direkta behov. Skyldighet att sökafaslställelse av taxor gäller för hamnar i ägo, och regler om dettafinns numera i 16 § lagen (1977; 180) om införande av ny kommunallag (1977;179). , numera , kan i den mån den anser detbefogat sänka en avgift som föreslagits av en hamninnehavare. För hamnar sominte är i ägo föreligger ingen motsvarande skyldighet men däremoträtt att få sin taxa fastställd. Detsamma gäller för hamn som inte är allmän. Föredragandedepartementschefen anser att den nuvarande skyldigheten för kommuner att sökafaslställelse av avgifter bör upphävas samt att som en följd därav kommunernasjälva skall få besluta om avgifter. I detta syfte föreslås att 16 § i lagen ominförande av ny kommunallag upphör att gällavid utgången av som föredraganden anmäler attregeringen har för avsikt att upphäva hamntaxekungörelsen. Hamnutredningenföreslog i sitt slutbetänkande Förslag till hamnlag (SOU 1974:24) att avgift iallmän hamn skulle beslutas av hamninnehavaren och att en särskild rådgivandenämnd skulle avge opartiska utlåtanden i bl.a. taxefrågor i tvister mellaninnehavare av allmän hamn och hamnens trafikanter. Enligt föredraganden bör detövervägas om inte skyddsvärda trafikantintressen bättre kan tillgodoses genomdet regelsystem som gäller för näringslivet i övrigt. Lagen (1953:607) ommotverkande i vissa fall av konkurrensbegränsning inom näringslivet (KBL) gördet möjligt att ingripa mot sådana konkurrensbegränsningar i form av t. ex.priskarteller eller diskriminerande eller monopolistisk prissättning som harskadlig verkan. Föredragandenframhåller att en tillämpning av KBL på det kommunala området emellertid måsteses mot bakgmnd av de allmänna kommunalrättsliga principer som gäller för kommunalverksamhet. I fråga om kommunala avgifter är det framför alltsjälvkostnadsprincipen som gör sig starkt gällande. En gmndfömtsättning förKBL;s tillämpning på det kommunala området är att det kommunala organ sombedriver hamnverksamhet kan anses bedriva rörelse. Om så är fallet skulleenligt propositionen konkurtensbegränsningslagen kunna få tillämpning också påhamnavgiftsområdet. I motionerna 1980/81; 2045 (fp) och 1980/81; 2080(s) hälsas med tillfredsställelse förslaget i propositionen att hamnavgifterinte längre skall prövas och fastställas av statlig myndighet. Det understryksi motionerna att hamnrörelse skiljet sig från annan verksamhet.Normalt betjänar hamnarna i huvudsak andra än kommunens egna invånare, i vissafall hela landet. Detta motiverar å ena sidan atl kommuninvånarna inte skallbelastas med kostnader för hamnverksamheten och å andra sidan att hamnkundernaoch därmed kommuner utan egna hamnresurser skall ha garantier för atthamnintäkterna reserveras för hamnändamål. I motionerna understryks vidare attmed den trafikutveckling som är att förvänta krävs det åtgärder både för attpressa ned kostnaderna och för att öka intäkterna om hamnarna skallkunna uppnå ekonomisk självbärighet. För att hamnägarna skall kunna ageratrovärdigt i de förhandlingar som måste föras med hamnarnas kunder i taxefrägorkrävs dock enligt motionärerna att garantier kan skapas för att hamnmedlenreserveras för hamnändamål. Det yrkas därför att till den i propositionenföreslagna lagen om vissa avgifter i allmän hamn en andra paragraf fogas medföljande lydelse; "Intäkterna av allmän hamn får användas enbart för atttillgodose hamnens direkta behov." I motion 1980/81:2080 (s) föreslåsdessutom att regeringen skall få medge att medlen används för annat ändamål. Det främsta skälet till dei motionerna framförda yrkandena är en oro för attde intäkter som skapas i hamnverksamheten kan komma att