bet · G401SoU3 · 1980-12-31 00:00:00 — betänkande 1980/81:3 I motion 1979/80:491 av ThureJadestig m. fl. (s) hemställs att hos regeringen begär en översyn avläkemedelslagstiftningen i enlighet med vad som anförs i motionen. I motion 1979/80: 759 av m. fl. (vpk)hemställs 1. att som sin meninguttalar a) att samhälletövertar all läkemedelsinformation till läkare och allmänhet, b) att allaläkemedel bör omprövas , c) att allkommersiell läkemedelsreklam bör förbjudas, 2. att hos regeringen hemställer attfrågorna om forskning, kontroll, marknadsföring och försäljning av läkemedel blir föremål för en parlamentarisk utredning och att därvid beaktas vad som anförts i motio nen. I motion 1979/80:1197 av MargaretaGärd (m) och () hemställs att hos regeringen begärförslag till åtgärder som kan nedbringa ålderdomshemmens läkemedelskostnader ienlighet med vad i motionen anförts. I motion 1979/80:1210 av BlendaLittmarck m.fl. (m, s, c, fp, vpk) hemställs att som sin mening gerregeringen till känna vad i motionen anförts om vidgad läkemedelsinformation. I motion 1979/80: 1654 av PärGranstedt m. fl. (c) hemställs att hos regeringen hemställer om enreglering av läkares skyldighet att informera och inhämta medgivande avpatienter vid ordination av läkemedel med skadliga biverkningar. I motion 1979/80: 1659 av BlendaLittmarck (m) hemställs att hos regeringen begär översyn avbestämmelserna angående receptskrivning i enlighet med vad i motionenförordas. I motion 1979/80: 1669 av BengtWittbom (m) hemställs att hos regeringen anhåller om ändring igällande regler om förskrivning av läkemedel i enlighet med vad som i motionenanförts. Utskottet kommer senare underriksmötet att behandla motion 1979/ 80: 855 om offentliggörande av kliniskaprövningar av läkemedel. 1980/81. SoU 1980/81:3 2 slutredovisade utredningen (S 1977: 11)om läkemedelsinformation sitt uppdrag i betänkandet (Ds S 1978:13 och 14)Läkemedelsinformationen I Synpunkter och förslag samt II Bilagor.Utredningen har analyserat problemen i samband med information om läkemedeltill allmänheten och patienter samt lagt fram en rad förslag som syftar tillatt förbättra den nuvarande informationen. Utredningen har föreslagit att denproducentoberoende läkemedelsinformationen byggs ut. För informationsförmedlarna,främst läkare och övrig sjukvårdspersonal samt apotekspersonal men även andrayrkesgrupper, förordas en utbyggd utbildningsverksamhet. För att ett samarbeteför en effektivare läkemedelsinformation skall åstadkommas mellan de mångaintressenterna på området och för att åtgärder inom försummadeinformationssektorer lättare skall initieras föreslog utredningen att ettläkemedelsinformationsråd inrättas. Motbakgmnd av remisskritiken tillsattes en arbetsgrupp för att närmarekonkretisera ett samrådsorgans arbetsuppgifter, verksamhetsformer ochsammansättning. I en promemoria (Ds S 1979:11) har arbetsgruppen redovisatresultaten av sina överväganden. Det föreslogs att ett samrådsorgan kallatläkemedelsinformationsrådet inrättas. Undervåren 1980 har en överenskommelse om inrättandet av ett läkemedelsinformationsrådträffats av företrädare för staten. , ,() och (). Rådet består av åtta ledamöter. Avledamöterna utses ordföranden och vice ordföranden av regeringen samt enledamot av envar av , , ,, LIF och RUFI. Till rådet är knuten en intressentgruppbestående av myndigheter, organisationer och andra som företräder intressen på läkemedelsområdet. Läkemedelsinformationsrådetär ett organ för samråd och samverkan mellan företrädare för olika intresseninom läkemedelsområdet. Målet för rådets verksamhet är att ökaläkemedelskunskapen i samhället och därigenom skapa förutsättningar för enbättre användning av läkemedel. Rådet skall överväga och ta ställning iövergripande frågor, såsom formulering av målen för läkemedelsinformationentill allmänheten och olika berörda yr-kesgmpper, defmiering av ansvarsområdenför olika informationsgivare, utformning av etiska regler förläkemedelsinformationen, utvärdering av effekten av olika