bet · G401KU25 · 1980-12-31 00:00:00 — Planområdet gränsar i väster tillHärjehågna-Rödfjället-Drevfjället för vilket område förordnande enligt 19 §naturvårdslagen gäller samt i öster till naturreservat.Byggnadsplanen omfattar 150 tomter för enskilda frifidshus samt ca 20 hus i enstugby. Fem av tomterna är bebyggda. bedömde att bebyggelsen på grund av sinomfattning, inriktning och lokalisering strider mot de ur rikssynpunktuppställda riktlinjerna för markanvändningen inotn fjällområdet och ej hellerligger i linje med intentionerna i statsmakternas beslut om de primärarekreationsområdena. Det behov av stöd för sysselsättning och service somföreligger ur lokal synpunkt borde enligt uppfattning f. n.tillgodoses inom andra områden där risken för konflikter med andrasamhällsintressen bedöms mindre. beslöt att ej fastställa planen. Besvär anfördes av bl. a. kommunen. Kommunen yrkade iförsta hand att det av kommunfullmäkfige antagna planförslaget fastställs i sinhelhet och i andra hand att del eller delar av planen fastställs. Regeringen fann att det från lokal synpunkt förelåg ettomedelbart behov av stöd för sysselsättning och service i trakten. Regeringenvar inte beredd att föregripa den pågående översiktliga planeringen genom attfastställa hela planen i området. Regeringen fann dock vid en intresseavvägningmellan att få igång en viss byggnadsverksamhet i områdetoch att inte föregripa den översiktliga markanvändningsplanen, att det lokalaintresset av stöd och sysselsättning i detta fall måste anses väga över.Regeringen fastställde därför delvis planförslaget, ca 40 tomter. KU1980/81:25 207 D Floåsen 15:1 och 11:3 i (beslutsdag80-10-16) E Floåsen 9:2, 9:4, 9:6 m. fl., Storsätern (beslutsdag ) Planområde D, omfattande 80 tomter,är beläget i Gröveldalen strax väster om ån Grövlan mittemot Storsäterns by. Iväster begränsas planområdet av naturreservat. I anslutning tillplanområdet på den västra sidan av ån Grövlan finns redan två utbyggdadetaljplaneområden för friddsbebyggelse. Planområde E, som omfattar 90 tomter,ligger norr om och i omedelbar anslutning till planområde D. bedömde att bebyggelsen i planområdet Dstrider mot de ur rikssynpunkt uppställda riktlinjerna för markanvändningeninom området och ej heller ligger i linje med intentionerna i statsmakternasbeslut om de primära rekreationsområdena. Det behov av stöd för sysselsättningoch service som föreligger ur lokal synpunkt borde enligt länsstyrelsensuppfattning f. n. tillgodoses inom andra områden där risken för konflikter medandra samhällsintressen bedöms mindre. beslöt att ej fastställaplanen för område D. Beträffande planområde E gjorde sammabedömning när det gällde bebyggelsens oförenlighet med riksintressena.Länsstyrelsen ansåg emellertid att ett behov av stöd för sysselsättning ochservice föreligger. Med hänsyn härdll och då ett tjugotal tomter som gränsartill befintlig fritidsbebyggelse i den västra delen av planområdet bedömdeskunna inordnas i en lämplig områdesplanering borde enligt ändådenna mindre del av planförslaget kunna fastställas. anförde besvär över beslutet rörandeplanområde D. Över beslutet rörande planområde E anfördes besvär med yrkandeatt den del av planen fastställs som omfattar Floåsen 13:49 och som möjliggör12 ytterligare tomtplatser. framhöll i remissyttrande attplanförslaget innebär att ett obebyggt naturskönt beläget område avbetydelse för friluftsliv och naturvård tas i anspråk för enskildfritidsbebyggelse. Den bebyggda delen av Storsäterns by skulle därmed utvidgaspå andra sidan Grövlan mot det naturreservat som i väster avgränsarplanområdet. ställde sig tveksamt till en sådan exploatering ochavstyrkte bifall till besvären. Regeringen förklarade i skilda beslut att planförslagen ärbelägna inom ett område, vilket delvis är utbyggt och exploaterat förfritidsändamål och för vilket det preliminära översiktliga planeringsunderlagetmedger ytterligare exploatering. Vid sådant förhållande var enligt regeringenfrågan hur exploateringen