bet · G401LU26 · 1980-12-31 00:00:00 — Som framgår av redogörelsen ovan för förarbetena tilltrafikskadelagen (s. 7-9) prövades i samband med antagandet av denna lagingående frågan vilken inverkan på en bilförares rätt till skadestånd detförhållandet skulle ha att bilföraren varit alkoholpåverkad vidskadetillfället. fann därvid att i varje fall en straffbartalkoholpåverkad förare borde i någon form särbehandlas när det gällde rättentill ersättning vid personskada. Någon jämkning av den skadelidandes ersättningborde dock inte få ske, om skadan var en följd enbart av en annan föraresvållande. Att tillåta jämkning endast av det skälet att den skadelidandeföraren gjort sig skyldig till ett trafiknykterhetsbrott borde inte komma ifråga. Den trafikfara som en LU1980/81:26 19 alkoholpåverkad förare utgjorde borde i det enskildafallet ha manifesterats genom en vårdslös körning av denne. Utskottet har alltjämt den uppfattningen att enskadelidandes rätt till ersättning inte bör begränsas enbart av denomständigheten att den skadelidande varit påverkad av alkohol eller annatberusningsmedel. Några sådana generella principer om jämkning av skadestånd vidalkoholpåverkan som motionären föreslagit finner sig utskottet därför intekunna förorda. Utskottet avstyrker bifall till motion 1980/81:846. Ersättning för behandlingsskador inom sjukvården Frågor om ersättning till patienterför skador, som uppstått genom felaktig medicinsk behandling, har prövats avriksdagen under en lång följd av år. Genom införandet av ett särskiltförsäkringssystem, patientförsäkring vid behandlingsskador, har frågan omersättning för sådana skador som inträffat efter fått sinlösning. Ersättning utgår utan att den skadelidande behöver bevisa att skadanhar vållats genom fel eller försummelse. Från försäkringen ersätts oförutseddaskador som har direkt samband med hälso- och sjukvård och som orsakats vidundersökning, medicinering, behandling eller olycksfall. Patient, som drabbasav skada, eller efterlevande till sådan patient, har rätt till ersättningberäknad enligt skadeståndsrättsliga principer. Detta innebär att ersättningutgår för såväl kostnader som förlorad arbetsförtjänst och ideell skada. I motion 1979/80:1611 vänder sig motionären mot detförhållandet att det i princip inte finns möjlighet att få ersättning förbehandlingsskador, som inträffat . Motionären konstaterar att rätttill ersättning för sådana skador uppenbarligen inte kan införas inom den nugällande försäkringens ram. Man bör därför enligt motionären söka finna andraformer för att tillgodose ersättningsanspråken. Motionären hänvisar till attlagutskottet uttalade sig positivt i frågan men ändå avstyrkt ettmotionsyrkande om lämpliga åtgärder för att öka möjligheten till ersättning. Påanförda skäl yrkar motionären att nu hos regeringen begär lämpligaåtgärder för att öka möjligheten till ersättning för behandlingsskador, sominträffat någon tid före . Alltsedan patientförsäkringen infördes har varjeår haft att ta ställning till yrkanden om ersättning till patienter som skadatsvid behandling . Utskottet har därvid framhållit att patientförsäkringeninte kan tillämpas retroaktivt. Utskottet har vidare konstaterat attersättningsskyldighet för skador i vidare mån än som följer av SKL kan åläggassjukvårdshuvudmännen endast genom särskild lag och att en sådan lagstiftningkan medföra svårigheter för dem och därigenom påverka de redan hårt ansträngdaresurserna för sjuk- och hälsovård. Utskottet har också understrukit att detfår ankomma på sjukvårdshuvudmännen att själva bedöma om och i vad månersättning för äldre behandlingsskador skall utgå. LU1980/81:26 20 Sedan utskottet senast prövadefrågan har några nya omständigheter, som kan föranleda till andraställningstaganden, inte framkommit. Utskottet avstyrker därför bifall tillmotion 1611. Utskottet vill emellertid - i likhet med vad utskottet tidigaregjort - stryka under angelägenheten av att de drabbade patienterna kan få någonkompensation för sina skador. Regeringen har också i flera fall betalat utersättning ex till personer som skadats vid behandling påsjukvårdsinrättning under statens huvudmannaskap. Utskottet förutsätter attuppkommande ersättningsanspråk för behandlingsskador, som inte ersätts