bet · G401LU3 · 1980-12-31 00:00:00 — betänkande 1980/81:3 medanledning av motioner om kopiering av fonogram, m. m. I betänkandet behandlas tre motionervari tas upp ohka frågor som rör kopiering av fonogram m. m. nämligen motionen 1979180:1616 av m. fl. (m, c, fp)vari framställs önskemål om förbättring av upphovsmäns m. fl. skydd mot olovligkopiering av fonogram, m. m., motionen 1979/80:1617 av m. fl. (m, c, fp)vari begärs införande av en ersättning till upphovsmän m. fl. för kopiering avfonogram för enskilt bruk, motionen 1979/80:1890 av m. fl. (vpk) varibegärs införande av en statlig avgift på oinspelade kassettband förfinansiering av samhällets stöd till fonogramindustrin. Motionsyrkandena redovisas nedan. Motionen 1616 har remissbehandlats varvid yttrandenavgivits av riksåklagaren, , . Svenskatonsättares internationella musikbyrå (), Svenska musikerförbundet.Svenska teaterförbun-del och Svenska gruppen av ofProducers of Phonograms and Videograms. har beretts tillfälle att yttra sig men inlelåtit sig avhöra. Riksåklagaren har till sitt yttrande fogat yttranden frånöveråklagarna i och åklagardistrikt samt cheferna förlänsåklagarmyndigheterna i , , och . En sammanställning av remissyttrandena har fogats sombilaga till betänkandet. I motionen 1616yrkas att riksdagenbeslutaratt hos regeringen anhålla om att tilläggsdirektiv utfärdas tillupphovsrättsutredningen i enlighet med vad som i motionen anförts. I motionen 1617 yrkas att som sin mening gerregeringen till känna vad som i motionen anförts beträffande införandet avavgifter för privat kopiering av fonogram. I motionen 1890 yrkas att beslutar att hosregeringen hemställa om åtgärder för införande av en avgift på tomkassetter ienlighet med 1 1980/81. Regler om författares,kompositörers och konstnärers rätt till sina verk finns i lagen (1960:729) omupphovsrätt till litterära och konstnärliga verk. Upphovsrättslagen byggerliksom motsvarande lagar i , och i stor utsträckning påinternationella konventioner som syftar till atl ge upphovsmännen skyddoberoende av nationalitetsgränser. Bland dessa konventioner kan nämnasBernkonvenlionen för skydd av litterära och konstnärliga verk, som tillkom år1866 och reviderades i , Väridskonvenlionen om upphovsrätt från år1952, reviderad i , Romkonvenfionen för skydd åt utövandekonstnärer, framställare av fonogram samt radioförelag samt enkonvention rörande skydd för framställare av fonogram mol olovligkopiering av deras fonogram. Med fonogram avses inte bara grammofonskivor ulanalla slags ljudupptagningar, exempelvis bandinspelningar och ljudband lillfilm. är anslutet lill dessa konventioner, vilket iprincip innebär alt svenska verk får skydd i andra konventionsländer och verkfrån sådana länder åtnjuter i samma skydd som upphovsrätlslagen gersvenska verk. Upphovsrättslagen ger skydd inte bara ål alster avupphovsmannens andliga, skapande verksamhet, s. k. egentlig upphovsrätt, utanäven ål vissa rättigheter som slår upphovsrätten nära, s. k. närslåenderättigheter. Sådana närstående rättigheter avser bl. a. utövande konstnärers,t. ex. musikers, skådespelares och fonogramframslällares, intressen. Den egentliga upphovsrätten omfattar enligt 1 §upphovsrätlslagen "litterärt eller konstnärligt verk" (auklorverk).Utöver att vara av litterär eller konstnärlig art måste ett auklorverk hauppnått vad man ibland brukar kalla verkshöjd. Samma sak kan också uttryckasså, alt en produkt är ett verk, om den praktiskt sett inte har kunnatframställas av två personer oberoende av varandra. Utanför skyddet fallerdärför idéer och uppslag (som flera kan tänkas komma på), vanliganyhetsmeddelanden, vardagliga samtal, enklare nyttoföremål och andraprestationer av rutinmässig eller alldaglig karaktär. Vissa auklorverk undantas helt från upphovsrätt. Enligl 9§ första stycket undantas bl. a. i princip sådana allmänna handlingar' somutgörs av författningar, beslut av myndighet, av svensk myndighet avgivnayttranden samt officiella översättningar av sådana texter. Av 