skall utföras främst en lokal angelägenhet. Kommunensmening härvidlag måste tillmätas stor betydelse. Regeringen fann i detta fallinte anledning att göra en annan bedömning än den som kommunen gjort genom attanta planförslaget. Regeringen fastställde planförslag D i sin helhet ochplanförslag E delvis. I dessa fem ärenden fastställdessåledes byggnadsplanen helt i två fall och delvis i två fall. I ett fallfastställdes planen ej. Argumenten är, som framgår, ungefär desamma i allaärendena men sammanvägningen av dem leder till ett annat resultat i det förstrefererade ärendet än i de övriga ärendena. Detta beror enligt uppgift frånbostadsdepartementet på att omständigheterna var olika. Beträffande Fjätdaleningick planområdet i område för vilket ansökan om naturreservat förelåg. Detberördes också av nytt förslag till avgränsning KU1980/81:25 208 av obrutet fjäll. Vidare berörde planområdet rennäringens viktigaste intresseområde. I Fjätdalen fanns inte heller någon byi närheten. På grundval av undersökningen kan följandehuvudsakliga konstateranden göras: Remitteringspraxis har under denundersökta perioden ändrats på det sättet att remisser tillbaka tillbeslutsmyndigheten, dvs. , helt upphört och remisser tillplanverket starkt minskat under regeringen . Handläggningstiden har gått nedunder regeringen . Antalet beslut som har inneburitfastställelse av byggnadsplan har ökat påtagligt under regeringen . I fråga omförhållandet mellanplanverkets och regeringens ståndpunkter har utvecklingen klart gått i riktningmot minskad överensstämmelse. Under regeringen innebär skillnaderna i uppfattning genomgående attregeringen har intagit en mindre restriktiv inställning till fritidsbebyggelseän planverket. Alla regeringar har varit mera återhållsamma med attfastställa byggnadsplaner inom högexploaterade kustområden än inom andra områden som omfattas av riktlinjer i den fysiska riksplaneringen. En genomgång av argumenteringen i de ärenden därbyggnadsplaner inom högexploaterade kustområden fastställs visar att argumentetatt den tillkommande bebyggelsen utgjorde en komplettering år det allravanligaste. Ett mycket ofta förekommande skälför att ett planförslag avvisas är att markanvändningsplanering pågår. Dettaargument har redan blivit och kommer också att bli svårare att använda allteftersomtiden går och fler markanvändningsplaner kommer fram. Den berörda kommunens inställningoch andra lokala intressen har tillmätts större betydelse av regeringen än av tidigare regeringar. Detvisar sig dels genom att regeringen har fastställt byggnadsplaner i ärenden dären kommun besvärat sig, dels genom att kommunens inställning och lokalaintressen åberopas i motiveringen för vissa fastställelsebeslut. KU 1980/81:25 Byggnadsplaner som innebär utbyggnad av enskildfritidsbebyggelse i områden som berörs av geografiska riktlinjer i FRP.Regeringsbeslut - dec. 1980 i ärenden där samråd skett med enheten förfysisk riksplanering Pl 2487/74 Pl 2991/74 Pl 3698/74 Pl 809, 810/74 760311 Pl 959/75 Pl 2287/74 Pl 433/74 Pl 3835/74 Pl 1317/75 Axelstorp m. fl. Pl 1624/75 Pl 2788, 2796/74 Jore m. fl. Pl 3528/74 Pl 267/76 Pl 533/76 Pl 3959/74 Pl 3574/74 Pl 3283/74 Pl 366, 416/76 770414 Pl 939, 1012/76 Pl 2530, 2563/76 Pl 2605/76 m. ti. (5 planer) Pl 2136, 2155/76 Pl 1889/76 mfl. (3 planer) Pl 2437, 2502/78 Pl 2058/78 Pl 2436/78 Pl 3010/77 m. fl. Pl 2476/78 m. fl. Pl 2583/78 Pl 2597/78 Pl 2760/79 Pl 2367/79 Pl 1544/76 Pl 2437/79 Pl 2347, 2450/79 14 1980/81. KU 1980/81:25 Pl 2287/79 Pl 407/80 Pl 829/78 m, fl, Pl 1286/79 Pl 2627, 2659/79 Pl 2149/79 Pl 2163/79 Pl 2827/79 KU1980/81:25 211 PM angående regeringens beslut i fråga om fastställelse avförslag till ändring av stadsplan för kv. m. m.. Kommunfullmäktige i antog den27 ett förslag till ändring av stadsplanen för kvarteret , m, i , Förslaget avsåg bostadsbebyggelse i 5-8 våningar i kvarteret somär beläget strax norr om stadskärnan. Förutom vissa mindre utrymmen för kontoroch servicebudk medgav planen också