bet · G401NU30 · 1980-12-31 00:00:00 — Bestämmelserna i 5 och 6 §§ gäller ej, om gäldenärenuppenbarligen söker undandraga sig att betala eller om det annars föreliggersärskilda skäl att frångå vad som föreskrives där. Bestämmelsen i 6 § gäller ej, om gäldenären uppenbarligensöker undandraga sig att betala eller om det annars föreligger särskilda skälatt frångå vad som föreskrivs där. Hantering av inkasserade medel Medel som inkasserats för annans räkning skall hållas avskilda och utan dröjsmål insättas på räkning i bank eller motsvarande. Har ej annat avtalats, skall medlen utan dröjsmål redovisas till huvudmannen. Medel som har inkasserats för annans räkning skall hållas avskilda.Har medlen uppburits i inkassoverksamhet som inte är av tillfällig natur ochinte avser endast enstaka fordringar, skall de utan dröjsmål insättas påräkning i bank eller motsvarande. Om den som får en borgenärs uppdrag att driva in en fordranhar ett annat, fortlöpande uppdrag av borgenären att i väsentlig omfattninguppbära medel för dennes räkning utan skyldighet att hålla dessa medelavskilda, kan parterna skriftligen överenskomma om undantag från förstastycket. Medel som har inkasserats för annans räkning skall utandröjsmål redovisas till denne, om ej annat har avtalats. Register som avser gäldenärer och som används itillståndspliktig inkassoverksamhet får överlåtas eller upplåtas till annanendast efter medgivande av datainspektionen. Den som upphör med tillstånds-pliktig inkassoverksamheteller som avser att flytta en sådan verksamhet till ett annat land eller attkassera ett register som avser gäldenärer och som används i sådan verksamhetskall anmäla detta till datainspektio- NU1980/81:30 Nuvarande lydelse Inspektionen föreskriver i sådana fall hur det skallförfaras med register som nämnts och som berörs av åtgärden. Den som är eller har varit verksam i inkassoverksamhet/ör vilken krävs tillstånd enligt denna lag får ej obehörigen yppa vad han till följd därav fått veta om enskilds personliga förhållanden eller om yrkes- eller affärshemlighet. Den som är eller har varit verksam i en inkassoverksamhetsom avser indrivning av fordringar för annans räkning eller fordringar som harövertagits för indrivning får inte obehörigen röja eller utnyttja vad han tillföljd därav har fått veta om enskildas personliga förhållanden eller om yrkes-eller affärshemligheter. Vad som har sagts nu gäller dock inte i fråga ominkassoverksamhet som är av tillfällig natur och avser endast enstakafordringar. Första stycket tillämpas ej i fråga om den som enligtannan författning är underkastad en motsvarande tystnadsplikt. I det allmännasverksamhet tillämpas bestämmelserna i sekretesslagen (1980:100). Om gäldenärers skyldighet att ersätta kostnader för inkassoåtgärder finns särskilda bestämmelser. Om gäldenärs skyldighet att ersätta kostnad förinkassoåtgärd i vissa fall finns särskilda bestämmelser. Till böter eller fängelse i högst dömes den somuppsåtligen eller av oaktsamhet Till böter eller fängelse i högst döms den somuppsåtligen eller av oaktsamhet 2 Senaste lydelse 1975:744. 1. bedriver inkassoverksamhet utan tillstånd enligt dennalag, när sådant erfordras, eller 2. lämnar osann uppgift i fall somavses i 14 § andra stycket. 1. bedriverinkassoverksamhet utan föreskrivet tillstånd, 2. brytermot föreskrift enligt 3 § andra stycket att anmäla ändring av visstförhållande, 3. bryter mot 10 a§ första stycket eller andra stycket första meningen eller mot föreskrift somhar meddelats enligt 10 a § andra stycket andra meningen, eller 4. lämnar osannuppgift i sådana fall som avses i 14 § andra stycket. Har inkassoverksamhet bedrivits utan föreskrivettillstånd, skall register som avser gäldenärer och som har använts iverksamheten förklaras förverkat, om det ej är uppenbart obilligt. Detsammagäller, om ett register har överlåtits eller upplåtits i strid med 10 a §första stycket eller om föreskrift som har meddelats enligt 10 a § andrastycket andra meningen ej har följts. Denna lag träder i kraft, såvittavser 11 § och upphävandet av 16 § och i övrigt den 1 juli1981. Utan hinder av första stycket får datainspektionen i etttillståndsärende som avgörs före meddela föreskrift enligt 3 §andra stycket om skyldighet att anmäla ändring av visst förhållande, såvittangår fid från och med nämnda dag. NU1980/81:30 18 Lag om ersättning för inkassokostnader m. m. Härigenom föreskrivs följande. 