9 § andra stycketföljer emellertid atl vissa verk, även om de ingår i handling som avses iförsta stycket, är föremål för upphovsrätt i större eller mindre omfattning,nämligen officiell karta, alster av bildkonst, musikaliskt verk och diktverk.10 § undantar fotografi, som, oavsett om del har verkskvalitel, enbart skyddasav fotografilagen. Auklorverken indelas i två huvudkategorier, litterärt verkoch konstnärligt verk. Många verk tillhör dock båda grupperna. Ett litterärtverk kan vara LU1980/81:3 3 av skönlitterär (och då även av konstnärlig) art, t. ex.roman eller dikt. Det kan också vara av beskrivande art, såsom en vetenskapligframställning eller en kvalificerad teknisk beskrivning. Ett konstnärligt verk kan vara ett konstverk, dvs. alsterav bildkonst (måleri, konstnärlig teckning, skulptur m. ), byggnadskonsteller brukskonst. Det kan också vara ett musikaliskt verk (även när verketframträder i notskrift) eller ett sceniskt verk i den form verket framträder påscenen. I skriftform är det dock ett litterärt verk. är en särskildkategori av enbart konstnärligt verk, skilt från sceniskt verk. Auklorverken kan också indelas i originalverk (enligt 1 §)och bearbetningar (enligt 4 §). Som exempel på bearbetningar kan nämnasöversättningar, självständiga omarbetningar av en bok, filmatisering av enroman, arrangerande av ett sångstycke som etl orkesterstycke samt vissakvalificerade regiprestationer. Bearbetarens nytillskott till originalverketskall fylla kraven på ett verk. Dominerar nytillskottet över originalverketsinnehåll, föreligger inte längre en bearbetning utan ett nytt och självständigtverk, skapat i fri anslutning till originalverket. Det kan nämnas atttravestier och parodier i princip betraktas som nya och självständiga verk. Ett auklorverk kan framträda i många olika former. Det kanvara fixerat på ett materiellt underlag, dvs. i ett exemplar. Exemplar avverket är inte blott en bok eller en målning som kan ge en omedelbar upplevelseav verket, utan också en grammofonskiva, en filmremsa, en trycksals, en matrisosv., som endast medelbart kan ge en sådan upplevelse. Verket kan också framträdai obeständig form, t. ex. i uppläsarens ord, i tonerna av ell musikstycke, ibilden på filmduken eller televisionsskärmen. Alla former vari verketframträder faller inom dess skyddssfär, även bearbetningar. Upphovsrätt uppkommer utan några formaliteter, så snartupphovsmannen har gjort det skapade verket på något sätt tillgängligt förannan. En sådan uppkommen, ursprunglig upphovsrätt kan endast tillkomma denfysiska person som skapat verket. En juridisk person, t. ex. ett filmföretag,kan inte vara upphovsman. Om inte annat visas får man anse den vara upphovsman sompå sedvanligt sätt, t. ex. på en boks titelblad, har angivits såsom sådan. Ärupphovsmannen anonym, äger utgivaren, om sådan är nämnd, och eljestförläggaren, företräda upphovsmannen, till dess denne träder fram (7 §). När ett verk har flera upphovsmän, vilkas bidrag inteutgör självständiga verk, t. ex. då flera har skrivit en revyvisa, tillkommerupphovsrätten dem gemensamt, men de kan var för sig beivra intrång i rätten (6§). Upphovsrättens innehåll består av förfoganderätt, som ihuvudsak skyddar det ekonomiska värdet av verket, och ideell rätt (droitmoral), som i huvudsak skyddar det ideella värdet. Förfoganderätten innebär enligl 2 § en principiellensamrätt atl utnyttja verket genom att framställa exemplar av verket(mångfaldiganderätl) och alt göra verket tillgängligt för allmänheten. LU1980/81:3 4 Rätten att göra verket tillgängligtför allmänheten kan uppdelas i två former. Den första är rätten alt framföraverket offentligt (framföranderätten), den andra kan kallas"exemplarrälten". Att framföra ett verk offentligt betyder att presenteraverket för allmänheten i obeständig form, all läsa upp en dikt, spela ettmusikstycke, visa en film, utsända ett verk i ljudradio eller television osv.Ett framförande är offentligt, när det sker på en plats, dit allmänheten ägertillträde. Härmed