användas för annat änhamnändamål. Enligt nu gällande hamntaxekungörelse får en hamns intäkter inteanvändas till annat än hamnens direkta behov. Utskottet delar motionärernasuppfattning om värdet av denna ordning för att upprätthälla ett effektivthamnväsende. Såvitt utskottet kan finna kommer emellertid ett avskaffande avkungörelsen, såsom förutsatts i propositionen, inte att medföra några ökademöjligheter för kommunerna att finansiera annan verksamhet medöverskott i hamnrörelsen. För av-giftsfmansierad verksamhet gällerenligt rättspraxis den s. k. självkostnadsprincipen. Den innebäratt det totala vederlag som kommunen uppbär av dem som tar nyttigheterna ianspråk i princip inte får överstiga kommunernas kostnader för verksamheten.Principen gäller, om inte annat är särskilt föreskrivet, för alla typer avkommunala avgifter oberoende av om de tas ut med stöd av särskild lagstiftningeller med stöd av kommunallagens allmänna kompetensregel. Tanken bakomsjälvkostnadsprincipen är att hindra kommunen frän att utnyttja denmonopolsituation som i praktiken ofta föreligger vid avgiftsfinansieradkommunal verksamhet. Självkostnadsprincipen innebär enligt utskottets meningen garanti för att nyttjarna av de kommunala hamnarna inte skall behöva bidratill finansieringen av annan verksamhet via hamntaxorna. Ett upphävandeav hamntaxekungörelsen kommer således inte att få någon betydelse förhamnarnas taxesättning. Medhänvisning till det anförda har utskottet inget att erinra mot atthamntaxekungörelsen upphävs, varvid bl.a. de regler som där finns om hur storataxorna får vara och hur räkenskaperna skall föras upphör att gälla. Utskottet,som följaktligen avstyrker motionerna 1980/81:2045 (fp) och 1980/81:2080 (s),vill kraftigt understryka att en bestämd fömtsättning för dettaställningstagande varit att självkostnadsprincipen kommer att följas avkommunerna och att hamntaxorna således inte kommer att användas för attfinansiera annan verksamhet. Om så skulle ske får frågan prövas pånytt. Utskottet tillstyrker vidare att skyldigheten att söka faslställelse avtaxor tas bort. Därvid kan ett omständligt prövningsförfarande undvikas, vilkettorde hälsas med tillfredsställelse av kommunerna. Enligt gällande hamntaxekungörelse har innehavareav allmän hamn möjlighet att ta ut avgifter av olika slags passerande trafik.Denna fråga behöver regleras i och med att hamntaxekungörelsen upphör attgälla. Som exempel på passerande trafik för vilken avgift enligt nuvarandebestämmelser kan tas ut nämns i propositionen trafiken till en industrikaj iallmän hamn (enklavtrafik) samt trafiken till och från som passerar Göteborgshamn (passagetrafik). Hamntaxeområdetfastställs f n. av . Enligt föredraganden har erfarenheterna avden nuvarande tillämpningen givit vid handen alt det intesällan förekommit konflikter mellan hamninnehavaren å ena sidan och trafikanteroch andra intressenter å andra sidan. Därför förordas att förpasserande trafik även i fortsättningen bör besluta om taxeområdet efter sammariktlinjer som f. n., trots att verkets befattning med hamnarnasavgiftssättning föreslås upphöra. Utskottethar inget att erinra mot vad föredraganden i sammanhanget har anfört omavgifter för olika slags passerande trafik. a. antar det iproposition 1980/81:132 framlagda förslaget till lag om ändring i lagen (1977:180) om införande av kommunallagen (1977; 179), b. antar det iproposition 1980/81: 132 framlagda förslaget till lag om vissa avgifter i allmän hamn, c. avslårmotionerna 1980/81:2045 (fp) och 1980/81; 2080 (s). Närvarande:Rolf Clarkson (m), (). (), (),(), (), (). (),(), (), (), EricRejdnell (fp), (), () och ().