bet · G401NU2 · 1980-12-31 00:00:00 — Bland remissinstanserna märks riksåklagaren, ,, , kommerskollegium, demarknadsrättsliga organen, ett par länsstyrelser, fiera huvudorganisationerinom näringslivet, organisationer med särskild anknytning till bil- ochbilreparationsbranschen samt centrala fackliga organisationer. Huvuddelenav remissinstanserna är positiva till grundtanken att konsumentskyddet vidbilreparafioner bör förbättras. Man menar att missförhållandena inom branschenär väldokumenterade bl. a. genom AB undersökningar. Enmajoritet av remissinstanserna tillstyrker förslag i storteller har ingen erinran. I det följande redovisas ett utdrag urhandelsdepartementets promemoria Konsumentskydd på bilområdet (PM ,dnr 1897/79, s. 47) i vilket refereras vissa remissynpunkter påkonsumentverkets förslag om registrering av bilverkstäder. Iremissvaren finns argument både för och emot en registrering. Synpunkter på dentekniska utformningen av ett sådant system förs också fram. Konsumenttjänstutredningenanser att det oavsett om förslag genomförs eller ej kan varalämpligt att införa ett konkurrensneutralt registreringssystem. Utredningenanser att ett sådant system kan bli ett värdefullt hjälpmedel vid fillämpningenav konsumentlagstiftningen. Trafiksäkerhetsverketanser att den allmänna övervakningen av fordonsverkstäder underlättas om manhar ett register. Företagen skulle härigenom bh bättre medvetna om att de ärföremål för myndigheternas tillsyn. Kungliga automobilklubben(KAK) menar att den föreslagna registrering- NU1980/81:2 11 en icke torde medföra någon avsevärd minskning av antaletverkstäder som undandrar sig branschens gällande regler. Man befarar i ställetatt förslaget kan medföra ökade kostnader och leda till prishöjningar ikonsumentledet. Denna uppfattning delas av . Förbundetfinner det anmärkningsvärt att inte försökt uppskatta dessaindirekta kostnader. Förbundet anser att en registrering skulle vara påkalladom försäkringstvånget väsentligt förbättrar konsumenternas situation. Vidbedömningen av konsumenfintresset måste enligt förbundet beaktas att enomfattande byråkrati bl. a. medför ökade kostnader för konsumenterna. Förbundetmenar att de övriga motiv som förs fram för försäkringstvång inte kan vara såväsentliga för konsumenterna att registrering kan motiveras från dessautgångspunkter. i har svårt att finna attregistrering krävs för en effekfiv övervakning i enlighet med förslaget.Länsstyrelsen gör bedömningen att endast ett fåtal näringsidkare kankomma att drabbas av näringsförbud. Man ifrågasätter därför om ett omfattanderegistreringsförfarande erfordras. Om en registrering är nödvändig förövervakningen av att samtliga verkstäder har erforderliga försäkringar vore detenligt värdefullt med en smidigare modell än den föreslagna.Också andra remissinstanser uttalar sig för att registreringssystemet görs såenkelt som möjligt. uttalar att registreringen medhänsyn till kostnaderna inte får göras mer omfattande än nödvändigt.Kammarrätten i menar att det blir otympligt att lägga kontrollen överatt försäkringsplikten iakttas på registreringsmyndigheten. Kammarrätten anseratt denna kontroll rimligtvis bör ankomma på . Enligtkammarrätten bör i princip inga särskilda villkor ställas upp för registrering.Kammarrätten påtalar vidare att det av förslaget inte klart framgår hurregistreringen av rörelser med flera reparationsställen skall ske. Regeringens ställningstagandeangående konsumentskydd på bilområdet har offentUggjorts av handelsministerHädar i en uppdragsskrivelse till den 30 augusfi 1979.Grunderna för regeringens ställningstagande finns utförligt redovisade i den iföregående avsnitt nämnda departemen tsprom em ori an, Uppdraget till innebär i korthet följande.Konsumentverket skall söka få fill stånd en överenskommelse med bilbranschenom att begagnade personbilar skall kondifionsbesiktigas innan de saluförs och attden som yrkesmässigt saluhåller begagnade personbilar i sin marknadsföringskall lämna uppgifter om bilens kondition