informationsmedel ochutformning av rekommendationer för valet av sådana medel. Rådetskall ta inifiativ till och i övrigt verka för att angelägna informations- ochutbildningsaktiviteter genomförs och att utvecklings-, försöks-ochpubliceringsverksamhet inom eftersatta områden kommer till stånd. Rådet skall verka särskiUför vidgad och förbättrad läkemedelsinforma- SoU 1980/81:3 3 tiontill allmänhet och patienter, förbättrad utbildning i läkemedelskunskap inomskolundervisningen, fördjupade kunskaper om läkemedel inom grundutbildning ochfortbildning för olika yrkesgrupper som har befattning med läkemedel, ökning avden problemorienterade och av kommersiella intressen obundnaläkemedelsinformationen, ökning och samordning av den lokalaläkemedelsinformationen och ökat kostnadsmedvetande i fråga om läkemedel. Enligt 5§ lagen (1980: 11) om tillsyn över hälso-och sjukvårdspersonalen m.fl. skall den som tillhör hälso- ochsjukvårdspersonalen så långt det är möjligt utforma och genomföra vården isamråd med patienten. Han skall visa patienten omtanke och respekt. Den som haransvaret för vården skall, i den mån det inte kan antas motverka ändamålet medvården, se till att patienten får upplysningar om sitt hälsotillstånd och om debehandlingsmöjligheter som står till buds. I 3 § allmänna läkarinstruktionen(1963:341) föreskrivs att det åligger varie läkare att i överensstämmelse medvetenskap och beprövad erfarenhet meddela patienten de råd och, såvittmöjligt, den behandling, som patientens tillstånd fordrar. Fråganom information till patienten angående läkemedels innehåll, användning och biverkningarhar behandlats av under en följd av år (Se SoU 1974:35, SoU 1975:10,SoU 1975/76:7, SoU 1976/77: 10, SoU 1977/78:15, SoU 1978/79:15 och SoU 1979/80:II). Utredningenom läkemedelsinformation föreslår i sitt betänkande Ds S 1978:13 attläkemedlens användningsområde i normalfallet skall anges på receptet ochöverföras på etiketten. Det sägs att det är angeläget att patienterna fårtillgång till utförligare tryckt information om läkemedel. Införandet avbipacksedlar bör påskyndas. Isocialpolitiska samordningsutredningens betänkande (SOU 1979:1) Utbyggt skyddmot höga vård- och läkemedelskostnader redovisas vissa undersökningar bl. a. avde äldres läkemedelsanvändning. Det sägs (s. 25) bl. a. att innehav av fleraläkemedel förefaller leda till att de äldre inte kan komma ihåg vad de olikaläkemedlen är till för. Dädet gäller läkemedelsinformation till patient från läkemedelsindustrin och frånläkare hänvisar utskottet också till två publicerade artiklar i SvenskFarmaceufisk (1980:11 s. 404-411). Tidigarerik.idagsbehandling av frågan om information till läkare om biverkningar, m.m. har tidigare behandlat ett motionsyrkandeav delvis samma innebörd som motion 1979/80:1210. 1 det av godkändabetänkandet SoU 1976/77:10 anförde socialutskottet bl. a. följande: I motionen 1975/76:750 av m.fl. (m,s, c, fp, vpk) tas upp en speciell fråga om information till bl. a. läkare ombiverkningar av ti /81. SoU1980/81:3 4 Enligt gällande bestämmelser skall biverkningarinrapporteras till . De inkomna rapporternabearbetas kontinueriigt, varefter materialet lagras i dator. Tvä typer avdatalistor kan tas fram, dels en kumulativ lista som innehåller uppgift omsamtliga i landet rapporterade biverkningar, dels en sammanställningsom omfattar uppgifter om biverkningar som inrapporterats . Återföringen till läkarkåren av den biverkningsinformationsom kommit in till sker i form avmeddelanden från läkemedelsbiverkningskommittén. Även i tas in uppgifterom biverkningar av olika läkemedel. Däremot sker ingen generell utsändning avdatalistor till läkarna. I motionen uttalas att datalistor kanutgöra ett värdefullt komplement till uppgifterna i och att det därför ärönskvärt att läkarna får del av listorna. Även apotek och allmänna bibliotekborde kunna förses med informationen, anför motionärerna. Sedan motionen väcktes har läkemedelsavdelningen tagitinitiativ som innebär att de läkare som så önskar på