bet · G401SoU42 · 1980-12-31 00:00:00 — om blodförsörjningen m. m. I motion 1979/80:1201 av AnitaGradin (s) och () hemställs att hos regeringenbegär en utredning angående införande av blodgruppsbestämning på ochkörkort. I mofion 1979/80:1221 av () ochPer-Axel () hemställs att av regeringen begär förslag om åtgärderför att sfimulera till blodgivning, framför allt av värnplikfiga. Remissyttranden över motion 1979/80:1201 På hemställan av socialutskottethar , och yttratsig över motion 1979/80:1201. anser att en utredning av det slagmofionärerna föreslår inte är motiverad. Styrelsen anger att en grundliggenomgång av problematiken gjordes i samband med att allmänheten bereddesfillfälle att anskaffa identitetsbrickor av metall som utarbetats avstafistiska centralbyrån och . I samband därmedutarbetades cirkulär (MF 1967:17) om angivande av blodgrupp på idenfitetsbrickam. gör följande allmänna bedömning i fråga omblodgruppsangivelse i dokument av här aktuellt slag, Vid skador i samband med olycksfallo. d. då risk för chocktillstånd föreligger ges rutinmässigt i första handblodersättningsmedel (macrodex) som icke kräver blodgruppsbestämning. DeUa kanges redan på olycksplatsen av ambulanspersonal som fått utbildning härför. Felaktig blodgruppering kan vid blodtransfusion medföramycket allvarliga medicinska risker. Noggranna rutiner har därför utarbetats,innebärande att blodgruppen allfid kontrolleras innan överföring sker. Inom den civila sjukvården föreligger i princip alltidmöjlighet att fastställa patientens blodgrupp före en blodtransfusion. En sådanges aldrig med beaktande enbart av uppgifter som patienten bär på sig. Risk förförväxling av identitetshandlingar av olika slag skulle kunna medföra svårakatastrof-fillbud. Risk för förväxling föreligger naturligtvis särskilt dåhandlingen i fråga saknar fotografi, men kan inte heller uteslutas helt dåfotografi finns som på körkort och vissa . Fotografiet medger inteallfid en säker identifiering; handlingen kan också vara skadad eller annarsotydlig. Redan av dessa skäl är blodgruppsangivelse påifrågavarande handlingar av ringa värde. 1 1980/81. SoU1980/81:42 2 Härefter påpekas att om en uppgiftom blodgrupp skulle införas på körkort eller skulle det medföra en ickeringa belastning på sjukvården. avstyrker bifall till motionärernashemställan och anför delvis samma synpunkter som ovan redovisats ursocialstyrelsens yttrande. Förbundet tillägger följande. För att vara meningsfullt måste ettsystem med blodgruppsregistrering av den typ som beskrivs i motionen ha en mer ellermindre allmän utbredning. Detta förutsätter inrättandet av en omfattandeadministrativ registreringsapparat, som - särskilt initialt - bedöms bliresurs- och kostnadskrävande. Överförandet av blodgruppsbestämningen till ettannat dokument, exempelvis , måste också ske i tillförlitliga former.På grund av bl. a. denna tillförlitlighetsaspekt kan övervägas om det inte vorelämpligare att, såsom redan finns vissa exempel på, även uppgift om blodgruppfinns tillgänglig i centrala register på större sjukhus. På detta område pågårviss försöksverksamhet, vars resultat kan få betydelse även i frågan omblodgruppsregistrering. redovisarrutiner vid blodgivning. Sällskapet tillägger därefter att följderna av enfeltransfusion genom förväxling har bedömts så allvarliga att O Rh-negativtblod alltid skall ges där en korrekt blodgruppering ej kan säkerställas. Dettastöds helt av erfarenheter från den militära blodtransfusionsverksamheten därman i t. ex. amerikanska och israeliska armén i akuta lägen endast utnyttjatO-blod trots att soldaterna haft blodgrupp angiven på sina ID-brickor och trotsatt blodgrupperingarna utförts planerat och i fredstid. För att en uppgift om blodgrupp päen handling skall kunna användas som underlag för utprovning av blod förtransfusion måste mycket stränga krav på informationens exakthet varauppfyllda. Därtill bör informationen presenteras på ett sådant sätt att riskenför mänskliga misstag vid användandet