och låta konsumenterna ta del avförekommande testprotokoll. Verket skall också inom ramen för sin allmännafillsyn över företagens produktutformning och marknadsföring intensifierafillsynen över fordonsverkstäderna. Det skall vidare överväga 1** Riksdagen1980/81. NU1980/81:2 12 frågan om skyldighet för den som yrkesmässigt utförservice och reparationer på personbilar att upplysa konsumenterna ommöjligheterna att frivilligt låta testa utförda arbeten. Uppdraget innebärslutligen att skall kartlägga konsumenternas ekonomiskaotrygghet på bilområdet. Beträffande denna del av uppdraget anförs idepartementspromemorian att en sådan otrygghet torde föreligga framför allt vidkontakter med mindre seriösa och instabila företag. Konsumenterna kan ha svårtatt få berätfigad rättelse exempelvis på grund av att ett företag är insolventeller att det upphört. Hur stora de ekonomiska riskerna är för konsumenternafinns dock f. n. inte belagt. undersökningar skall ge svar påvilka uttryck den ekonomiska otryggheten tar sig, hur omfattande den är och hurproblemen skall lösas. Uppdraget till omfattar inte det av verketförordade systemet med registrering av bilverkstäder. I departementspromemorianredovisas mot bakgrund av remissvaren och vad som allmänt förts fram i olikasammanhang följande överväganden beträffande registrering av bilverkstäder.Konsumentverkets förslag angående registrering bör närmast ses som ett stöd föratt andra av verket förordade åtgärder, bl. a. garantiplikt och näringsförbud,skall kunna genomföras framgångsrikt. Registreringssystem kan utformas påolika sätt. I det fall ett sådant system är förbundet med olika villkor ochkrav på företagen, exempelvis yrkesmässighet och ekonomisk ställning, kan sammainvändningar som mot ett auktorisafionssystem resas mot åtgärden. I och försig torde också auktorisation förutsätta någon form av registrering. Givetviskan man tänka sig ett system som innebär att enbart företagets namnregistreras. Ett sådant registreringssystem torde vara mer konkurrensneutraltän ett auktorisationssystem. Ett av de tyngre argument för registrering som haranförts är att man behöver en sådan för en allmän övervakning av företagen närdet gäller betalning av skatter och avgifter etc. Det torde inte kunna förnekasatt det kan finnas behov av en ökad tillsyn över företagen i de avseenden somnu har nämnts. Man kan dock hysa tveksamhet till om ett system i vilket enbartföretagens existens registreras kommer att i nämnvärd omfattning underlättaarbetet för kontrollmyndigheterna. Bilbranschen karaktäriseras av en relativtstor omsättning bland vissa av de mindre företagen. Det blir därför svårt atthålla ett registreringssystem aktuellt. Ett sådant system torde också ge fögainformation om olika företags benägenhet att följa lagar, god branschsed etc.Det kan heller inte uteslutas att de företag som det finns särskilda skäl att iolika avseenden kontrollera är obenägna att anmäla sig till ett register. Detär därför tveksamt om en registrering verkligen leder fill att antalet företagsom undandrar sig de regler som gäller för bilbranschen minskar. Kontrollen avatt företag verkligen registrerar sig kommer oundvikligen att bli mycketresurskrävande. En registrering skulle vidare kunna ge från konsumentsynpunktnegativa konsekvenser bl. a. genom att den sannolikt medför ökade kostnader ochprishöjningar i konsumentledet. NU 1980/81:2 13 Mot bakgrund av det som anförts sägs det ipromemorian vara rimligt med bedömningen att data för tillsyn över företagsannolikt effektivare kan hämtas från andra informationskällor än ett registeröver de företag som finns i bilbranschen. Det framstår heller inte som om detfinns något annat direkt konsumentintresse för införande av ettregistreringssystem. Det torde sålunda inte finnas några konsumentpolitiskaskäl att införa ett registreringssystem inom bilbranschen. ByggbranschenMotion 1979/80:715 Motionärerna anför att - enligt Arbetslivscentrumsrapport (1979) - av drygt 63 000 personer i landet medB-skattesedel