ett enkelt sätt och utankostnad kan få tillgång till de dataframställda kvartalslistorna. Om det visarsig att en mera betydande del av läkarna rekvirerar datalistorna som komplementtill övrig biverkningsinformation kan det naturligtvis finnas skäl för läkemedelsavdelningenatt ytteriigare överväga om samtliga läkare rutinmässigt skall tillställaslistorna. Med hänsyn till den information om rapporterade biverkningar som iövrigt tillställs läkarna anser emellertid utskottet - som beaktar vad som ovananförts i frågan av chefen för - att detf. n. inte är påkallat att införa ett sådant förfarande. Utskottet menar nämligen att det är viktigare att läkarnafår en väl bearbetad men till omfattningen begränsad information som defaktiskt tillgodogör sig än att de får en sådan mängd information att den inteutnyttjas i det praktiska sjukvårdsarbetet. Då det gäller spörsmålet omifrågavarande listor skall tillhandahållas bl. a. apotek och allmänna bibliotekvill utskottet uttala att information till allmänheten om biverkningar frånvisst läkemedel i första hand bör lämnas - förutom genom vederbörande läkare -genom bipacksedlar och, om så visar sig lämpligt, en särskildbipacksedelskatalog. Under hänvisning till det anförda avstyrker utskottetmotionen /76: 750. Enligt vad utskottet inhämtatöverväger man f.n. på möjligheterna attlåta framställa en skrift innehållande kumulativa biverkningslistor, somexempelvis skulle tillställas samtliga läkare och andra somfortlöpande erhåller informafion från läkemedelsavdelningen. En sådan skrifthar preliminärt kostnadsberäknats till ca 150000 - . vid en upplaga påca 25000 exemplar. Läkemedelsavdelningen har uppgivit att kostnaderna förskriften inte ryms inom den nuvarande budgetramen. avgavläkemedelskontrollutredningen (S 1977:18) betänkandet (Ds S 1978: 12) Denstatliga läkemedelskontrollen. I betänkandet presenteras ett flertal förslagsom syftar till att effektivisera läkemedelskon- SoU1980/81:3 5 trollen och skapa fömtsättningar för en bättreläkemedelsanvändning i samhället. har i sittbetänkande konstaterat bl. a. att läkemedelsavdelningens arbete måste inriktaspå att minska balanserna av registreringsärenden. Utredningen föreslår etttiopunktspro-gram för att effektivera arbetet med registreringen avfarmaceutiska specialiteter, dvs. sädana standardiserade läkemedel som äravsedda att tillhandahållas förbrukaren i tillverkarens originalförpackning.Utredningen föreslår i detta hänseende viss omfördelning av personalen,förändrad organisation av registreringsarbetet och en vidare utveckling av dedatarutiner som används som underlag för styrning och samordning av registreringsarbetet.Även en ökad delegering av beslutanderätten i registreringsärenden liksom nyaformer för användning av utomstående expertis anser utredningen skulle bidratill att göra registreringsarbetet effektivare. Vidare föreslås att arbetet medregistreringsansökningar och kliniska prövningar samordnas. Dessutom framhållsatt det är ytterst väsentligt att de anvisningar som utfärdartill ledning för den som ansöker om registrering av ett läkemedel hålls aktuella.Utr-edningen betonar också att det är nödvändigt att bestämmelsen om avvisningav ofullständiga ansökningar tillämpas i långt större utsträckning än vad somf. n. är fallet, liksom att ett ökat internationellt samarbete, särskilt medövriga nordiska länder, skulle vara av stort värde för läkemedelsavdelningenoch minska riskerna för onödigt dubbelarbete i registreringsförfarandet. På grundval av utredningens förslag föreslogs i prop.1978/79; 118 vissa åtgärder för att göra läkemedelskontrollen effektivare.Riksdagen har antagit förslaget (SoU 1979/80: 11, rskr 1979/80: 33) sominnebär bl. a. att registreringen av ett läkemedel i vissa fall skall kunnaförbindas med förbehåll, att möjligheterna att återkalla registreringen förläkemedel som visat sig vara icke ändamålsenliga skall förbättras samt attsocialstyrelsen skall ges ökade befogenheter vid tillsynen avläkemedelstillverkarna. De nya bestämmelserna om återkallelse av registrering (15§ tredje stycket läkemedelsförordningen) innebär att återkallelse kan ske inteenbart när de förhållanden som legat till grund för registreringen inte längreär för handen eller om villkoren för dess tillhandahållande ej följs eller omspecialiteten är föremål för vissa oriktiga reklamåtgärder. kan återkallelseockså ske om innehavaren av registrerad specialitet efter föreläggande avläkemedelsriämnden inte kan visa att specialiteten fortfarande kan betraktassom ändamålsenlig. 