av uppgifterna i sjukvården blir så litensom möjligt. Dessa krav är i praktiken svåra att uppfylla på ett varshuvuduppgift är en annan. Utfärdande myndighet kommer att betungas med för demnya kollationeringsrutiner. Det är troligen dessutom omöjligt att ge blodgruppsuppgiftenen för sjukvården optimal utformning. På vissa håll i landet förses patientersom blodgrupperas med blodgrupperingsbeskedet utformat på ett sådant sätt attdet är direkt användbart i sjukvården. Försök pågår att utvidga dennaverksamhet i samband med att svarsrutinerna datoriseras. Om resultatet visarsig bli positivt finns här en organisationsform som eventuellt längre fram kanbyggas ut till att omfatta även personer av andra kategorier om detta då skulleanses angeläget. Motivering i motion 1979/80:1221 I motion 1979/80:1221 anförs attbehovet av råmaterial för de plasmapro-teinprodukter som förbrukas i landetendast till hälften täcks inom landet. Det uppges att blodplasmaimporteras från övriga och . Motionärerna hänvisar till anförandensom hållits på ett av styrelsen för teknisk utveckling anordnat symposium imars 1979, där det bl. SoU1980/81:42 3 att den självförsörjningsgrad som råder beträffandeblodplasma är riskabel och att det saknas en nationell styrning av den svenskablodförsörjningen. Motionärerna framhåller slutligen att symposiet klart visadeatt det är mycket angeläget att få fram en ökad kader av blodgivare för attmöta behoven, att en väg kan vara att via Röda korset propagera för detta ochatt en annan väg kan vara att undersöka möjligheten att låta blodgivning ingåsom ett frivilligt system undci värnpliktstjänstgöringen. Användning av blod och derivatdärur har en viktig roll i modern sjukvård. Vid kirurgiska ingrepp, olycksfall,brännskador och tarmsjukdomar måste blodförluster ersättas. Vissa sjukdomarmedför nedsatt blodnybildning och innebär att exempelvis vita blodkroppar måstetillföras. Gammaglobulin som ges som profylax mot vissa infektioner kräverockså blod som råmaterial liksom en del andra blodprodukter som används inomsjukvården. Av immunologiska skäl kan blod från djur inte användas,och det är därför nödvändigt med människor som blodgivare. Blodgivning sker vidblodcentraler som samtliga administreras av sjukvårdens huvudmän. Vid etteller två sjukhus inom varje sjukvårdsregion finns regionblodcentraler(sammanlagt nio). Utöver uppgifterna att organisera blodgivning och framställaprodukter ur blodet har en blodcentral serviceuppgifter för det sjukhus ellerden sjukvårdsregion, till vilken den är knuten. Samtliga blodcentraler har handom blodgruppsbestämning och annan blodgruppsserologisk diagnostik av patienter. Någon myndighet eller annat organ som samordnarplaneringen av blodverksamheten i landet finns inte. Regionblodcentralernasöverläkare har bildat en samarbetsgrupp som - vid behov av medicinsk ochteknisk samordning över regionsjukvårdsgränserna - tar vissa initiativ för attstödja och utveckla blodverksamheten inom hälso- och sjukvården. Den regionalasamordningen sköts av blodcentral vid resp. regionsjukhus. Antalet blodgivningar är ca 410 000/år. Detta räcker föratt täcka transfusionsbehovet av röda blodkroppar. För att täcka behovet avråvaror för industriellt framställda blodprodukter exempelvis albumin,AHF-koncentrat, anti-D-gammaglobulin och vanligt gammaglobulin måste import avblodplasma ske. I anslutning härtill bör nämnas att denlaboratoriekontroll av blod och blodråvaror som utförs varnar endast mot vissasjukdomar. Ett exempel på sjukdomar som inte avslöjas vid laboratoriekontrollenär transfusionsgulsot. Denna sjukdom är mycket vanligare i t. ex. än iSverige. (Se artikel av docenten i Landstingens Tidskrift1980:18 s. En stor del av import av blodråvaror sker från . 