bet · G401SoU2 · 1980-12-31 00:00:00 — om psykiatrisk hälso- och sjukvård m. m. I motion 1979/80:187 av MårtenWerner m. fl. (m) hemställs att hos regeringen begär utredning ochförslag syftande till en effektivisering av den suicidala preventionen. I mofion 1979/80:423 av . (vpk) hemställs att hos regeringen hemställer om åtgärder föratt skyndsamt upprätta ett medicinskt-socialt handlingsprogram för denpsykiatriska vården och rehabiliteringen och att riktlinjerna i motionen läggsfill underlag för handlingsprogrammet. I motion 1979/80:1031 av . (s) hemställs att som sin mening ger regeringen till känna vadi mofion 1979/80:1030 anförts om försöksverksamhet med psykiatrisk vård förinvandrare. Motivering till yrkandet finns i motion 1979/80:1030. I motion 1979/80:1668 av LarsWerner m. fl. (vpk) hemställs, såvitt nu är i fråga (yrkande 1), att riksdagenbeslutar att hos regeringen hemställa om utredning och förslag fill reformeradpsykiatrisk lagsfiftning med målet att drastiskt bringa ner antalettvångsomhändertaganden och striktare kontrollera dem i enlighet med vad som imotionen anförs. Motionen i övrigt (yrkande 2) har behandlats av riksdagenunder 1979/(SoU 1979/80:32 p. I detta avsnitt i betänkandetlämnas vissa uppgifter om utredningar om den psykiska hälsovården samt om denpsykiatriska vården m. m. utredning om den psykiska hälsovården Med anledning av beslut av 1968 och1969 års riksdagar över motioner om den psykiska hälsovården (1968:21, rskr1968:174 samt SU 1969:133, rskr 1969:333) uppdrog regeringen åtsocialstyrelsen att utreda den psykiska hälsovården. Till slutförande av dettautredningsuppdrag överlämnade tillsocialdepartementet rapporten 1, forskning, social rapportering,dokumenta-fion och informafion. Rapporten, som utarbetats av en avsocialstyrelsen fillkallad arbetsgrupp för psykisk hälsovård, kommer attkompletteras med 1 1980/81. SoU1980/81:2 2 rapporterna Psykisk hälsovård 2 och Psykisk hälsovård 3, ivilka visst material som framtagits under utredningsarbetet kommer attframläggas. 1 rapporten 1, för vilken en kortfattadredogörelse lämnats i utskottets betänkande SoU 1979/80:8 (s. 2-4), konstaterasbl. a. att ytterligare forskning behövs för att identifiera riskfaktorer förden psykiska hälsan i olika mänskliga miljöer och hos människan själv samt föratt identifiera posifiva - hälsofrämjande och livskvalitetshöjande - faktorer.Arbetsgruppen föreslår mot denna bakgrund att stödet för forskning inom vissaangivna basvetenskaper och specialiteter inom sådana generellt ökas.Arbetsgruppen nämner bl. a. psykiatri och andra specialiteter inom medicinen,psykologi och andra beteendevetenskaper samt vissa samhällsvetenskaper. Vidareföreslås i rapporten att forskning inom problemområdena barns, äldres ochhandikappades livsmiljö och hälsa samt arbetsmiljön och hälsa ges högprioritet. Arbetsgruppen föreslår dessutom att en skyndsam resursförstärkningm. m. kommer till stånd för vissa etablerade verksamheter och forskningsorgan. 1 rapporten framläggs vidare förslag om uppföljning avförändringar i miljö- och hälsoförhållanden (social rapportering) samt omdokumentation och information. Dessa förslag syftar bl. a. till aU underiagskall erhållas för insatser, som kan främja den psykiska hälsan. Rapporten 1 har remissbehandlats och ärf. n. föremål för fortsatt beredning inom . Vissa frågor somanknyter till de förslag som framförs i rapporten har efter det att den avgavsframförts -och i vissa fall behandlats - i andra sammanhang såsom tillskapandetav fasta resurser för forskning m. m. inom den psykosociala miljömedicinen iform av ett miljömedicin. På grundval av förslag iproposifion 1979/80:6 godkände (SoU 1979/80:23, rskr 1979/80:160)under förra att ett miljömedicin inrättadesden . Som allmän målsättning för insfitutet gäller att institutetskall utveckla, värdera och förmedla kunskaper om psykosociala risksituationer,riskgrupper och riskreaktioner inom områdena allmän social miljö och hälsa,arbetsmiljö och hälsa samt vårdmiljö och