jämställs det fall, att framförandet anordnas i förvärvsverksamhetinför en större sluten krets, framför allt på en större arbetsplats (s. k.industrimusik). Exemplarrätten är en rätt alt förfoga över redan färdigaexemplar genom atl sprida dem till allmänheten, dvs. lill någon som intetillhör den närmaste familje- eller vänkretsen eller atl visa dem offentligt t.ex. i ett skyltfönster eller på en utställning. Upphovsmännens ensamrätt enligt 2 § är blott en huvudregelsom är inskränkt genom etl antal stadganden i 2 kap. Utformningen av dessastadganden grundar sig på en bestämd avvägning mellan upphovsmännens ochsamhällets intressen. Undantagen i 2 kap. är vanligen utformade som "friaförfoganden", dvs. verket får utnyttjas ulan tillstånd av upphovsmannenoch utan ersättning. Som exempel på sådana undantag kan nämnas att man får förenskilt bruk framställa enstaka exemplar av offentliggjort verk. Sådanaexemplar får inte användas för annat ändamål. För tillfälligt bruk får man vidare inomundervisningsverksamhet göra ljudupptagningar av offentliggjort verk; därvidfår dock ej kommersiella grammofonskivor e. d. eftergöras. De huvudsakliga reglerna om irpphovsmannens ideella rätt(droit moral) återfinns i 3 §, som behandlar rätten alt anges som upphovsman(droit å la paternité) och rätten att motsätta sig förvanskningar och andraangrepp mot verkets integritet (droit au respect). Droit ä la paternité innebär, att upphovsmannens namnskall anges vid utnyttjande av verket "i den omfattning och på det sättgod sed kräver". Droit au respect innebär att verket inte får ändras ellergöras tillgängligt för allmänheten på ett sådant sätt all upphovsmannenslitterära eller konstnärliga anseende eller egenart kränks. Man bör t. ex.inte framföra ell seriöst musikverk i jazztakl eller en psalm tillsammans medlätt musik, inte ge ett drama rned tragiskt slut en "happy end" ochinte förse nakna personer på en målning med kläder. Droit au respect utgörfrämst ett skydd för de konstnärligt värdefulla verken. Om upphovsrättens övergång finns regler i 3 kap. Allaregler är dispositiva och gäller därför endast när ej annat avtalats eller fåranses avtalat. Upphovsrätt kan, med undantag för droit moral enligt 3 §,helt eller delvis överlåtas. Överlåtelse av exemplar innebär i och för sig inteöverlåtelse av upphovsrätt; den som äger etl konstverk innehar därför intereproduktions- LU1980/81:3 5 rätlen lill verket. Den lill vilken upphovsrätt överlåtitsfår inte överlåta rätten vidare utom för det fall alt rätten ingår i en rörelseoch överlåts i samband med denna. Härvid svarar dock överlåtaren fortfarandeför avtalets fullgörande (28 §). Efter upphovsmannens död äger reglerna om giftorätt, arvoch testamente tillämpning på upphovsrätten, dvs. både förfoganderätten ochdroit moral övergår på arvingarna. Skyddstiden för auklorverk är förupphovsmannens död. För verk med gemensamt utövad upphovsrätt enligl 6 §, t.ex. etl filmverk, beräknas skyddstiden med utgångspunkt från den sist avlidneupphovsmannens död. Skyddstiden för anonyma och pseudonyma verk är för offentliggörandet (44 §). Efter skyddstidens utgång är verken fria med undantag föratt reglerna om skydd för klassiska verk i 51-52 §§ måste iakttas. De i. k. närstående rättigheterna omfattar som ovanberörts bl. a. de rättigheter som tillkommer utövande konstnärer ochfonogramframställa-re. Med "utövande konstnär" avses en person somtolkar och levandegör ett verk, t. ex. musiker, sångare, skådespelare,uppläsare och dirigenter. Skyddet enligl lagen omfattar bara framföranden avlitterära eller konstnärliga verk. Detta betyder att t. ex. imitatörer,akrobater och trollerikonstnärer i regel blir utan skydd eftersom de inteframför verk. Reglerna om de utövande konstnärernas skydd finns i 45 §upphovsrättslagen. Skyddet har tre former, nämligen inspelningsskydd,utsändningsskydd och kopieringsskydd. Dessutom finns skydd för den utövandekonstnärens ideella intressen. Inspelningsskyddel innebär atl man inte utan den