drygt 28 000 inte hade registrerat sig som företagare och inteheller inbetalat någon mervärdeskatt för försålda varor eller tjänster. Ettområde där denna form av näringsidkande växer fortare och mer okontrollerat ännågon annanstans är byggnadssektorn, säger motionärerna. De anser att det frånsåväl skatte- som konsumentsynpunkt är påkallat att någonting görs för att manskall komma till rätta med "skuttarna". De pekar på att byggfackenoch branschorganisationerna har reagerat mycket starkt mot den okontrollerade,illojala konkurrens som bedrivs av dessa näringsidkare och krävt etableringskontroll. Vidareerinrar motionärerna om en motion vari krävdes att informationsplikt omvem som har arbetsgivaransvar skulle föreskrivas. (NU1979/80:12) hänvisade i sitt yttrande över motionen fill den kommandekonsumenttjänstlagen och menade att denna skulle lösa dessa frågor.Motionärerna tror inte att så blir fallet. De anser att det är hög tid att införanågon form av kontroll av dem som skall etablera sig som näringsidkare inombyggbranschen. Då skulle kanske också frågan om vem som har arbetsgivaransvaretkunna lösas. Utredningom etableringar och konkurser i byggnadsindustrin fick i uppdrag avregeringen att utreda vissa frågor rörande etableringar och nedläggningar avföretag inom byggsektorn. I industriverkets utredningsrapport ochkonkurser i byggnadsindustrin (SIND 1976:2), som färdigställdes , behandlasbl. a. frågan om auktorisation i byggnadsindustrin. Verketansåg att det var för tidigt att ta ställning till frågan om införande avytterligare myndighetskontrollerade auktorisationsförfaranden i byggbranschen.De uppgifter som utredningen presenterat rörande etablerings- ochkonkursförhållandena i branschen var enligt verket otillräckliga för ett sådantställningstagande. Härför skulle också bl. a. krävas data som belyste denmindre seriösa rörelsedriftens arbetsformer och konsekvenser bland NU 1980/81:2 14 Verketansåg att även andra förhållanden talade för att det var för fidigt att fattaslutgiltigt beslut i auktorisationsfrågan för byggbranschen. Därvid åsyftadesde åtgärder på skatteområdet och de försäkringstekniska, arbetsrättsliga ochkonsumentpolitiska åtgärder från samhällets sida som införts eller aviseratsunder utredningsarbetets gång. Dessa åtgärder borde enligt verket innebäravissa begränsningar av incitamenten till mindre seriös verksamhet i branschen. överväganden om behovet av företagssanerande åtgärder i byggbranschenframhöll verket att det finns såväl konsument- och industripolitiska skäl somandra samhällsintressen som talar för sådana åtgärder. Verket pekade bl. a. påatt de ekonomiska verkningarna av sådana förhållanden som entreprenörskonkurserunder pågående byggande ofta kan vara mycket kännbara för enskilda konsumenter.I den utsträckning som vissa byggföretagare tillämpar mindre nogräknade affärsmetodereller brister i ansvarstagande kan vidare konkurrensförhållandena på byggmarknadenbli osunda och inte vara ägnade att sfimulera framväxten av en effektivproduktionsstruktur. Kringgående av skatte-, försäkringsteknisk och annanlagstiftning i syfte att undgå fullgörandet av förpliktelser gentemot samhälletmåste i möjligaste utsträckning förhindras, framhöll verket. Likaså måste sådanföretagsamhet motverkas som söker undgå skyldigheter gentemot de anställdagenom att åsidosätta lagsfiftning och avtal om t. ex. sociala rättigheter ochtrygghetsgarantier. Verketuttalade att det i utredningen inte varit möjligt att kvanfitativt uppskattastyrkan i de nämnda argumenten för branschsanerande åtgärder. Flera av deproblem som följer av de mindre seriösa företagens verksamhet föreföll verketvara av den karaktären att man, i stället för att införa generella system förauktorisation av vissa näringsutövare eller viss näringsutövning, borde vidtaselektiva åtgärder för att effektivisera tillämpningen av lagar och avtal. Motionärernaanför att det finns anledning att med oro se på utvecklingen "har mindre nogräknade personer etablerat siginom