1 § Denna lag gäller en gäldenärsskyldighet att ersätta en borgenärs kostnader för åtgärder som syftar till attförmå gäldenären att erlägga betalning för en förfallen skuld. 2 § Gäldenären är skyldig att utgeersättning för skriffiig betalningspåminnelse rörande skulden, om avtal däromhar träffats senast i samband med skuldens uppkomst. 3 § Gäldenären är vidare skyldig attutge ersättning för 1. krav rörande skulden, om kravbrev som harutformats på ett sådant sätt som anges i 5 § inkassolagen (1974:182) har lämnats över eller sänts till gäldenären, 2. upprättande av fullständig plan för amortering avåterstående del av skulden, om planen har tillkommit i samråd med gäldenären samt har satts upp skriffiigt och lämnats över eller sänts till gäldenären. 4 § Ersättningsskyldighet enligt 2 och 3 §§ gäller endastkostnader som har varit skäligen påkallade för att ta till vara borgenärens rätt. Ersättning utgår med skäligt belopp enligt vad regeringennärmare föreskriver. 5 § Har någon annan åtgärd än somavses i 2 och 3 §§ vidtagits i syfte att förmå gäldenären att erlägga betalningför en förfallen skuld, är denne inte skyldig att ersätta kostnaderna föråtgärden. Vad nu sagts inskränker dock inte den skyldighet som på annan grundän denna lag kan åvila gäldenären att ersätta kostnader för mer omfattandeförhandling för biläggande av tvistefråga rörande en fordran. 6 § Avtalsvillkor som utvidgargäldenärens skyldighet att utge ersättning utöver vad som följer av denna lagär ogiltigt. Denna lag träder i kraft . Bestämmelsen i 6 § tillämpas ävenpå avtalsvillkor som har fillkommit före den nya lagens ikraftträdande. NU 1980/81:30 19 De motioner som har väckts med anledning avpropositionen är följande: 1980/81:13 av () och LennartPettersson (s), vari hemställs att som sin mening ger regeringen tillkänna vad som i motionen anförts rörande motivuttalanden om s. k.äktamakeupplysningar i proposifion 1980/81:10 om ändring ikreditupplysningslagen (1973:1173), m. m., 1980/81:14 av () och LennartPettersson (s), vari hemställs att [somsin mening] ger regeringen till känna vad som i motionen anförts rörande motivuttalanden till 9 § i förslaget till lag om ändring i kreditupp lysningslagen och till 4 § i förslaget till lag om ersättning förinkassokostnader m. m., 2. antari motionen förordade ändringar i 11 § i förslaget till lag om ändring i kreditupplysningslagen och i 5 och 6 §§ i förslaget till lag om ersättning för inkassokostnader m. m., 1980/81:41 av m. fl. (fp), varihemställs att beslutar att 1 § [kreditupplysningslagen] ändras påsådant sätt att kreditupplysningslagen ej omfattar finansbolagens internakreditupplysningsverksamhet, 1980/81:42 av m. fl. (fp, s, m, c,vpk), vari hemställs att uttalar att en kreditansökan från ena makenendast skall kunna motivera personupplysning om den kreditsökande maken, inteom den andra maken/makan, 1980/81:43 av i (vpk)och (vpk), vari hemställs att antar följandeförslag till lag om ändring i inkassolagen (1974:182): NU 1980/81:30 20 Inkassoverksamhet,som avser---- tillstånd av datainspektio nen. Om inkassoverksamheten utgör ett underordnat led ien annan verksamhet och inte någon av verksamheterna utgörnäringslivsverksamhet eller om inkassoverksamheten bedrivs av ett företag förett annat företag inom samma koncern behövs tillstånd endast ifall dåinkassoverksamheten avser fordringar som tillkommer eller har övertagits frånnågon som inte utan tillstånd enligt denna lag hade kunnat driva infordringarna. Tillstånd behövs ej-- tillsyneller advokat. Dennalag träder i kraft . önskar att förslaget tillkreditupplysningslag skall ändras i två avseenden. Enligt föreningen bör 1 §utformas på sådant sätt att finansbolag i likhet med andra kreditinstitut ejomfattas av lagen när det gäller s. k. intern kreditupplysningsverksamhet.Vidare bör 9 och 11 §§ ändras på sådant sätt att äktamakeupplysning ochsammanboendeupplysning möjHggörs, med visst undantag avseende makar som ejsammanbor. ABAKAB hemställer att det föreslagna nya andra stycket i 11 §kreditupplysningslagen - vilket avser obligatoriskt skriftligt meddelande tillden omfrågade om innehållet i annan kreditupplysning rörande enskild person änpersonupplysning - skall utgå ur lagförslaget. tar