utövandekonstnärens samtycke får spela in hans framförande på grammofonskiva, filmeller annan anordning genom vilken framförandet kan återges. Utsändningsskyddet innebär att den utövande konstnärensframförande inle utan hans samtycke får sändas ut i ljudradio eller TV. Däremotär det fullt tillåtet att återge utsändningen via högtalare e. d. tillallmänheten, t. ex. i restauranger. Skydd finns vidare mot direkt överföringvilket innebär att man inte utan den utövande konstnärens samtycke tillallmänheten får förmedla ett framförande från den lokal där det sker till enannan lokal. Sådan överföring kan t. ex. ske genom kabel till allmänhet i denandra lokalen. Kopieringsskyddet betyder att framförande som upptagits pågrammofonskiva eller annan anordning genom vilken det kan återges inte ulanden utövande konstnärens samtycke får överföras lill annan sådan anordning.Detta skydd varar från det år när upptagningen gjordes. Regler om skydd för fonogramframställare finns i 46 §upphovsrättslagen. Skyddet innebär att fonogrammet inte får kopieras utansamtycke av den som har framställt det. Det spelar ingen roll hur kopieringensker, t. ex. genom I* 1980/81. LU1980/81:3 6 avgjulning av en grammofonskiva eller genom överföring avljuden på elektromagnetisk väg. Förbudet mot kopiering gäller under fråndet år när upptagningen gjordes. I likhet med utövande konstnärer har fonogramframställarevidare rätt till ersättning vid s. k. sekundärt bruk i radio- ellertelevisionssändning. Liksom beträffande den egentliga upphovsrätten är detskydd upphovsrätlslagen ger de närslående rättigheterna i vissa avseendeninskränkt. Sålunda får exempelvis inspelningar och kopieringar ske för enskiltbruk eller för undervisningsändamål. De redovisade reglerna i upphovsrättslagen innebär bl. a.alt exempelvis en olovlig kopiering av en grammofonskiva kan innebära enkränkning av flera olika intressen. Kopieringen kan sålunda kränka derättigheter som fillkommer dels sångtextens författare och kompositören, delseventuella förläggare, dels ock sångaren, musikerna och skivfabrikanten. I upphovsrätlslagen finns också bestämmelser om straff ochskadeståndsskyldighet för den som i olika avseenden åsidosätter upphovsmannensrättigheter eller de närstående rättigheterna. Uppsåtligt eller grovt oaklsamt intrång i upphovsrättenstraffas med böter eller fängelse (53 §). Även vid obehörigimport kan straff följa. För straffbart intrång samt för intrång genomoaktsamhet som inte är grov skall vidare skäligt vederlag för nyttjandet utgå,dvs. i regel normalt honorar betalas, samt övrig ekonomisk eller ideell skadaersättas. Har intrånget skett i god tro, skall skäligt vederlag utgå (54 §).Brotl som avses i lagen kan åtalas av allmän åklagare efter angivelse avmålsäganden (59§). Vissa övriga uppgifter i anslutning till motionerna När det gäller olagliga fonogrambrukar man skilja mellan två olika typer av förfaranden. Det ena förfarandet,som brukar kallas boot-legging, kännetecknas av all gärningsmannen vid etloffentligt framförande av etl verk, exempelvis vid en popkonsert, olovligenspelar in framförandet, varefter inspelningen sedan mångfaldigas och försäljs.Denna typ av illegala fonogram torde i allmänhet endast kränka den utövandekonstnärens intressen. Den andra typen karakteriseras av atl gärningsmannenolovligen kopierar utgivna grammofonskivor, band m. m. och därefter säljer kopiorna.Detta förfarande brukar kallas piracy eller piratupplagor. I stor utsträckningförses piratupplagorna med falska omslag, varumärken m. m. Förfarandet kallasdå "counterfeit". Omfattningen av den illegala fonogrammarknaden är intenärmare känd. Vissa försök till beräkningar har dock gjorts och man uppskattaratt det såldes illegala fonogram för i hela världen. I vissa länder förekommer nästan bara illegalainspelningar medan i andra antalet illegala fonogramförsäljningar ärförhållandevis litet. LU1980/81:3 7 Försäljningen av de illegalafonogrammen i beräknas fill av den totalaförsäljningsvolymen 650 milj. kr. I