att ett s, k, lägenhetsdaghem skulleinrymmas i kvarteret. Det i kvarteret belägna avsågs bli bevarat ochmotsvarande del av planförslaget hade därför undantagits från antagande. i beslöt den 16 januari 1979att ej fastställa planen. framhöll sammanfattningsvis att deninlämnade planen redovisade allvarliga brister i fråga om boendemiljöns närmareutformning. Planen var enligt inte godtagbar främst på grund avdess brister i fråga om dllgången på friytor, trafiksäkerhet och ljudnivån.Planen uppfyllde därför inte de i 12 § byggnadsstadgan angivna kraven på vadsom skäligen bör iakttas i fråga om sundhet, skönhet och trevnad.-Länsstyrelsens beslut var inte enhälligt. En minoritet bestående av sjuledamöter ville fastställa planförslaget. I den skiljaktiga meningen anfördesbl. a. att många städer, däribland , genom en ny och i ochför sig berättigad syn på jordbruksmark som en naturfillgång som i störstamöjliga utsträckning bör bevaras för livsmedelsproduktion, kommit i enutomordentligt besvärlig planeringssituation. Några städer, inte minst ,brottades dessutom med problemen att tillgodose bevarandekrav som tog sikte påatt bibehålla en kulturellt värdefull stadsmiljö och att sörja för enbibehållen levande stadskärna. Även om miljöaspekter och önskemålet om en blandningav olika kategorier av boende kunde tala mot förslaget fick det enligtreservanterna i nöjaktig grad anses tillgodose de miljökrav för bostäder iLunds stadskärna som med hänsyn till kommunens speciella problem, såvitt gällerfrämst bevarandeintressena, rimligen kunde uppställas. , ägare tillfastigheterna 3 och 4, överklagade beslutet till regeringen.Föreningen bemötte argumentation för att vägra fastställelseoch framhöll bl. a. att exploateringen minskade till hälften i stället förökade, att gatukorsningarna var försedda eller skulle komma att förses medtrafiksignaler, att tillgänglig friyta var större än vad menat,att senare mätningar visade lägre bullernivåer och att den föreslagnabebyggelsens utformning väl anslöt till omgivningen. Ärendet remitterades till statens planverk, som i yttrandeden avstyrkte bifall till besvären. KU1980/81:25 212 temas i uppfattning att det aktuellaförslaget måste ses i relation fill de problem som skapas av att Lunds tätortär omgiven av jordbruksmark och har en stadskärna som är av riksintresse förkulturminnesvården. Verket framhöll i fortsättningen bl. a. följande: De starka bevarandeintressena iLunds stadskärna innebär att för bostadsbeståndet i denna del många gångermycket speciella egenskaper hos boendemiljön måste accepteras av rentkulturhistoriska skäl. Det gör det desto angelägnare att eftersträva en höggrad av allmängiltighet, dvs. användbarhet för alla kategorier av boende, i detillskott till bostadsbeståndet som kan åstadkommas genom nyexploatering. Omså inte sker innebär det på lång sikt en försvagning av möjligheterna att hävdabevarandeintressena. Förslaget tenderar sålunda att motverka dekulturhistoriska bevarandeintressena i stadskärnan. Avgörande blir därigenomhuruvida intresset av att bevara jordbruksmark skall anses utgöra motiv för attändå fastställa förslaget. Enligt de principer för prövning av om jordbruksmark skallfå tas i anspråk för tätortsutbyggnad som antagit ankommer det påkommunen att visa att alternativ saknas som på ett tillfredsställande sätttillgodoser utbyggnadsbehovet. Då det aktuella förslaget inte innebär att någonjordbruksmark tas i anspråk redovisas inte någon analys av alternadvautbyggnadsmöjligheter i ärendet. kan därför inte uteslutamöjligheten att tillfredsställande alternafiv skulle stå att finna inom dennuvarande tätortens gränser. Om emellertid så inte skulle vara falletföreligger en situation där jordbruksmarkintresset bör vika. Enligt planverketsmening är boendemiljön i förslaget så uppenbart undermålig enligt debedömningskriterier för tillämpningen av 12 § BS som redovisas i Bostadensgrannskap att detta icke kan anses utgöra ett tillfredsställande alternativtill ett