1* 1980/81. SoU1980/81:42 4 Ett flertal forskningsprojekt somgäller blodverksamhet bedrivs i . Redan nu finns möjlighet att få ut merur befintlig blodtillgång genom att man i modern blodtransfusionsbehandlingfrångår behandlingen med helblod för flertalet patienter och i stället delarupp den givna blodenheten i ett flertal komponenter som kan komma olikapatienter till godo. Även givarna kan utnyttjas mer effektivt, t. ex. genom atts. k. plasmaferesmetod används. Denna metod innebär att plasman avskiljs urblodet medan blodkropparna -som återbildas långsammare hos blodgivaren -återförs till blodgivaren. 'KabiVitrum AB:s verksamhet har pä förfrågan meddelat följande. har en lågsjälvförsörjning och svår brist på högvärdig blodplasma. Vissa industriländerhar emellertid en gynnsammare situation och tillåter export, vilket utgör enförutsättning för den nuvarande svenska läkemedelstillverkningen. Blodbaseradeläkemedel produceras i enbart av statsägda . Under 1980importerades dels plasmaråvara för av den svenska produktionens behov,dels färdiga läkemedel motsvarande ca halva råvaruimporten. Än allvarligare äratt huvuddelen av den svenska plasman kommer från sjukhusens utdaterade blod,ur vilket enbart vissa av läkemedlen kan framställas. Svensk högvärdig plasmautgjorde enbart av råvaran för svensk tillverkning. Vi är alltså i oroande grad beroende av import. Det börsamtidigt konstateras att har uppmanat till nationellsjälvförsörjning av plasma. har 1977, med hänsyn till densvenska försörjningen och baserat på en redovisad utredning, till sinamedlemmar lärTinat ett antal,rekommendationer om bl. a. information och servicetill blodgivare samt en modell för leveransavtal med . En vissförbättring av plasmatillgången har skett , men alltförlångsamt. producerar de viktigaste blodprodukterna:Albumin för chocktillstånd, brännskador m.m., Gammaglobulin för bl a hepatit-Aprofylax, speciella Immunglobuliner för hepatit-B och mot Rh-immunisering samtpreparat med koagulationsfaktorerna VIII och IX för olika former av blödarsjuka. Högvärdig plasma framtas vid blodcentralerna i en välreglerad process, där blodkropparna avskiljs och infrysning sker inom någratimmar. Blodkropparna kan antingen sparas och vid behov ges till patientereller återges till blodgivaren. Man talar i det senare fallet omplasmagivr>ing. Samtliga blodkomponenter bibehåller genom förfarandet sinaegenskaper. Både för nationell försörjning och tillverkningsekonomi är det avvärde att kunna utvinna samtliga produkter ur en gemensam råvarubas. Mot dennabakgrund bedöms att endast en planmässig utbyggnad av plasriiagivning iSverige, inom rimlig tid, kan ge en tillfredsställande försörjning. Endast vid sker nu plasmagivning istörre omfattning. De praktiska erfarenheterna är goda, också vad gällerrekryteringen av givare. En säker och ekonomisk hantering av blodplasma kräversärskilda lokaler och utrustning samt specialiserad personal. SoU1980/81:42 5 utveckling och praktiska erfarenheter i pekar motatt de nationella behoven av plasma bäst skulle tillfredsställas genom att ettmindre antal blodcentraler utökade sin verksamhet med plasmagivning. Ettbesvärande praktiskt hinder är lokalfrågan, då samplacering med blodcentral ären förutsättning. Ett annat problem sammanhänger med finansieringen, då baranågra landsting skulle belastas av investeringar. En inom utseddarbetsgrupp hade i uppdrag att utreda landstingensblodförsörjningsfrägor. 1 en rapport redovisade arbetsgruppen sinaställningstaganden. rekommenderade i ett cirkulär (AC12/77) sina medlemmar att tillämpa de riktlinjer som arbetsgruppen angav i sinrapport. Av arbetsgruppens rapport framgår bl. a. atttappningsfrekvensen är tätare i än i flertalet andra länder och att undersökningarvisar att tappningsintervallet behöver förlängas. Detta skulle innebära behovav ytterligare blodgivare. 