avpatientförsäkringen, också kommer att behandlas välvilligt av resp.sjukvårdshuvudmän. Ekonomisk ersättning vid oljeskador' Rätten till ersättning för skadororsakade av oljeutsläpp från fartyg regleras i lagen om ansvarighet föroljeskada till sjöss. Enligt denna lag är ägare av fartyg som för last avbeständig olja skyldig att ersätta skada genom förorening som orsakats avutsläpp av olja från fartyget, oberoende av om det å fartygets sida har begåttsnågot fel eller någon försummelse (s. k. objektivt ansvar). Ansvarighetenomfattar enligt uttrycklig föreskrift även kostnader för sådana åtgärder föratt förhindra eller begränsa skada genom förorening som vidtas efter det att enolycka inträffat, t. ex. åtgärder för att bekämpa olja som läckt ut från ettfartyg. Fartygsägarens ansvarighet begränsas till vissa i lagen närmare angivnabelopp. I fråga om fartyg som befordrar olja som bulklast ärägaren skyldig att ha försäkring eller ställa säkerhet för sin ansvarighet upptill det för fartyget gällande begränsningsbeloppet. Oljeansvarighetslagenbygger konvention om ansvarighet för oljeskada till sjöss. När detgäller skada genom förorening orsakad av oljeutsläpp från fartyg har vidaregenom en särskild konvention tillskapats en internationell ersättningsfond,konvention om upprättande av en internationell fond för ersättning avoljeskada till sjöss. Från fonden, som har inrättats , skall betalasersättning i vissa fall när ansvarighetskonvention inte är tillämpligeller bereder de skadelidande ett otillräckligt skydd. Vidare skall fonden ståsom garant för fartygsägarens och försäkringsgivarens solvens. När det gäller skador som uppkommer i samband medoljeutvinning från havsbottnen saknas f. n. lagstiftning. I motion 1979/80:1896 yrkas att hos regeringenbegär åtgärder som innebär att lagstiftningen om ersättning vid oljeskadorskärps. Motionärerna framhåller att det ofta är svårt att ange de ekonomiskakonsekvenserna för bl. a. fisket och turistnäringen av ett oljeutsläpp. Ävengrova uppskattningar av skadan måste därför kunna ligga till grund förskadeståndsanspråk mot det skyldiga fartyget och dess redare. Enligtmotionärerna bör de skadeståndsskyldiga svara för de till följd av oljeutsläppetuppkomna sanerings- och bekämpningskostnaderna. LU1980/81:26 21 Utskottet konstaterar attmöjligheterna att få ersättning för skada till följd av oljeutsläpp från fartygär goda sedan konventionen om internationella oljeskadefonden numera trätt ikraft. Som exempel kan nämnas att i princip full ersättning erhållits för dekostnader, ca 100 milj. kr., som orsakades av utsläppen från det utanförVentspils havererade ryska tankfartyget . Ett annat exempel ärden ersättning, ca 3,5 milj. kr., som erhållits för de oljeskador som orsakadesav tankfartyget kollision i . En förutsättning för attersättning skall kunna erhållas från redaren enligt oljeansvarighetslagen ochfrån internationella oljeskadefonden är dock självfallet att skada kan styrkas.Med anledning av vad som anförs i motionen vill utskottet stryka under att ävensanerings- och behandlingskostnader är ersättningsgilla kostnader. När det gäller oljeutsläpp som uppkommer i samband medoljeutvinning från havsbottnen är ersättningsmöjligheterna mindre. Som framgårav redogörelsen ovan s. 13 finns en frivillig överenskommelse om ett ersättningssystem,vilken överenskommelse träffats mellan.vissa oljebolag som utövar verksamhet påkontinentalsockeln. Någon konvention eller lagstiftning på området finns inte.En ansvarighetskonvention antogs visserligen 1976 av vissa Nordsjöstater.Konventionen har dock ännu inte trätt i kraft. Enligt vad utskottet inhämtatpågår förhandlingar för att få till stånd en ratificering av konventionen avberörda stater och man är från svensk sida beredd att ta de ytterligareinitiativ som kan bli erforderliga. Med hänsyn till det anförda finner utskottet det inteerforderligt med någon framställning till regeringen i frågan. Utskottetavstyrker därför bifall till motion 1896. Obligatorisk ansvarsförsäkring för fritidsbåtar Frågan om en obligatoriskansvarsförsäkring för fritidsbåtar behandlades av utskottet . Somframgår av redogörelsen ovan (s. 15) ansåg utskottet att denna fråga hade ettnära samband med frågan om ett inrättande av ett