ianspråktagande av jordbruksmark. Intresset av att bevara jordbruksmarkkan därför inte utgöra argument för att fastställa förslaget. En fastställelse av förslaget skulle med hänsyn till vadsom sagts endast kunna uppfattas så att förslaget som sådant motsvarar deanspråk som kan ställas på tillämpningen av 12 § BS i planer förbostadsbebyggelse. Ett beslut med den innebörden skulle därför enligtplanverkets mening innebära att kommunerna i andra liknande fall vare sigbehöver eller kan hävda rimliga anspråk på bebyggelsemiljöns utformninggentemot motstående intressen. remissyttrande delgavsklaganden, som vidhöll vad som anförts i besvärsinlagan. Även Lunds kommunbereddes tillfälle att yttra sig över planverkets remissvar. Kommunstyrelsenbeslöt att fillstyrka bifall till besvären under åberopande avett yttrande från . Beslutet fattades med röstsiffrorna 7-6.Reservation till förmån för avstyrkande avgavs. I varmeningarna delade på samma sätt som i kommunstyrelsen. I byggnadsnämndensyttrande, som helt följer stadsarkitektkontorets förslag, anförs bl. Kommunen är medveten om attkvarteret har begränsningar vad gäller användbarheten för vissaboendekategorier på grund av friytornas omfattning. Dessa är emellertid i höggrad beroende av de speciella förutsättningar som råder för Lunds stadskärnaoch är således motiv för att angivna riktvärden kan underskridas. KU 1980/81:25 213 I kommunens strävan att spara jordbruksmark haricke bebyggda restområden inom stadsbygden inventerats och större delen av dessatillsammans med möjliga saneringar ca 1 100 lägenheter finns upptagna i löpandebostadsförsörjningsprogram. Efter programperioden återstår uppskattningsvis250-350 lägenheter dvs. mindre än en årsproduktion, vilket visar hur begränsademöjligheterna att spara jordbruksmark i realiteten är. Planverkettar i sitt yttrande huvudsakligen upp friytefrågan, men det finns även andrakvalitetsfaktorer som är viktiga för den bostadssökande och bör värderas vid enbedömning av en stadsplan såsom närhet till stora arbetsområden och service avolika slag. I dagens situation är dessa faktorer väsentHga för denbostadssökande. I regeringsbeslutet (bostadsdep. nr23) fastställdes planförslaget i det skick som det antagits avkommunfullmäktige. I motiveringen heter det: Av utredningen framgår att planförslaget inteuppfyller alla de krav som kan vara önskvärda att ställa i samband med enexploatering för bostadsbebyggelse. Enligt regeringens mening bör emellerddansvaret för utformningen av bebyggelsemiljön i första hand åvila kommunerna.De brister som planförslaget för kvarteret har är enligt regeringensmening inte av sådan beskaffenhet att kommunens önskemål om planens utformninginte bör godtas. I skrivelse från statens planverk tilllänsstyrelsen i (underbilaga 1) har planverket bl. a. framhållitatt av regeringens beslut kan inte utläsas mera än att bristerna i det aktuellafallet inte ansågs vara av sådan beskaffenhet att kommunens önskemål om planensutformning inte kunde godtas. KU 1980/81:25 214 STATENSPLANVERK 2843/80 Nuvarande byggnadslagstiftning syftar till attåstadkomma en från olika synpunkter så lämplig lokalisering och utformning avbebyggelsen som möjhgt. Därvid är det en lång rad krav och önskemål som skallbeaktas. En översiktlig redovisning av olika materiella krav ges i 9-13 §§ BS.Det bör betonas att uppräkningen i författningstexten inte är uttömmande utanendast exemplifierande. Redovisningen stadga (26-33 §§) var långtutförligare. I förarbetena fill stadga betonades dock att ingenändring i sak var avsedd utan att den nya författningstexten endast avsåg attsöka mera kortfattat sammanfatta de olika kraven. Mångaav de krav som ställs kan inte tillgodoses fullt ut, utan avvägningarmellan sinsemellan motstridiga krav måste ske i det enskilda fallet medbeaktande av tyngden i de olika intressena. Därvid bör också enskilda intressenfillbörligen beaktas i enlighet med stadgandet i 4 § BL. uttalandeni skilda sammanhang bör också utgöra