1 sitt förslag till åtgärder när det gällerblodförsörjningen anförde arbetsgruppen bl. a. att olika blodgivarstimulerandeåtgärder måste insättas och även andra blodbehandlingsmetoder än den nuvanligaste tillämpas. Som exempel på blodgivarstimulerande åtgärder nämndes attmiljön vid och omkring blodgivningen måste göras trivsammare, väntetidernakortare och mobil tappningsverksamhet införas i större utsträckning äntidigare. a. i massmedia kunde komma till användning.Arbetsgruppen föreslog att behovet av central rekrytering och informationundersöktes. För att tillmötesgå KabiVitrum AB:s behov av blodråvara tillprodukter för den svenska sjukvårdens behov hade arbetsgruppen i samråd medKabiVitrum AB utarbetat en modell till samarbetsavtal om leverans avblodråvaror från blodcentralerna till , Ett förslag tillprissättning utarbetades också av arbetsgruppen. I skrivelse till sjukvårdsstyrelsernaerinrade om sitt cirkulär AC 12/77 och uttalade att enkontinuerlig översyn av prissättningen sker. Vidare lämnades en av KabiVitrumAB gjord redovisning av befintliga avtal med sjukhusdirektioner ochsjukvårdsstyrelser. Slutligen anfördes att regionblodcentralerna har encentral ställning avseende blodförsörjning och tillgång på blod i ensjukvårdsregion och att det därför kan finnas anledning att - på sätt somexempelvis sker i - närmare överväga samarbetsformerna mellanlandstingen för att i en region säkra tillgången på blod. I skrivelse till samtligasjukvårdsstyrelser och motsvarande organ i landet har Landstingsförbundetmeddelat följande. I syfte att få till stånd en diskussion kring problematikenblodförsörjningsfrågor - ökad givarrekrytering tog förbundet i juni 1980initiativ till två interna sammanträffanden med några av förbundetsförtroendemän från regionsjukvårdslandstingen. Resultatet av diskussionernasammanfattas på följande sätt: SoU1980/81:42 6 Det ärangeläget att varje enskild sjukvårdshuvudman tar ställning till sitt behov avoch ansvar för åtgärder kring blodförsörjningen inom /kommunen. Regionalsamverkan och regionalt kunskapsutbyte bör ske via regionsjukvårdsnämnden ochregionblodcentralen. Utskottet har under hand inhämtat följande från denansvarige tjänstemannen på . Rekrytering av blodgivare utgörinte något problem annat än i . I övriga delar av landet har mannormalt tillgång till erforderligt antal blodgivare. I har manunder senare år bedrivit viss kampanjverksamhet för att rekrytera blodgivare.Man har också inrättat mobil bloduppsamling för att underlätta för blodgivarna. Den centrala upplysningsverksamhet som nämns iarbetsgruppens rapport hade man tänkt skulle tas om hand avsocialstyrelsens h-nämnd. Denna idé har emellertid övergivits bl. a. på grundav den omorganisation står inför. En av regionblodcentralens samarbetsgrupp hossjukvårdshuvudmännen föreslagen informationssatsning innebärande att varjeregion skulle anvisa för ändamålet har inte kommit till ståndannat än i . Övriga landsting har på andra sätt ordnatinformations- och rekryteringsfrågan. uppfattning är att blodverksamhetenskall vara uppbyggd på samma sätt som den övriga hälso- och sjukvården, dvs.den skall bygga på lokala behov och förutsättningar. Man bör inom varjelandsting ta ställning till hur mycket blod man behöver för sin egen sjukvård,för sin andel av regionsjukvården och för leveranser av blodråvara tillKabiVitrum AB. Länssjukhusens kapacitet på området bör diskuteras och vid behovutvecklas. Erforderliga beslut fattas av respektive sjukvårdsstyrelse. Övervägandenom samordning och specialinsatser bör ske inom ramen för regionsjukvården.Dessutom bör , och kunna stödja enönskvärd utveckling på samma sätt som för övrig hälso-och sjukvård. avser att som enuppföljning av styrelsens rekommendation i cirkuläret AC 12/1977 ochutvecklingen tillställa huvudmännen en enkät kring hälso- ochsjukvårdens arbete med blodförsörjningsfrågorna. Regionblodcentralernas samarbetsgrupp planerar att underår 1981 på olika sätt söka stödja den totala givarrekryteringen i landet. Fördetta ändamål kommer möten att arrangeras med för området ansvariga läkare vidlänssjukhusen för erfarenhetsutbyte och diskussioner om den önskvärdautvecklingen. Styrelsen för teknisk utvecklingbedriver sitt arbete inom s. k. insatsområden. Förutsättningen för tillkomstenav ett insatsområde är existensen av ett industriellt eller samhälleligtproblem, som helt eller åtminstone