1978/79; 118 (s. 14) framhålls att utvecklingen påläkemedelsområdet har gått starkt framåt under senare är och kraven påläkemedlens effektivitet har också ökat. Det är därför naturligt att kraven påett läkemedels effektivitet måste ses mot bakgrund av vetenskapens senasteframsteg. SoU1980/81:3 6 Förskrivning av läkemedel vid ålderdomshem Frågan om förskrivning av läkemedelvid ålderdomshem har redovisats utföriigt i betänkandet 1975/76:8. 1 ärendetinhämtade utskottet yttrande från , ochSvenska kommunförbundet. Utskottet anförde bl. Som framhållerligger tillämpningen av individuell receptförskrivning vid ålderdomshemmenhelt i linje med synsättet att ålderdomshem bör vara en boendeform medindividuellt anpassad service och omvårdnad. Detta synsätt, som är ett uttryckför strävan att så långt möjligt normalisera tillvaron för pensionärerna, delashelt av . Utskottet har inte någon annan uppfattning i dettaavseende. I fråga om den kostnadsmässiga sidan av det genom motionenaktualiserade problemet vill utskottet ansluta sig till vad socialstyrelsenanför, nämligen att en ekonomisk jämförelse mellan de tvä alternativen föranskaffning av läkemedel knappast kan göras utan att man beaktarsamtliga sociala och säkerhetsmässiga aspekter. De ytterligare synpunktersocialstyrelsen anlägger i detta avseende visar att det inte med fog tordekunna hävdas att det totalekonomiskt sett blir några mer väsentliga skillnadermellan de båda metoderna för anskaffning av läkemedel. I sitt av godkändabetänkande SoU 1979/80:11 avstyrkte utskottet återigen ett motionsyrkande omatt rabatteringsreglerna skall gälla även vid kollektiv receptförskrivning.Utskottet hänvisade bl. a. till att utvecklingen mot en boendeform medindividuellt anpassad service och omvårdnad blivit alltmer accentuerad. har antagitsocialtjänstreformen (SoU 1979/ 80:44). För de äldre innebär bl.a. en strävan till successiv övergång från den helinackordering som erbjuds vidde nuvarande ålderdomshemmen till ett boende med mer individuellt anpassadservice. insatser för de äldre skall utformas med utgångspunkti principerna om självbestämmanderätt för de äldre och om normalisering avderas tillvaro. För att de äldre skall kunna erbjudas ett boende som kantillgodose krav på omsorger som insatser i hemmet inte kan möta, skall kommunenför äldre människor med behov av särskilt stöd inrätta bostäder med gemensamservice, vilka föreslås få benämningen . Serviceutbudet skall varieramed hänsyn till de boendes individuella behov. De som bor i servicehusförutsätts ta i anspråk serviceanordningar som t. ex. social hemhjälp eftereget bestämmande och betala härför enligt gällande taxor. De nuvarandeålderdomshemmen skall omfattas av begreppet . Det ankommer på attmeddela bestämmelser om recepts utfärdande och därmed sammanhängande frågor. Nugällande regler finns i en av styrelsen utfärdad receptkungörelse (MF nr 1965:100). Med recept förstås enligt kungörelsen en av läkare, tandläkare ellerveterinär utfärdad SoU 1980/81:3 7 ordinationeller beställning av läkemedel (beträffande barnmorskas förskrivning avpreventivmedel se nedan). Enligt lagen (1954:519) om kostnadsfria ochprisnedsatta läkemedel m. m. är den som omfattas av sjukförsäkringenberättigad till nedsättning av kostnaderna för inköp av läkemedel som vidsjukdom har ordinerats av läkare. Nedsättningen gäller läkemedel vara receptutfärdats av läkare eller tandläkare (beträffande barnmorska: se nedan).Läkemedelsrabatteringen innebär vidare alt läkemedel