ledning. Denprimära avvägningen mellan skilda hänsyn och intressen sker i det kommunalaplanarbetet. Därvid skall kommunen finna rimhga avvägningar och kompromisser.Planläggning utgör emellerdd en rättstillämpning och rättsutövning av sådantslag att det ansetts nödvändigt med en statlig kontroll, vilken sker genomfastställelseprövningen. Om en avvägning i en antagen plan intebefinnes motsvara en rimlig tolkning och avvägning av lagstiftningens kravskall fastställelse vägras. Detbör betonas att såväl kommunen som den stadiga fastställelsemyn-digheten skallgöra en allsidig bedömning. Något utrymme för kommunen att helt bortse frånvissa i lagstiftningen angivna krav, förebärande att de är rent statligaintressen, finns inte lika litet som det finns något utrymme för staten atthelt bortse från vissa stadgeenliga krav under förebärande av att de är rentkommunala frågor och att kommunens tolkning alltid skall godtas. Såväl kommunensom fastställelsemyndigheten skall efter bästa förmåga göra en allsidigbedömning. Inågra fastställelsebeslut har nu påtalat klara brister i kommunalaplaner men samddigt tolkat ett meddelat regeringsbeslut så att detnumera inte skulle åligga att vid fastställelseprövningen vägain alla i lagstiftningen angivna krav på hänsyn. KU1980/81:25 215 "har isamrådsyttrande påtalat att dllgången till närbelägnafriytor för lek- och fritidsverksamhet enligt förslaget inte ens uppgår till enfjärdedel av vad som enligt Bostadens grannskap rekommenderats som riktvärdeför en god boendestandard. Kommunen uppskattar motsvarande värde till något merän en fjärdedel. Med hänsyn till att denna fråga numera av regeringen ansesvara en huvudsakligen angelägenhet kan den påtalade bristen emellerddinte anses utgöra hinder för fastställelse." (Beslut avseende ändr.spl. varv i .) "Sammanfattningsvis uppvisarplanförslaget brister i flera avseenden. Med beaktande av regeringens beslutden i ett hkartat planärende (där regeringen bl. a. framfört attansvaret för utformningen av bebyggelsemiljön i första hand åvilar kommunen)anser sig inte kunna vägra fastställelse." (Beslut avseende ändr. Höken m. m.i .) Enligt planverkets mening har dragit alltförvittgående slutsatser av det regeringsbeslut som åberopat imotiveringen till sitt ställningstagande i ifrågavarande planärenden. Avregeringens beslut kan inte utläsas mera än att bristerna i det aktuella falletinte ansågs vara av sådan beskaffenhet att kommunens önskemål om planensutformning inte kunde godtas. Därav följer givetvis inte att länsstyrelsengenerellt skall godta kommunala uppfattningar i planförslag. Med anledning av beslut vill planverketframhålla att nu gällande byggnadslagstiftning inte ger utrymme förlänsstyrelsen att skjuta ifrån sig ansvaret för en allsidig planprövning. Attkommunala bedömningar skall tillmätas stor betydelse vid en sådan prövninginnebär inte att kan underlåta att pröva dem. Beslut om denna skrivelse har fattats av planverketsstyrelse. Därvid har deltagit, jämte undertecknad , ledamöterna . Vid den sludiga handläggningen har ävennärvarit personalföreträdarna , tekniske direktörenEssung-er, byråchefen , tf byråchefen och tjf byråchefen tekniske direktören , föredragande. KU 1980/81:25 216 PMangående regeringens handläggning av besvär i fråga om tillstånd tiilbyggnadsföretag på Brevik 1:25 i kommun För området, där fasdgheten ligger, gällertätbebyggelseförbud och nybyggnadsförbud enligt 109 § byggnadslagen. () i kommun beviljade sökanden byggnadslov för ettfritidshus i ett plan om 76 kvm byggnadsyta och ett uthus i ett plan utankällare om 20 kvm byggnadsyta. Byggnaderna uppfördes efterdet att befintliga byggnader rivits. konstaterade BN vidbesiktning att de nya byggnaderna hade förlagts i annat läge än det som hadeangivits i byggnadslovsansökningen . Uthuset hade också försetts medkällare. Vidare hade skett en dllbyggnad av ett rum i varderaänden av fritidshuset, som härigenom fick en byggnadsyta av ca 129 kvm. Medanledning av avvikelserna från byggnadslovet beslöt BN attanmäla sökanden till åtal och vid vite av . förelägga honom att föreden bringa fritidshuset och uthusbyggnaden i överensstämmelsemed byggnadslovet. Sökanden överklagade beslutet om vitesföreläggande filllänsstyrelsen i . Dagenefter BN:s beslut dvs. inkom ansökan om byggnadslov förtillbyggnaden. Denna ansökan avslogs av BN med åberopande av att fritidshuseterhållit sådan storlek, att det utan vidare kunde utnyttjas som permanentbostad.