branschen, och från fackligt håll har rapporterats om vidrigaarbetsförhållanden och ett hänsynslöst utnyttjande av de anställda." Detblir allt vanligare med ekonomisk brottslighet inom restaurangbranschen,uttalar motionärerna. Som exempel på sådan brottslighet anger de bl. a. attsociala avgifter inte erläggs för de anställda och att det förekommersystematiskt upprepade konkurser, där samhället oftast står som den störste NU1980/81:2 15 Motionärerna pekar på att Hotell- ochrestauranganställdas förbund vid ett flertal fillfällen krävt en sanering avbranschen och bl. a. vill att etableringskontroll skall införas. Hotell- och restaurangutredningens förslag m. m. Hotell- och restaurangutredningen,som fillkallades av handelsministern , avgav betänkandet (SOU1978:37) Hotell- och restaurangbranschen. Utredningen skulle enligt direktivenbl. a. allsidigt belysa etableringsförhållandena i branschen och därvid ta ställningtill frågan om införande av någon form av etableringskontroll ellerauktorisation. Utredningen framhåller i sitt betänkande att det finns enomfattande lagstiftning som reglerar restaurangnäringen i olika avseenden, t.ex. livsmedelslagen, livsmedelskungörelsen, föreskrifter om brandskydd ocharbetsmiljökrav samt annan lagstiftning som generellt gäller för näringsutövning.Utöver detta gäller särskilda regler för företag som serverar alkoholdrycker.Från gäller lagen (1977:293) om handel med drycker, sominnebär en skärpning av kraven för att få tillstånd till servering avalkoholdrycker. I jämförelse med många andra näringar är det kontrollsystem somi nuläget gäller för hotell- och restaurangbranschen att anse som omfattande, påpekarutredningen. Ur konsumentens synvinkel har den hitfillsvarandestrukturutvecklingen inom branschen fill övervägande del varit posifiv, sägerutredningen. Utvecklingen har inneburit en ökad valfrihet i fråga om utbudet.Konkurrensen har med stor sannolikhet haft en återhållande effekt påprisutvecklingen. I hotell- och restaurangbranschen skulle generellaauktorisationskrav innebära risk för en uppbromsning av denstrukturutvecklingen. Vidare kan negativa effekter i form av högre prisnivåersamt brist på nytänkande och på rationaliseringar bli märkbara förkonsumenterna. Utredningen anför vidare att det, om en begränsning avantalet företag i branschen skall göras, är nödvändigt att man utvecklar ennorm för vilket antal företag som kan anses acceptabelt. Det innebär betydandevanskligheter att utforma en sådan norm. Riskerna för en frånkonsumentsynpunkt oacceptabel konkurrensbegränsning är påtagliga. Utredningens material visar att den övervägande delen avnytillkomna enheter inom hotellsektorn ingår i företag som redan finns påmarknaden. Även inom serveringssektorn kommer ett betydande tillskott av nyaenheter från kedjeföretag. De etablerade större företagens möjligheter attbedriva sin verksamhet på ett icke seriöst sätt torde vara mycket begränsade.Den kategori av företag som utövar illojal konkurrens, t. ex. genom att utanfillstånd servera alkoholdrycker, skulle troligen i endast ringa utsträckningkomma att beröras av ett fillståndskrav inom den egentliga hotell- ochrestaurangbranschen. Inkvarterings- och serveringstjänster tillhandahålls NU 1980/81:2 16 intebara av hotell- och restaurangrörelser. Att låta en av flera utbudssektoreromfattas av restrikfioner av det slag som en etableringskontroll skulleinnebära överensstämmer inte med den strävan mot konkurrens på lika villkor somutredningen i övrigt förespråkar. Mot denna bakgrund har utredningen inteföreslagit någon allmän kontroll av etableringen i hotell-ochrestaurangbranschen. En mer ingående prövning av de personer som får tillståndtill servering av alkoholdrycker förordas dock av utredningen. Utredningenbehandlar också frågan om förekomsten av oegentligheter inom hotell- ochrestaurangbranschen, dvs. i första hand ekonomisk och organiserad brottslighet.EnUgt utredningen ger fillgängligt material inte vid handen att förekomsten avoegentligheter kan antas