hälsa. Verksamheten vid institutetskall omfatta tillämpad forskning, utbildning och vidareutbildning,dokumentation och information samt utredningar, rådgivning och service inom denpsykosociala miljömedicinens område. SoU1980/81:2 3 Riktlinjer för den psykiatriska vården m. m. Den psykiatriska sjukvårdens omfattning m. m. Den övervägande delen av den slutnapsykiatriska sjukvården bedrivs vid inemot 25 lasarett för uteslutandepsykiatrisk vård, vilka i huvudsak utgörs av de tidigare statliga och kommunalamentalsjukhusen. Vissa av de tidigare mentalsjukhusen har administrativtanknufits som psykiatriska kliniker till närliggande sjukhus förkroppssjukvård. Sluten psykiatrisk sjukvård bedrivs även vid kliniker vidlasarett för kroppssjukvård, vilka från början inrättats som psykiatriskakliniker inom dessa lasarett, samt vid sjukhem och enskilda vårdhem. Vid de tidigare mentalsjukhusen och vid de psykiatriskaklinikerna inom kroppssjukvården bedrivs även öppen psykiatrisk vård. Sådanvård bedrivs även vid vissa polikliniker och vårdcentraler som har psykiatrer. Utvecklingen av den slutna vårdensorganisation belyses av följande sammanställning av antalet vårdplatser åren1962 och 1977. Tidigarementalsjukhus 27 000 21600 Psykiatriskakliniker vid kroppssjukhus 1900 4150 Sjukhem 5 500 5 650 Enskildavårdhem 1300 3 000 35 700 34 400 Antalet vårdtillfällen inom denslutna vården har fortgående ökat och medelvårdtiderna för huvuddelen avpatienterna har minskat. Antalet läkarbesök inom den öppna offentliga psykiatriskasjukvärden har ökat. Omstrukturering av hälso- och sjukvården Inom hälso- och sjukvården pågår enomstrukturering därvid den öppna vården utanför sjukhus ställs i förgrunden påett helt annat sätt . Grundläggande för den pågående utvecklingen är ettprincipprogram för hälso- och sjukvården inför 1980-talet (HS 80) somsocialstyrelsen presenterade (anser 1976:1). I HS 80 ges ett konkret förslag till vårdstruktur meduppdelning av verksamheterna på primärvård, länssjukvård och regionsjukvård.Den övervägande delen av vården skall lämnas inom primärvården vid vårdcentraleroch vid sjukhem. För den specialiserade medicinska verksamheten skallprimärvården kunna replierapä länssjukvården-som skall bedrivas vid länssjukhus(motsvarande nuvarande centrallasarett) och vid länsdelssjuk-hus (motsvarandenuvarande normallasarett) - samt på regionsjukvården SoU1980/81:2 4 (vid regionsjukhus). Primärvården skall ha ett förstahandsansvar förhälsotillståndet hos befolkningen inom ett begränsat geografiskt område. Vidsidan av sjukvärds-uppgifterna skall primärvården ha en klar hälsopolitiskinriktning. De hälsovårdande och förebyggande åtgärderna skall avse såväl denkroppsliga som den psykiska hälsan. Som exempel på åtgärder av nämnda slagredovisar principprogrammet hälsovårdsupplysning, insatser syftande till ökadförståelse för sjukas och handikappades problem, hälsokontroller,skolhälsovård, hälsovård i förskolan, företagshälsovård, förebyggande mödra-och barnhälsovård och familjerådgivning. I principprogrammet konstateras (s. 97) att en stor del avden förebyggande verksamheten emellertid till sin natur är socialpolitisk ochatt det ter sig naturiigt att en utbyggd primärkommunal socialvård tar på sigett ökat ansvar för förebyggande åtgärder beträffande den psykiska hälsan. sjukvårdsdelegationbeslutade att ett nytt principprogram för den framtida hälso- ochsjukvården med sikte på åren 1990-2000 (HS 90) skall upprättas.Principprogrammet skall belysa hälso-och sjukvårdssektorns lämpliga framfidaomfattning, inriktning, struktur och resurskrav för nämnda tidsperiod och varaavvägt mot begränsningar i samhällsekonomin och tillgången på personal somsuccessivt anges eller förväntas. Utredningsarbetet skall ledas av en styrgruppmed företrädare för staten och . skall svaraför det praktiska utredningsarbetet, som beräknas pågå under tidsperioden1979-1983. Under utredningsarbetet skall bl. a. beaktas att hälso-och sjukvården inte skall fungera enbart som mottagare av