såldes lotalt21 miljonerfonogram, varav 4 miljoner musikkassetter och 11 miljoner oinspelade kassetter.Av den genomsnittliga kostnaden för den inspelade fonogramproduktionen utgjorde21 % utgifter för ersättning till upphovsmän och utövande konstnärer. I sammanhanget kan också framhållas att lönsamheten påfonogramutgiv-ningen i varierar avsevärt för olika typer av repertoar.Inom vissa repertoarområden är fonogramutgivningen direkt olönsam. Detta gällersärskilt utgivningen av klassisk och nutida seriös musik, jazz och folkmusik.Att fonogram med sådan repertoar ändå ges ut har två förklaringar. Den ena äratl stor del av dessa utgåvor ges ut av små icke-kommersiella bolag och att demedverkande tar ut lägre ersättningar och löner än normalt. En annan orsak äratt de större kommersiella bolagen anser att en diversifierad katalog ger enbredare kontaktyta och har ett visst PR-värde. Dessa bolag betalar förlusternamed vinster från utgåvor av popmusik och dansmusik. (Ju 1976:02) tillsattes en samnordiskutredning med sakkunniga från , , och för att göraen allmän översyn av den upphovsrättsliga lagstiftningen, den s. k. nordiskaupphovsrätlskommittén. Kommittén avgav ett delbetänkande med förslagtill lagreglering av bl. a. fotokopiering och bandinspelning inomundervisningsverksamhet. Kommitténs förslag ledde för svensk del inte tillnågon lagstiftning. I ställettillsattes åren 1976-77 i samtliga nordiska länder utom nationellautredningar för översyn av den upphovsrättsliga lagstiftningen. Med stöd av regeringens bemyndigande den 4 mars 1976tillkallades för svenskt vidkommande tre sakkunniga med uppdrag att se överupphovsrätts-lagstiftningen m. m. Genom beslut vid regeringssammanträde den 24februari 1977 erhöll utredningen tilläggsdirekfiv. utökades antaletsakkunniga till fem. De direktiv upphovsrättsutredningen fick byggde ihuvudsak på riktlinjer som antagit för enöversyn av den nordiska upphovsrättslagstiftningen. I riktlinjerna pekades påatt den tekniska utvecklingen ständigt frambringar nya former för utnyttjandeav upphovsrättsligt skyddade verk och att det var angeläget att de nyamöjligheterna härvidlag togs till vara. framhölls att utvecklingenmedfört att det blivit svårare för upphovsmännen att hävda sina rättigheter.Det uttalades att en allmän översyn av upphovsrätten borde göras. Vidareframhölls att det var rimligt alt regelsystemet utformades på etl sätt som LU1980/81:3 8 beaktade samhällets intressen av att upphovsrätten intelade hinder i vägen för en önskvärd tillgång till upphovsrättsligt skyddadeverk. Översynen borde avse inte bara upphovsmännens rättigheter ulan också des. k. närstående rättigheterna. I direktiven till den svenska utredningen återgavsministerrådets riktlinjer. Vidare framhölls bl. a. atl riktlinjerna inleinnebär några begränsningar såvitt avser de frågor som kan tas upp underutredningsarbetet saml att riktlinjerna är öppna och inte innebär att någravägar avvisas för att nå de syften som avses. 1977 görs vissa förtydligandeuttalanden lill ledning fördel fortsatta utredningsarbelet. Uttalandena hänförsig i huvudsak lill vad som anförts i riktlinjerna om vilka lösningar som börsökas för atl man skall komma till rätta med de svårigheter och nackdelar somnuvarande regler skapar. Vidare understryks betydelsen av en fortsatt nordiskrättslikhet på området. slutförde statens kulturråden kartläggning av fonogramområdet och framlade förslag till ökat statligt stödfill fonogramverksamheten. Kartläggningen och förslagen publicerades i enrapport från (1979:1) Fonogrammen i kulturpolitiken. I rapportenbehandlas bl. a. kopieringen av fonogram för enskilt bruk. Kulturrådetframhåller härvidlag alt lyssnande på ljudkassetter hartilltagit särskilt bland ungdomen. I denna grupp är lyssningen meromfattande än lyssningen på grammofonskivor. Kassetternas genombrott har enligtkulturrådet också gjort det lättare alt kopiera fonogram för privat bruk. Dennakopiering är fullt legal, vilket den bör vara även . Den för bl. a.med