vara av den omfattningen som ofta antyds i denallmänna debatten. Problemen torde i hög grad vara koncentrerade tillrestaurangverksamhet i storstadsregionerna. Utredningenframhåller emellertid att oegentligheter som begås av företag i branschen utantvivel kan förrycka konkurrensen och försvåra situationen för seriöst arbetandeföretag. Åtgärder borde därför vidtas för att förbättra efterlevnaden avlagstiftning som berör hotell och restauranger. Emellertid synes oegentlighetersom här är av betydelse inte sällan ha direkt samband med verksamheten iföretag i andra branscher. I sådana fall bör ingreppen avse inte bara hotelloch restauranger utan samtliga berörda företag, anser utredningen. Remissyttranden över hotell- ochrestaurangutredningens betänkande har avgivits till av ett70-tal statliga myndigheter, kommuner, näringslivsorganisationer och fackligaorganisationer. Avremissinstanserna har ett 30-tal yttrat sig över utredningens ställningstagandei fråga om generell etableringskontroll inom hotell- och restaurangbranschen.Flertalet av dessa delar utredningens uppfattning om att generelletableringskontroll inte bör införas i branschen, medan ett fåtal förordaretableringskontroll. Blanddem som inte vill förorda en generell etableringskontroll märksnäringsfrihetsombudsmannen (NO), , statens industriverk, statenspris- och kartellnämnd, samtliga länsstyrelser som yttrat sig i frågan, , , ,(), och (). NOinstämmer med kraft i utredningens ställningstagande och uttalar att en ordningmed generell etableringskontroll eller obligatorisk auktorisation inte äracceptabel från konkurrenspolifiska utgångspunkter. Genom den möjlighet fillskydd mot konkurrens från nyetablerade företag som en ordning medetableringskontroll ger finns risk för att befintliga företag kan hålla enhögre prisnivå eller lägre servicenivå än som annars vore möjligt. NU1980/81:2 17 anför att det från konsumentsynpunkt inteföreligger sådana nackdelar på hotell- och restaurangmarknaden att kontroll,utöver den som redan sker vid prövning av utskänkningstillstånd, är motiverad.Industriverket framhåller vikten av att principen om näringsfrihet värnas.Länsstyrelsen i anser inte att någon allmän etableringskontrollär erforderlig. Däremot bör tillståndsgivningen för restauranger med starkaredrycker skärpas med stöd av den nya lagen (1977:293) om handel med drycker. SHRdelar utredningens uppfattning att någon allmän etableringskontroll inteerfordras och anser att den kontroll som sker av etableringarna avrusdrycksrestauranger bör skärpas i enlighet med utredningens förslag.Förbundet uppger också att det bland dess medlemsföretag finns betydande gehörför någon form av auktorisationskrav. De remissinstanser som fillstyrker allmänetableringskontroll är arbetarskyddsstyrelsen, (), Hotell- och restauranganställdas förbund och iSverige (LO). Arbetarskyddsstyrelsen anför att frågan ometableringskontroll i och för sig faller utanför styrelsens kompetensområde menframhåller att en sådan kontroll sannolikt skulle kunna underlättaupprustningen av arbetsmiljön inom branschen. säger sig dela den allmänna grundsyn som sedan längekommit till uttryck i den avvisande hållning som samhället intagit tillinskränkningar i den fria etableringsrätten. Dock vill starkt ifrågasättaom inte näringen nu befinner sig i en så exceptionell situation att avsteg frånprincipen om den fria etableringsrätten får anses motiverad. hänvisar fillatt det i , och ställs krav på vissa branschkunskaperför att fillstånd till etablering skall lämnas. Hotell- och restauranganställdas förbund yttrar att någonform av etableringskontroll är helt nödvändig om branschens allvarligastrukturproblem skall få en varaktig lösning. Företag som helt saknar såvälkonsument-som näringsberättigande kan ohämmat startas. I första hand blir deanställda lidande på näringens oplanerade struktur. De ansvarskännande ochseriösa företagen får det allt svårare att konkurrera på rättvisa och lika villkor.Förbundet anser att samhället bör medverka i