vårdsökande. Enutgångspunkt skall vara att hälso- och sjukvården - vid sidan av detraditionella sjukvårdsuppgifterna - utifrån sin kunskap om hälsoproblemensuppkomst och orsaker aktivt arbetar för att samhället som helhet verkar för attbibehålla och förbättra befolkningens fysiska, psykiska och sociala hälsa. Reform av socialvården () 1979/80:1, SoU1979/80:44, rskr 1979/80:385) antog under förra en socialtjänstlag,som skall träda i kraft och dä ersätta den nuvarandesocialhjälpslagen och annan social vårdlagstiftning. För - somsocialvården i fortsättningen skall kallas-skall helhetssynen bli utmärkande.Helhetssynen beaktar individens totala situation och den enskilde skall såledesses i ett vidare socialt sammanhang, där boende- och arbetsförhållanden hörtill de viktigaste faktorerna, men där också många andra aspekter kan behövabeaktas. skall sträva efter att finna en samlad lösning påsociala svårigheter i den enskildes eller gruppens totala situation. SoU1980/81:2 5 riktlinjer för 1980-talets psykiatriskavård Den psykiatriska vården har varitföremål för utredning inom . Övervägandenom den psykiatriska vården har presenterats i en rad skrifter,nämligen i skriften Principplan för den psykiatriska värden medtillämpning i första hand på (redovisar1970:16), i skriften vårdens målsättning ochorganisation, i skriften Principprogram för hälso- och sjukvården inför80-talet (anser 1976:1) och i skriften Förslag tillprincipprogram för psykiatrisk hälso- och sjukvård (redovisar1978:5). Skrifterna representerar en successiv utveckling av socialstyrelsenssyn på den psykiatriska vårdens innehåll och organisation m. m. I utskottetsbetänkande SoU 1977/78:42 har lämnats översiktliga redogörelser för innehålleti här nämnda skrifter. På grundval av det framlagda förslaget tillprincipprogram och remissbehandlingen av detsamma har iskriften Riktlinjer för 80-talets psykiatriska värd (anser1980:2) redovisat den huvudsakliga inriktning för planeringen av den psykiskahälso- och sjukvården som enligt bör gälla pä . Merakonkret anges riktlinjer inför 1980-talet. Ett grundläggande långsiktigtprincipprogram för den psykiska hälso- och sjukvården bör enligtsocialstyrelsen samordnas med pågående aktiviteter för att utveckla ettprincipprogram för den framfida hälso- och sjukvården med sikte på åren1990-2000. De presenterade riktlinjerna omfattar enbart denvuxenpsykiatriska verksamheten med hänsyn till att en parlamentarisk utredningförutskickats, där barn- och ungdomspsykiatrins framtida utveckling kommer attövervägas. Huvuddragen i utvecklingen av den psykiatriska vården börenligt de nu presenterade riktlinjerna vara en utveckling mot öppnarevårdformer med decentralisering av resurserna till mindre enheter imänniskornas närmiljö, minskning av vårdplatsantalet i sluten vård,decentralisering av långtidsvården samt ökad samverkan med . Det slås fast att psykiska störningar är komplexa och kanorsakas av biologiska, psykologiska och sociala faktorer var för sig ellervanligen i förening samt att samhällets stödinsatser kan bestå av medicinska,psykologiska och sociala behandlings- och serviceåtgärder under medverkan avpersonal med olika kompetens. Psykiatrins arbetsuppgifter skall omfatta miljö- ochindividförebyggande insatser, behandling, omvårdnad, utbildning samtforsknings- och utvecklingsarbete. Primärvården förutsätts ha ett totalt ansvar för denprimära hälso- och sjukvården inom sitt område. Andra insatser än medicinskainsatser, som SoU1980/81:2 6 kan aktualiseras i anslutning till primärvårdsarbetet,förutsätts dock i första hand svara för. När det gäller detpsykiatriska värdansvaret bör hälso- och sjukvårdens ansvar begränsas till attomfatta sådana vårdbehov som i de särskilda fallen bedöms kräva insatser avendera medicinskt utbildad personal eller av sådan personal i samverkan medpersonal med psykologisk eller social kompetens. förutsätts fåbetydande uppgifter i vården av personer med psykosociala störningar, dels isamarbete med primärvården, dels genom social