register för fritidsbåtar.Eftersom en proposition i ämnet kunde förväntas bli förelagd underhösten 1979, ansåg utskottet att något uttalande om en obligatorisk försäkringinte borde göras . I motion 1979/80:1532 hänvisas till uttalanden,och motionärerna påpekar att någon proposition aldrig förelades . Medhänsyn till att det är angeläget att fritidsbåtar registreras och försäkras,yrkar motionärerna att beslutar om obligatorisk ansvarsförsäkring förfritidsbåtar som registreras. Som utskottet tidigare framhållit torde ett system medobligatorisk ansvarsförsäkring för fritidsbåtar inte kunna genomföras förränett obligatoriskt register upprättas för sådana båtar. , somhar haft att ta ställning till frågan om obligatorisk registrering avfritidsbåtar, har i sitt av godkända betänkande (KrU 1980/81:16)hänvisat till att bered- LU1980/81:26 22 ningen av denna fråga intensifierats i regeringens kansli.Kulturutskottet har förutsatt att regeringen påskyndar sitt arbete utan någonsärskild hänvändelse härom från . Med hänsyn till att något förslag till obligatorisktbåtregister ännu inte förelagts , bör något ställningstagande inte nugöras till frågan om obligatorisk ansvarsförsäkring för fritidsbåtar.Lagutskottet avstyrker följaktligen bifall till motion 1532. Vissa bestämmelser i byggningabalken 111 kap. 2 § byggningabalken (BB)stadgas "Hava de, som bo samman i by eller flera, förent sig om boskapensvård och hjordahåll, och försummar någon det att uppehålla; gälde den skada,som fä av hans vållande eller försummelse gör, eller får. Till vallgång skolakvinnfolk brukas, där det ske kan, och ej gossar, vid tio dalers bot". I motion 1979/80:1124 framhålls att bestämmelsen i 11 kap.2 § BB diskriminerar unga pojkar och därför är grundlagsstridig. Motionärenyrkar att beslutar att upphäva 11 kap. 2 § BB. Utskottet delar motionärens uppfattning att bestämmelsen iparagrafens andra mening om vallgång bör upphävas. När det gäller förstameningen har motionären inte anfört några skäl för dess upphävande. Den imeningen intagna skadeståndsbestämmelsen har, såvitt utskottet kunnat finna,inte tillämpats . Något underlag för en bedömning av huruvidabestämmelsen kan slopas saknas emellertid. Utskottet anser sig därför f. n.inte kunna tillstyrka att bestämmelsen upphävs. På anförda skäl föreslår utskottet att med anledningav motion 1124 upphäver andra meningen i 11 kap. 2 § BB. Lagändringen bör trädai kraft . Utskottet vill tillägga att det i BB förekommer ävenandra bestämmelser som är ålderdomliga och som inte tillämpats sedan lång tidtillbaka. Utskottet förutsätter att regeringen i lämpligt sammanhang, t. ex. isamband med införande av en ny bygglag, prövar möjligheten av att slopabestämmelserna. 1. beträffandebarns skadeståndsskyldighet avslår motion 1980/ 81:905, 2. beträffande skadestånd till skadelidande brottsling avslår motion 1979/80:615, 3. beträffandeskadestånd på grund av inbrott avslår motion 1980/81:1898, LU1980/81:26 23 4. beträffande skadestånd i samband med alkoholpåverkanavslår motion 1980/81:846, . 5. beträffande ersättning för behandlingsskadorinom sjukvården avslår motion 1979/80:1611, 6. beträffandeersättning för oljeskada avslår motion 1979/ 80:1896, 7. beträffandeobligatorisk ansvarsförsäkring för fritidsbåtar avslår motion 1979/80:1532, 8. beträffandeviss bestämmelse i byggningabalken med anledning av motion 1979/80:1124 antarföljande av utskottet upprättat förslag till Lag om ändring i byggningabalken Härigenom föreskrivs att 11 kap. 2§byggningabalken skall ha nedan angivna lydelse. Nuvarande lydelse Föreslagen lydelse Hava de, som bo samman i en by Hava de, som bo samman i en by ellerflera, förent sig om boskapens eller flera,förent sig om boskapens vård ochhjordahåll, och försummar vård och hjordahåll, och försummar någon detatt uppehålla; gälde den någon det att uppehålla; gälde den skada, somfä av hans vållande eller skada, som fä av hans vållandeeller försummelsegör, eller får. Till vall- försummelse gör, eller får. gång skola kvinnfolk brukas, där det ske kan, och ej gossar, vid tio dalers bot. Denna lag träder i kraft . LU1980/81:26 24 Närvarande: (), (), IvanSvanström (c). (), (), ArneAndersson i (s), (), (), (),(), (), (), LarsHedfors (s) och Per Stenmarck (m).