branschens framtidastrukturomdaning. Detta bör ske för det första genom en allmän lämplighetsbedömningav de personer som skall etablera verksamhet inom hotell-ochrestaurangbranschen, för det andra genom en bedömning av själva näringsutbudetsomfattning och geografiska fördelning. LO delar Hotell- och restauranganställdas förbundsuppfattning att branschen har sådana speciella förhållanden att det finns behovav samhällehg kontroll och tillståndsgivning. Missbruk avlagar och avtal harlett fill att anställda gått miste om sina rätfigheter och att samhälletundandragits skatter och avgifter. LO understryker att det är angeläget attsamhället får insyn i och kontroll över de områden där det visat sig att denfria NU1980/81:2 18 etableringsrätten har missbrukats. En etableringskontrollbör ligga på regional nivå och knytas till länsstyrelserna. Ett 20-tal av remissinstanserna har lämnat synpunkter påde oegentligheter som uppges förekomma i branschen. Samtliga anser att det ärangeläget att öka möjligheterna att ingripa mot oegentligheter i branschen.Flera uttalar i likhet med utredningen att problemen bör lösas i ett sammanhangför alla branscher. Arbetstagarorganisationerna anser att förekomsten avoegenfiigheter är mer omfattande än vad utredningen bedömt.Handelstjänstemannaförbundet () liksom TCO anför att de oegentligheter somförekommer ofta är av den karaktären att de snedvrider konkurrensen i branschen,vilket kan få svåra följder för medlemmarnas anställningstrygghet. HTF menaratt insatserna i första hand bör inriktas på att förhindra "svartalöner". Hotell- och restauranganställdas förbund anser att detförekommer en omfattande illegal verksamhet i branschen med dubblakassaapparater, bulvanförhållanden, grå arbetskraft, prostitution och illegalaspritklubbar, i många fall med anknytning till legala hotell-, restaurang- ochklubbrörelser. Det finns också ett starkt samband med traditionell brottslighetav mer systematisk karaktär. Förbundet anser det vara beklagligt attutredningen inte funnit anledning att närmare analysera förekomsten av illegalarbetskraft. understrykerbehovet av ytterligare kartläggning av förekomsten av organiserad och ekonomiskbrottslighet inom hotell- och restaurangbranschen. Arbetarskyddsstyrelsen uttalar att det även frånarbetsmiljösynpunkt är angeläget att bekämpa eventuella oegentligheter inombranschen. uttrycker den bestämda uppfattningen attkonkurrenssituafionen inom näringen regelmässigt påverkas av olika former avoegentligheter från mindre seriöst arbetande företag, i första hand kringgåendeav skattelagstiftningen. Det är angeläget med kvalificerade revisionsinsatser frånskattemyndigheternas sida inom näringen för att fillskapa sundarekonkurrensförhållanden, säger . hantverks- ochindustriorganisation-Familjeföretagen anser att påståendena om osundaaffärsmetoder och annan illojal konkurrens inom hotell- och restaurangbranschenmånga gånger är överdrivna och bygger på lösa antaganden. påpekar att skatteadministrationenförstärks avsevärt fr. o. m. genom det s. k. , som bl. a.innefattar ett dataprogram för kontroll av skatteundandragande. Några länsstyrelser uttalar att bestämmelserna om tillsyni 71 § andra stycket lagen (1977:293) om handel med drycker lägger hinder ivägen för samverkan mellan olika enheter när det gäller attpåtala de ekonomiska oegentligheter som uppmärksammats vid granskning av ettföretags verksamhet. Dessa bestämmelser borde därför ses över. NU1980/81:2 19 NO menar att man bör åstadkomma enövergripande lösning för hur osunda affärsmetoder skall angripas. Åtgärdernabör riktas direkt mot de företag där missförhållanden föreligger. Helabranscher bör inte underkastas kostnadskrävande och konkurrenshämmanderegleringar med utgångspunkt i ett beteende som trots allt förekommer bara hosen liten andel av företagen. Regeringens ställningstagande fillhotell- och restaurangutredningens förslag vad gäller etableringskontroll haroffentliggjorts av handelsminister genom ett pressmeddelande den 4september 1979.