service, omvårdnad och aktiveringav personer med psykiska handikapp. Samtliga läkare i primärvården förutsätts haviss utbildning i psykiatri. För mera komplicerade psykiatriska vårdbehovförutsätts konsultinsatser frän länssjukvårdens psykiatri. På ärmålet att personalresurser för mer kvalificerade psykiatriska arbetsuppgifterskall tillföras primärvårdsorganisationen. De huvudsakliga psykiatriska arbetsuppgifterna förlänssjukvården skall omfatta de psykiska störningar som kräver sådanakvalificerade resurser och kompetens som primärvården inte förfogar över,inklusive bl. a. psykiatrisk dygnet-runt-vård. Den slutna psykiatriskakorttidsvården bör så långt som är praktiskt möjligt samlokaliseras med slutensomatisk korttidsvård. Den psykiatriska länssjukvården bör organiseras enligtsektoriseringsprin-cipen innebärande att en klinik eller del därav bör ha ettsammanhållet ansvar för länssjukvårdens hela psykiatriska verksamhet inom ettgeografiskt avgränsat område. Inom den sektoriserade enhetens ram bör finnasnågra psykiatriska team som svarar för mindre betjäningsområden. Behovet av regionsjukvård inom psykiatrin anges varamycket begränsat. Psykiatrisk regionsjukvård anges bli aktuell framför allt närtillgång till den somatiska regionsjukvårdens resurser erfordras eller vidalldeles speciellt svårbemästrade problem i fråga om diagnostik ellerbehandhng. När det gäller de f. d. mentalsjukhusen påpekas det bl. a.att antalet vårdplatser som behöver utnyttjas vid dessa sjukhus successivtkommer att minskas i avsevärd grad. Det anges emellertid att betydandesvårigheter föreligger för att i omstruktureringen av den psykiatriska vårdensnabbt reducera verksamheten vid dessa sjukhus med hänsyn till att det av mångauppfattas som en oförsvarlig kapitalförstöring om inte nuvarande byggnader ifortsättningen utnyttjas för psykiatrisk vård och att arbetsmarknadspolitiskaoch personalpolitiska argument ofta framförs för ett bibehållande av dessasjukhus med oförändrat antal anställda. Det betonas att det är nödvändigt attfinna former för sjukhusens fortsatta utnyttjande som inte försvårar dennödvändiga omstruktureringen av psykiatrin. I riktlinjerna behandlas i ett särskilt avsnitt behovet avåtgärder för grupper som ställer speciella krav på den psykiatriska hälso- ochsjukvården, nämligen missbrukare, patienter med åldersdement beteende,invandrare och döva. Förgenomförande av riktlinjerna förutskickas i skriften fortsatt utred- SoU1980/81:2 7 ningsarbete om särskilda åtgärder för att förbättrarekryteringen av psykiatrer och en analys av de f. d. mentalsjukhusens framfidafunktion m. m. Vidare anges att det för att ett långsikfigt principprogramskall kunna utarbetas krävs ytterligare utredningsinsatser beträffande (1) denlångsiktiga fördelningen av arbetsuppgifter mellan psykiatrisk länssjukvård ochprimärvård samt mellan hälso- och sjukvård och socialtjänst, (2) utvärderingav olika psykiatriska vårdmodeller, (3) vård av missbrukare, (4) psykoterapisamt (5) vissa frågor rörande personalen inom den framtida psykiatriska vården. Utredningsarbete beträffande vissa av dessa delområden harpåbörjats inom . Vikten av att stödja forskning betonas, bl. a. såvälmedicinsk som tvärvetenskaplig forskning kring de psykiska sjukdomarna. I motion 1979/80:187 av MårtenWerner m. fl. (m) anförs bl. a. att vi har drygt 2 000 självmord , räknar med att det görs drygt 20 000 självmordsförsök, att av demsom lyckas i sitt uppsåt har gjort försök tidigare samt att devanligaste åldrarna härför är . Mofionärerna påpekar bl. a. attåtskilliga suicidala (suicidium = självmord) handlingar är ett rop på hjälp -ett sätt att påkalla någon annans intresse eller uppmärksamhet - och att enökad lyhördhet för den s. k. suicidala kommunikationen är nödvändig omsjälvmord skall förebyggas. Mera omfattande förebyggande verksamhet frånsamhällets sida skulle enligt motionärerna ge stora möjligheter att rädda liv.Det påpekas att det i vårt land finns kuratorer, präster, "jourhavandemänniskor" m. fl. att