Även detta beslut överklagades till . Den7 dömdes sökanden av att utge 40 dagsböter ä 100kr. Domen vann laga kraft. Ibeslut avslog besvären över det vägradebyggnadslovet med hänvisning till att anordnandet av källare under uthuset ochtillbyggandet av fritidshuset kunde bli styrande för framtida ställningstagandenoch försvåra kommande planläggning. I vitesföreläggandet gjordes de ändringarnaatt föreläggande beträffande placeringen av fritidshuset togs bort samt atttidpunkten för fullgörandet framflyttades till . Beslutetöverklagades till kammarrätten i . Kammarrätteninhämtade yttranden från BN och från statens planverk vilka båda avstyrkte besvären.Den 2 juni 1978 beslöt kammarrätten att överlämna målet till regeringensprövning och hemställde att sökandens besvär skulle lämnas utan bifall. Dockskulle den tid inom vilken föreläggandet skulle vara fullgjort bestämmas efter det att sökanden fått del av regeringens beslut. Regeringenuttalade i sitt beslut (bostadsdep. nr 39) att särskildaskäl förelåg för att medge undantag från rådande byggnadsförbud. Regeringenfann att varken tillbyggnaden av fritidshuset eller källaren under uthusetkunde anses föregripa eller försvåra en kommande planlägg- KU1980/81:25 217 ning med hänsyn till den speciella karaktären hos detredan förut utbyggda området och till att fastigheten var omgiven av storafasdgheter, bebyggda med hus om minst 150-200 kvm och i många fall större. Inom område som inte ingår istadsplan eller byggnadsplan får byggnadslov ej ges fill nybyggnad som skulleinnefatta tätbebyggelse. Undantag görs dock dels för nybyggnad förtillgodoseende av jordbrukets, fiskets, skogsskötselns eller därmed jämförligtbehov, dels för tätbebyggelse av mindre omfattning (56 § 1 mom. 4 st.byggnadsstadgan). har emellertid fått befogenhet att, om särskildaskäl föreligger, lämna tillstånd till nybyggnadsföretag av detta slag. Dennabefogenhet kan under vissa förutsättningaräven anförtros (136 §byggnadslagen, 67 § byggnadsstadgan). Innebörden av begreppet tätbebyggelseanges närmare i byggnadslagen (6 §). Har fråga väckts om upprättande av byggnadsplan för visstområde eller om ändring av sådan plan, äger , högstett år, förordna att nybyggnad inom området inte får företas. fårförlänga förbudets giltighetstid i sänder. Undantag kan medgesav eller, enligt av regeringen meddelade föreskrifter, avbyggnadsnämnd (BL 109 §). För det aktuella området rådde nybyggnadsförbud enligtdenna bestämmelse . Det senaste av meddelade förbudetgällde . beslut hade överklagatstill regeringen, som i beslut (bostadsdep. nr 39) lämnadebesvären utan bifall. I detta beslut yttrade regeringen bl. a. följande: beslut omförlängning av förbudet har föranletts av en framställning från byggnadsnämndeni kommun. Därigenom får frågan om planläggning alltjämt anses varaaktuell. Visst arbete, syftande till planläggning, har också bedrivits. Det kaninte anses uteslutet att planläggningen skulle försvåras om nybyggnadsförbudethävdes. Besvären skall därför inte bifallas. Syftet med ett byggnadsförbud är att ge kommunenerforderligt rådrum för planläggningsarbete. a. härav följer att förbudstideninte bör vara längre än vad som är nödvändigt för detta arbete, vilket börbedrivas skyndsamt. Regeringen finner därför att en i kommunens politiska organbehandlad fidplan för planläggningen med beaktande av kommunens beräknaderesurser är nödvändig för att klargöra förbudet kan kommaatt avvecklas. Framställning om ytterligare förlängning av förbudet bör alltsåvara underbyggd bl.