delvis kan lösas med hjälp av tekniskforskning och utveckling. Insatsen bör kunna koncentreras i tiden över enperiod av i allmänhet och skall vara riktad SoU1980/81:42 7 mot ett mål som går att nå inom denna fidsram, exempelvisutveckling av ett system eller dylikt. utgörs ett av styrelsens insatsområden avBlod och blodprodukter. Insatserna avses sträcka sig och dra ensammanlagd kostnad av 20 milj. kr. har anvisat medel för budgetåren1979/80 och 1980/81. För nästkommande budgetår har regeringen i proposition1980/81:130 (s. 98, 104 o. 177) om Industripolifikens inriktning, m. m.beräknat 4,5 milj. kr. kommer att behandla medelstilldelningen i sitt betänkande 1980/81:64. Delmålenför insatsområdet har formulerats sålunda. Öka andelen komponentterapi ochoptimera utnyttjandet av blodrävaran genom - Förbättradteknik för tappning, separation, lagring och transfusion - Kliniskutvärdering av komponentterapi i syfte att fastlägga klararebehandlingsindikationer Förbättra produktionsutbytenav de plasmaderivat som är bestämmande för det totala plasmabehovet Förbättradkvalitetskontroll och produktdeklaration speciellt för cellulära komponenter Effektivare arbetsrutiner inkluderande ett optimalt utnyttjande av modern datateknikför: - Lagerhållningoch distribution av blod och blodkomponenter pågår ettflertal utvecklingsprojekt pä området Blod och blodprodukter. Bland dessa kannämnas följande, nämligen framtagande av gemensam metodbok för verksamheten påsvenska blodcentraler, förbättringar av plasmainsamlingsteknik för att erhållaförbättrad faktor-Vlll-produkt i bättre utbyte, metodutveckling för förbättradförvaring av röda blodkroppar samt kartläggning av kostnaderna förblodverksamheten. riksdagsbehandling m. m. Utskottet har vid /78(SoU 1977/78:25 s. 33) behandlat en motion som rörde medel till eninformationskampanj för att öka rekryteringen av blodgivare vid Karolinskasjukhuset. Utskottet avstyrkte motionen och anförde bl. a. att det med hänsyntill det ansvar för sjukvården som sjukvårdshuvudmännen har enligtsjukvårdslagen (1962:242) ankommer på dem att vid behov inifiera åtgärder fören tillfredsställande blodförsörjning. anordnade en hearing medberörda intressenter, bl. a. och , angåendeåtgår- SoU1980/81:42 8 der för att underlätta blodgivningen och öka antaletblodgivare i landet. I svar på en fråga i omvilka åtgärder dåvarande statsrådet ämnade vidta för att ökaSveriges självförsörjningsgrad när det gäller tillgången på blodplasmaredogjorde hon för STU:s arbete på området och redovisade den hearing somhållits . Hon hänvisade vidare till skrivelsei och den enkät förbundet avser utföra (se s. 6). Slutligenkonstaterade statsrådet att hon mot bakgrunden av vad hon redovisat inte finneranledning att f. n. ta inifiativ till ytterligare åtgärder för att öka Sverigessjälvförsörjningsgrad när det gäller tillgången på blodplasma. Införande av blodgruppsuppgift på och körkort Motionärerna bakom motion1979/80:1201, () och (), vill få till stånd enutredning om angivande av blodgrupp på och körkort. I motionenframhålls att ett sådant system som förordas skulle leda till ett enklareförfarande vid exempelvis olycksfall genom att ambulanspersonalen kunde meddelasjukhuset vilken blodgrupp patienten har. Över motionen har . Remissinstanserna anser inte att den av motionärernaföreslagna utredningen bör komma till stånd. Det framhålls att det vid skadori samband med olycksfall o. d. rutinmässigt i första hand gesblodersättningsmedel som inte kräver blodgruppsbestämning. I remissvaren sägs också att en av de vanligaste orsakernatill allvarlig transfusionskomplikation är förväxling. Ett införande avblodgruppsuppgift på och körkort skulle komma att betunga utfärdandemyndighet med för dem nya kontrollrutiner och bli resurs-och kostnadskrävande.Dessutom framhålls att risk för förväxling föreligger då ett fotografi intealltid medger en säker identifiering. Man pekar också på att vissförsöksverksamhet pågår och att i denna bl.a. ingår att pröva