vända sig till men att det i prakfiserasen SOS-verksamhet som inte har någon motsvarighet i och att i Englandoch andra engelskspråkiga länder länkrörelsen "The Samaritans" finnsför den som har suicidala problem. Anm. I en artikel i (s. 4387 och 4388) "Vad skall vi göra medsjälvmordspatienter?" av avdelningsläkaren beskrivsorganisationen "The Samaritans" på följande sätt. I och finns enorganisation som kallar sig "The Samaritans". Den arbetar medsuicidprevention och krisintervention. Verksamheten bygger framför allt påvolontärer - människor som yrkesarbetar på annat håll men som arbetar 3-6timmar för organisationen. Denna arbetar med såväl telefonservice sompersonliga kontakter. Volontärerna som är t. ex. läkare, sjuksköterskor,socialarbetare, jurister, präster och lärare har en 60 fimmar lång utbildning.Organisafionen har också psykiatriska konsulter knutna fill sig för bedömningav de hjälpsökande som har djupgående personlighetsstörningar eller psykiskasjukdomar. SoU1980/81:2 8 Denna verksamhet medför attansvaret för en människa i akut kris läggs på en medmänniska och inte på ensjukvårdsapparat, vilket synes ha mycket goda konsekvenser. Vissa uppgifter om förekomsten av självmord m. m. Utredningen (S 1974:09) beträffandesjukvård i livets slutskede (SLS) har i sitt avgivna huvudbetänkande(SOU 1979:59) I livets slutskede - vilket innehåller förslag till normer ochmålsättningar för vård av döende - lämnat vissa uppgifter om förekomsten avsjälvmord m. m. (s. 77 och 78). SLS anger att en viss arbetsgrupp håller försannolikt att det totala antalet fullbordade självmord i vårt land är över 2000 . SLS anför bl. a. följande. Antalet självmord sfiger från40-årsåldern. I åldrarna var ungefär vart femte dödsfallsjälvmord. Utvecklingen visar framför allt en ökning av förgiftningar i yngreåldersgrupper. Frånskilda, änkor och änklingar är överrepresenterade, giftaunderrepresenterade. Självmord är vanligare i de större städerna än pålandsbygden. Detta gäller särskilt förgiftningar, ofta kombinerade med alkoholeller annat missbruk. Undersökningar efter fullbordade självmord har visat att25-40 % lidit av en svår psykos. Någon form av psykisk störning förekommer dockvid de flesta självmord, vanligast depressioner och missbruk. Om denna psykiskastörning orsakat självmordet eller bara är ett sidofenomen till det råderdelade meningar om. Antalet självmordsförsök är okänt men torde varaminst 20 000. Antalet fall som infördes till sjukhus ökade brant under1960-talet, framför allt förgiftningarna. Iakttagelser, bl. a. från Södersjukhuseti , tyder emellerfid på att antalet nu sjunkit, möjligen påverkat aven mer restrikfiv läkemedelsförskrivning och mindre riskabla preparat. Det är fler män än kvinnor som begär självmord men flerkvinnor än män som gör självmordsförsök. Sammanlagt gör kvinnor lika mångaeller fler självmordshandlingar än män. Självmordsförsök är vanligast iåldrarna . Män använder mer aktiva metoder än kvinnor. av dem som gjort självmordsförsök dör senare avannan orsak än självmord. De gör således inte om det. Efterundersökningar visarockså att är neutrala eller positiva till att de överlevt. Å andrasidan är självmordsförsök den faktor som har det starkaste sambandet med senaredöd i självmord. Av dem som gjort självmordsförsök dör i genomsnitt 1-2 %åriigen under i självmord. Utredningar m. m. kartläggning av livshotande förgiftningstillståndmed sömnmedel och lugnande medel tillsatte år 1973en arbetsgrupp för att kartlägga livshotande förgiftningstillstånd medsömnmedel och lugnande medel, varvid särskild uppmärksamhet skulle ägnasförekomsten av självmordsförsök och självmord. Arbetsgruppen beräknas nu kommaatt framlägga resultatet av kartläggningsarbetet jämte deförslag som detta föranleder. SoU 1980/81:2 9 tog TCO:s sociala yrkesråd(sedermera ) och sociala råd initiativ fillvissa aktiviteter omkring självmordsproblemet innefattande bl. a. en s. k.hearing med forskare och tjänstemän inom hälso-, sjuk- och socialvård. 