sig större möjligheter för individerna att sammanställa sina egna fonogramutifrån egna behov och önskemål. Den ökade kopieringen får emellertid,fortsätter , från fonogrampolitiska synpunkter negativa verkningar.I de fall kopiering ersätter ett inköp av fonogram sker ett inkomstbortfall förupphovsrättsinnehavare och fonogrambolag. Frågan om ersättning för deltabortfall förutsätter alt upphovsrällsutredningen tar upp. konstaterar att en stagnation ifonogramförsäljningen inträtt , som till stor del kan förklarasmed en intensifierad kopieringsverksamhet. Om möjligheterna att låna fonogrampå biblioteken byggs ut kommer möjligheterna fill kopiering att bli större med ett ökat inkomstbortfall för upphovsrättsinnehavare och fonogrambolagsom följd. Detta kommer för fonogrambolagens del, framhåller , atlinnebära att allt fler produktioner inte bär sina egna kostnader, vilket medförett minskat utbud. Denna minskning kommer alt drabba den svenska produktionen iförsta hand eftersom denna utgivning i allmänhet enbart har ellerNorden som marknad. Minskningen kommer också enligt LU1980/81:3 9 atl innebära atl färre fonogram importeras.Det är sannolikt att minskningen i hög grad drabbar kulturpolitiskl angelägenproduktion, vilket kommer att ställa stora krav på stöd från samhället. anser atl det i princip är rimligt atl de somkopierar fonogram privat får betala för samhällets slöd till upprätthållande aven mångsidig fonogramproduktion. Det är också i princip rimligt att upphovsmänoch musiker får ersättning för det ekonomiska avbräck som vållas genomkopieringen. I vilka former detta skall ske bör klarläggas avupphovsrätts-utredningen. Vid sidan av en eventuell upphovsrättslig ersättning börenligt en särskild avgift tas ut. Storleken och formerna för dennaavgift bör i första hand fastställas i samordning med de förslag som väntasfrån upphovsrätts-utredningen. Skulle en sådan samordning inte vara möjligföreslår alt en avgift på på oinspeladekassetter införs från , dvs. en avgift på 1:20 på den vanligastetypen av kassetter med 60 minuters speltid. Avgiften bör tas ut i grossistledetpå sådana kassetter som levereras till detaljhandeln. En sådan avgift /81 inbringa bortemot 30 milj. kr. Rapporten har överlämnats lill utbildningsdepartementetoch därefter remissbehandlats, varvid bl. a. upphovsrättsutredningen yttratsig. Utredningen har i sitt remissyttrande betonat vikten av atlrättighelsinnehavarna får kompensation för konsekvenserna av hemkopieringensamt framhållit att utredningen med prioritet diskuterat frågan om införande aven upphovsrättsligt motiverad avgift på tomkassetter. Utredningen har vidareunderstrukit betydelsen av en samordning vid genomförandet av kulturrådelsförslag och ett väntat förslag från utredningen. och de synpunkter som framkommitunder remissbehandlingen är f. n. föremål för prövning inom . I motionen 1616 framhålls atl denillegala hanteringen av musik blivit etl allt större problem inom kullurlivet.Piracy-verksarnheten har internationellt sett ett myckel stort omfång,fortsätter motionärerna, och anses i många länder vara det största hotet mot demusikaliska upphovsmännen, de utövande konstnärerna och helagrammofoninduslrin. Piracy medför att varken upphovsmän, artister, musiker,förläggare, producenter eller grammofonbolag får någon ersättning för sinainsatser. Detta leder lill att upphovsmän, artister och musiker ej harmöjlighet atl verka och atl bolagen ej har möjlighet alt göra nya inspelningar.1 förlängningen medför piracy enligt motionärerna en total utarmning av den delav kulturlivet som inspelning av fonogram utgör. I motionen pekas på att enligt uppgifter från bl. a. denbrittiska grammofonbranschen man f. n. beräknar att piracy tillsammans med den LU1980/81:3 10 s. k. hemkopieringen tar bort ca en tredjedel av denmöjliga marknaden. International andVideograms huvudkontor i följer den internationella utvecklingen och kanredovisa statistiska beräkningar av den fortgående utvecklingen på världsmarknaden.