tillhandahälls heltkostnadsfritt vid vissa sjukdomar. Före kunde dessutom vissas.k. skyddsläkemedel lämnas gratis till kvinnor och barn i anslutning tillmödra- och barn- eller skolhälsovård. Med skyddsläkemedel avses vitamin- ellermineralämnesrika läkemedel som är ägnade att förebygga eller bota hälsoskadororsakade av brister i näringen. Fr.o.m. den upphördesärregleringen för skyddsläkemedel (prop. 1976/77:150 bil. 3, FiU 1976/77:30).De behandlas numera på samma sätt som övriga läkemedel och inordnas underbestämmelserna i lagen om kostnadsfria och prisnedsatta läkemedel m. m.Regeringen har möjlighet att förordna att skyddsläkemedel skall varakostnadsfria. Anledningentill att särregleringen för skyddsläkemedel slopades var att de förbättradekostvanorna väsentligt minskat behovet av skyddsläkemedel. Fr.o.m.den ändrades reglerna om läkemedelsrabatt för att möjliggöraprisnedsättning för läkemedel som ges enbart i födelsekon-trollerande syfteäven när medlen skrivs ut av barnmorska (prop. 1977/ 78:23, SfU 1977/78:12).Vissa barnmorskor har efter individuell delegation av läkare fått rättighet attunder en försöksperiod av (1978 och 1979) förskriva receptbelagdaläkemedel som används i födelsekontrollerande syfte (se kungörelseSOSFS (M) 1978: 1). Sedanregeringen förklarat hinder inte möta för att medge fortsattsådan förskrivningsrätt, har styrelsen utfärdat kungörelse med föreskrifterhärom (SOSFS (M) 1980:21). Enligt ändring i receptkungörelsen skall ifortsättningen barnmorskas förskrivning av preventivmedel betraktas som recept(SOSFS (M) 1980:49). Regeringenhar uppdragit åt att utreda förutsättningarna ochformerna för en begränsad försöksverksamhet med rätt för distriktssköterskoroch företagssköterskor att förskriva vissa läkemedel. Utskottet har inhämtat yttrande över motion1979/80:491 från . och från läkemedelsindustrinsbranschorganisationer () industrier (RUFI). har avstått från att yttra sig. SoU 1980/81:3 8 I motionen anges fem omständighetersom enligt motionärerna i förening rned andra inte närmare preciserade skälmotiverar en översyn av lagstiftningen i syfte att modernisera denna.Motionärerna uttalar att registrering av recept bör övervägas, att frågan omfri förskrivningsrätt för läkare som behandlar patient som också vårdas avannan läkare bör diskuteras, att en särskild klassificering bör göras avnarkotiska medel som inte är att hänföra till klassisk narkotika, att bl. a.som en följd av naturmedlens tillkomst - en samlad överblick över produkt- ochsortimentutvecklingen inte synes finnas samt att grunderna för receptbeläggningav läkemedel bör ses över för att förhindra överkonsumtion av vissa nureceptfria läkemedel. Remissinstanserna utgår i sina yttranden från de nuangivna frågeställningarna. konstaterar sammanfattningsvis att någonöversyn av läkemedelslagstiftningen inte är nödvändig för att tillgodosemotionärernas önskemål samt anför bl. a. följande: harbeslutat om installation av minidatorer vid ca 250 apotek. Installationenkommer att genomföras under med börian . När installationenavslutats kommer hälften av den årliga receptmassan att vara föremål fördatabehandling. Något beslut om införande av datorrutiner vid de återståendeapoteken har inte fattats av Apoteksbolaget. Apoteksbolagetsdatorrutiner kommer främst att avse förenkling av det administrativa arbetetvid expediering av läkemedel på recept. Dessutom införs visssäkerhetskontroll. Systemet innehåller emellertid inte någonregistrering av individ, vare sig patient eller förskrivare (läkare, tandläkareeller veterinär). Apoteken har skyldighet förvara expedierade recept ioriginal eller i kopia av tre är. erhållerhärigenom möjlighet att insamla recept och granska dem vid fall av misstänktallvarligt felaktig förskrivning. kan dessutom begära attrecept utfärdade av viss förskrivare insändes från samtligaapotek. Bägge kontrollmetoderna är ytterligt resurskrävande. De på apoteken bevarade recepten har dessutom kommit tillanvändning vid biverkningsutredningar, t. ex. och den