1november 1976 utgav de båda råden boken i kris, vilken innehåller bådeforskarnas bakgrundsmaterial och rådens diskussion om åtgärder. Dennadiskussion innefattar förslag såväl när det gäller grundsynen på människor ikrissituafioner som konkreta förslag när det gäller hälso-, sjuk- och socialvårdensorganisation för att hjälpa människor i sådana situationer. Förslagen innebär ihuvuddrag följande. Utbudetav service, stöd och behandling för människor i krissituationer måste görasattraktivare så att det blir en naturlig sak att söka hjälp på ett tidigtstadium då olika problem uppstår. Informationen om samhällets hjälpinsatsermåste ökas och intensifieras. Samordnade jourmottagningar omfattande social ochmedicinsk service, stöd och behandling bör inrättas för akutinsatser.Utbildning i krisbehandling bör införas för olika personalkategorier inomsjuk- och socialvården samt för poliser m. fl. har gett enarbetsgrupp under ledning av överläkaren i uppdrag att utarbeta underlagför ett vårdprogram för problemet självmord. Ett förslag fill sådant underlagberäknas komma att presenteras av vårdprogramnämnden ochsändas ut på remiss, innan nämnden tar slufiig ställning till detsamma. Med stöd av medel som ställts till förfogande avregeringen efter tillstyrkan av delegafionen för social forskning igångsattesår med docenten som huvudman undersökningen Suicidförsök -en psykodynamisk och socialpsykiatrisk studie av kommunikationsprocesser.Undersökningen syftar till att ge mera kunskaper om den suicidala personensinterakfion (= växelspel) med omgivningen samt till att utvärdera den plats ochtyngd som psykologisk-psykiatrisk behandling efter suicidförsöket kommer attinta i patientens totala situafion. Härigenom skall kunskaper erhållas förframtida uppläggning av terapeutiska och preventiva program. Resultatfrån undersökningen beräknas komma att framläggas . 1*1980/81. SoU1980/81:2 10 Undersökning av psykiska kriser orsakade av dödsfall Med stöd av medel som ställts tillförfogande av regeringen efter tillstyrkan av delegationen för social forskninghar även igångsatts undersökningen Psykiska kriser - reaktioner vid plötsligaoch oväntade dödsfall. Avdelningsläkaren är huvudman förundersökningen. Det anges att undersökningens resultat kan förväntas kunnapåverka såväl den psykiatriska akutsjukvården och delar av den somatiskavården som sociala stödåtgärder för människor i kris. En slutrapport från undersökningen beräknas komma attframläggas . I en års väcktmotion begärdes att en forsknings- och utredningsgrupp skulle tillsättas meduppgift att analysera begångna självmordshandlingar och att upprätta förslagtill åtgärder som syftade till att minska antalet sådana handlingar. På förslag av socialutskottet i betänkandet SoU 1975/76:21avslog motionen. Utskottet redogjorde i betänkandet 1970 åt att utreda den psykiska hälsovården, förtillsättandet av arbetsgrupp med uppgift att kartlägga livshotandeförgiftningstillstånd med sömnmedel och lugnande medel samt för de av TCO:ssociala yrkesråd och sociala råd påbörjade gemensamma aktivitete.naomkring självmordsproblemet. Utskottet ansåg att något initiativinte var påkallat mot bakgrund av denna utredningsverksamhet m.m. Dåvarande statsrådet (prot. 67 s. 23) en interpellation om åtgärderför att förebygga självmord. I interpellationssvaret pekade statsrådet bl. a.på att självmordsförebyggande verksamhet ingår som en naturlig del i den vårdsom bedrivs vid psykiatriska sjukhus och kliniker, psykiatriskaakutmottagningar och vissa på s. k. krisintervention inriktade poliklinikersamt vid psykiatriska mottagningar för studenter. Vidare framhöll statsrådetatt en förebyggande verksamhet bedrivs även av läkare och övrigsjukvårdspersonal inom andra verksamhetsområden , av personal inom social- ochnykterhetsvård samt av lärare och poliser m. fl. I svaret nämndes bl. a. även attav betydelse i detta sammanhang var den omfattande utbyggnaden av vårdcentralerinom landsfingen, vilka avsågs bli bemannade med både allmänläkare och SoU1980/81:2 11