möjligheterna attlåta uppgift om blodgrupp finnas tillgänglig i centrala register pä störresjukhus. UtskoUet gör med hänsyn till vad som framkommit vidremissbehandlingen bedömningen att införandet av blodgruppsuppgift på ID-kortoch körkort inte kan antas medföra sådana fördelar att åtgärderna är motiverademed hänsyn till det merarbete och de merkostnader de skulle medföra. Utskottetanser därför inte att bör ta initiativ till en utredning av det slagmotionärerna förordar. Motion 1980/81:1201 avstyrks således. SoU1980/81:42 9 I motion 1979/80:1221 av Maj BrittTheorin (s) och () tas upp bristen på inhemsk blodplasma.Motionärerna refererar vad som sagts vid ett symposium om Blod ochblodprodukter som styrelsen för teknisk utveckling anordnade 1979. Enligtmotionärerna visade symposiet klart att det är mycket angeläget att få fram enökad kader av blodgivare. Som möjliga vägar att gå när det gäller att lösaproblemet nämner motionärerna dels propaganda via Röda korset, dels införandetav ett frivilligt system under värnpliktstjänstgöringen. Motionärerna vill attriksdagen hos regeringen begär förslag om åtgärder för att stimulera tillblodgivning, framför allt av värnpliktiga. Brist på inhemsk blodplasma som kan användas som råvaravid industriell framställning av blodprodukter i vårt land har rått sedan1960-talets början. Däremot täcks sjukvårdens behov av röda blodkroppar av denbefinfiiga blodtappningsverksamheten. uppmärksammades problemet medblodgivning av WHO som - efter att ha konstaterat att man med oro iakttagit attprivata företag startat blodinsamling i utvecklingsländerna - uppmanademedlemsländerna att stödja utvecklingen av den inhemska blodförsörjningen ochbasera denna på frivillighet och blodgivning som inte ersätts ekonomiskt. En rad åtgärder har vidtagits eller kommer att vidtas föratt råda bot på plasmabristen i landet. Som exempel kan nämnas derekommendationer som utfärdats av , de projekt som drivs istyrelsens för teknisk utveckling regi, det stöd till regionblodcentralerna somcentralernas arbetsgrupp avser att ge om rekrytering avblodgivare och de avtal om plasmaleverans som slutits mellan blodcentralernaoch . Utskottet hänvisar även till den utförliga redovisning somgjorts i det föregående. Viss förbättring i fråga om plasmaförsörjningen harinträtt men har fortfarande långt kvar till det mål som satts upp bl.a. av den arbetsgrupp inom som utredde blodverksamheten,nämligen att skall bli självförsörjande med blodråvara tillindustriellt framställda blodprodukter. Utskottet anser att bör söka leva upp till denprincip som WHO gett uttryck åt i fråga om blodförsörjningen. Riskerna vid eneventuell avspärrning och farhågorna för att importerat blod kan varasjukdomsöverförande i högre grad än annat blod utgör skäl som med styrka talarför att vi bör bli självförsörjande på blodområdet även vad gäller deindustriella behoven. De sätt på vilka problemen med försörjningen hittillsangripits har uppenbarligen inte varit tillräckligt effektiva. Då enighet längerått om målsättningen, nämligen att skall vara självförsörjande även dådet gäller råvaror till industriell tillverkning av blodprodukter, liggerbristerna uppenbarligen i förverkligandet av ambitionerna. SoU1980/81:42 10 det aviserad enkät till huvudmännen kring hälso- ochsjukvårdens arbete med blodförsörjningsfrågorna kan antas komma att ge en bildav vilka brister som finns i här aktuellt avseende. Eftersom sjukvården harbehov av de blodprodukter som framställs industriellt måste det vara ettgemensamt intresse att åstadkomma ett sådant system att råvarutillgångensäkras. Råvaruförsörjningen, bearbetningen av plasman och förbrukningen avplasmakomponenter inrymmer tekniska och ekonomiska problem som bör behandlas iett sammanhang. anser därför att det är en angelägen uppgiftför , styrelsen för teknisk utveckling, ,Spri och regionblodcentralernas samarbetsgrupp att tillsammans finna delösningar som gör det möjligt för att bli självförsörjande i fråga omblod och blodprodukter.