nupågående undersökningen av eventuellt samband mellan östrogen-behandling ochlivmodercancer. Apoteksbolaget har i samband med pågående modernisering avrecept-expedieringsrutinen begärt hos att fä upphöra med förvaringav recept på apoteken. har emellertid inte ansett sig kunnabifalla detta utan vidare, då möjligheterna till granskning av förskrivningoch utredning i samband med allvarliga biverkningar som beskrivits ovan skullegå förlorade. anser att enförutsättning för att tillmötesgå Apoteksbolagets önskemål är någon form avindividbunden receptregistrering med hjälp av ADB. Läkemedelsavdelningen anseratt goda möjligheter till en sådan registrering finns i och med den pågåendedatoriseringen av receptexpedieringsmtinen på apoteken. De främsta vinsternamed en sådan registrering skulle vara de kraftigt förbättrade möjlig- SoU1980/81:3 9 heterna till biverkningsutredningar, framförallt av s.k.sena biverkningar, dvs. biverkningar som uppträder först efter detläkemedlet började användas. Läkemedelsavdelningen har tillskrivitApoteksbolaget om införandet av en sådan receptregistrering. I registretkommer det som , dvs. tre är, vara möjligtgenomföra undersökningar vid fall av misstänkt allvarligt missbruk avförskrivningsrätten. vill emellertid framhålla att register avdetta slag måste skyddas på ett tillfredsställande sätt för att undvikaotillbörligt intrång i den personliga integriteten. Hur detta skydd avsesbyggas upp framgår äv bilaga. Till den i bilagan gjorda beskrivningen avtillvägagångssättet vid bearbetningen skall fogas att utöver datainspektionenskall även etisk kommitté bedöma önskemål om viss bearbetning. Kostnaderna för registeruppbyggnaden torde rymmas inom detkostnadsbortfall Apoteksbolaget gör när recepten inte längre behöver lagras påapoteken . Förskrivning av stora mängder läkemedel har vid någratillfällen uppmärksammat icke önskvärd förskrivning av läkemedel. I de flestafallen har påpekanden till förskrivaren varit en tillräcklig åtgärd. I ettfåtal fall har emellertid förskrivningen varit allvarligt felaktig ochpåpekanden från har ej haft någon effekt. Dessa fall harhänskjutits till medicinalväsendets . Nuvarandelagstiftning ger tillräckliga möjligheter för ingripanden under förutsättningatt tillräckliga resurser finns tillgängliga. Motionärerna har rätt i påståendet att en läkare kanförskriva läkemedel till patient utan samråd med annan läkare som redanbehandlar patienten. Orsaken till att detta sker synes hijvudsakligen bero på attpatienten inte informerar läkaren om att annan läkare redan behandlarpatienten. En förutsättning för att en läkare skall kunna undvika attbehandla patient som redan behandlas av annan läkare är att patienten meddelarläkaren detta. En ökad information till patienterna är därför nödvändig. Tyvärrmedges inte detta inom de resurser regering och riksdag ansett attsamhällets läkemedelskontroll skall satsa på information om läkemedel. En annan form är att förse patienterna med en"läkemedelsbok", dvs. en bok där gjorda läkemedelsuttag antecknas avapoteket. Även detta förutsätter dock patientens egen medverkan. Försök medsådan anteckningsbok har genomförts av Apoteksbolaget men ännu ej slutligtvärderats. Klassificeringav narkotika ' Socialstyrelsensläkemedelsavdelning har i "Information från socialstyrelsensläkemedelsavdelning" 1980: I meddelat sin avsikt att utarbeta förslagtill en särlagstiftning för s. k. psykotropa medel. Denna avsikt överensstämmerhelt med motionärernas önskemål. anser att det finnsgoda förutsättningar för överblick över sortimentsutvecklingeri inomläkemedels- och naturmedelsområdét. Läkemedelsavdelningen som utgör samhälletsläkemedelskontroll har bl. a. ett datorbaserat informationssystem, . tillhjälp för att effektivt kunna överblicka sortirhentet. SoU 1980/81:3 10 Läkarkåren erhåller kostnadsfritt samtApoteksbolagets . Båda publikationerna är dessutom spridda påolika nivåer inom sjukvärden. Såväl som försäljs tillallmänheten. 5.Överkonsumtion av vissa receptfria läkemedel