i sin skrivelse upp två frågor rörande 5 § inkassolagen.När det gäller bestämmelsen att i krav mot en gäldenär skall i fråga om räntasärskilt anges beloppet av upplupen ränta, räntesatsen samt den tid och detkapitalbelopp som ligger till grund för ränteberäkningen önskar föreningen atten viss förenkling skall möjliggöras i praxis, t. ex. genom föreskrifter avdatainspektionen. Föreningen begär vidare att den passus i paragrafen skallutgå som innebär att det i förekommande fall krävs uppgift om att gäldenäreninte med befriande verkan kan betala till den som har överlåtit eller pantsattsin fordran. Slutligen vill föreningen att de föreslagna lagändringarna inteskall träda i kraft förrän . NU 1980/81:30 21 Kreditupplysningslagen (1973:1173) och inkassolagen(1974:182) trädde båda i kraft . Huvudsyftet är detsamma -att skydda medborgarna mot integritetskränkningar. Yrkesmässigt bedrivenkreditupplysningsverksamhet och yrkesmässigt bedriven inkassoverksamhet har påden grunden hänförts till den begränsade del av näringsUvet där ett företaginte får verka utan särskilt tillstånd. Banker och, när det gäller inkassoverksamhet,advokater har i viss utsträckning undantagits från lagsfiftningen med hänsyntill att de står under särskild reglering. Förfillståndsgivning och tillsyn på kreditupplysnings- och inkassoområ-dena svarardatainspektionen. Detta motiveras av att verksamheten på dessa områden normaltbedrivs med utnyttjande av automatisk databehandling (ADB), något som medföratt även datalagen (1973:289) blir tillämplig på verksamheten.Kreditupplysningslagen och inkassolagen gäller oavsett om register etc. försmed hjälp av ADB eller manuellt. ADB-tekniken ger stora möjligheter fill snabbaoch billiga transakfioner men verkar också i hög grad styrande vad beträffarmängden och arten av den information som kan tillhandahållas inom en godtagbarkostnadsram. Bådalagarna är resultat av en avvägning mellan olika intressen. Betydelsefullt idetta sammanhang är att de personer och företag vilkas integritet lagarna skallskydda inte har ett entydigt intresse av mycket långtgående restriktioner förden reglerade verksamheten. I den mån de är avnämare avkreditupplysnings- och inkassobolagens tjänster råder en uppenbarintressekonflikt. Vidare kommer de höjda kostnader som skärpta restriktionerkan medföra att direkt eller indirekt vältras över på det kollekfiv för varsskydd dessa restriktioner är tänkta. Lagarnainnehåller föreskrifter om tillstånd, om verksamhetens bedrivande - delvistämligen detaljerade - , om tillsyn och om straff och skadestånd. Vardera lagenkompletteras med ytterligare bestämmelser i en kungörelse. Vidare kandatainspektionen inom ramen för sin tillsyn meddela föreskrifter om hurverksamheten skall bedrivas. Totalt rör det sig om ett mycket omfattanderegelsystem som de berörda företagen har att rätta sig efter. Tillämpningenav de båda lagarna har givit en rad erfarenheter som har lett fill övervägandenom ändring och komplettering av vissa bestämmelser. Datainspektionenöverlämnade till regeringen två promemorior rörande sådanaerfarenheter. redovisade inspekfionen vidare en utredning ominkassokostnader som den hade utfört på uppdrag av regeringen. En utförligdepartementspromemoria med förslag till ändringar i kreditupplysningslagen ochinkassolagen och därutöver bl. a. en ny lag om ersättning 1978. Sedan ett fyrfiotal remissinstanser yttrat sig överpromemorian har det samlade materialet lagts till grund för den proposition sombehandlas här. NU 1980/81:30 22 Propositionen har föranlett fem motioner. Vid sinbehandling av ärendet har näringsutskottet muntligen och skriftligen fått delav ytterligare synpunkter från berörda myndigheter och frånbranschorganisationer och företag. I en viktig detaljfråga har lagutskottetyttrat sig. Denlagstiftning som föreslås i propositionen har till sin huvudsakliga delföreslagits träda i kraft . Ett par lagändringar sammanhängandemed den nya sekretesslagen skulle emellertid träda i kraft den 1 januari 1981.Då ärendet inte kunde slutbehandlas föreslog utskottet i ettsärskilt betänkande (NU 1980/81:25) begränsade lagändringar som endast rördesekretessbestämmelserna. Dessa ändringar har beslutats av och trätt ikraft (SFS 1980:968, 1980:969). I övrigt tas proposifionens lagförslag upp idetta betänkande. Innanbeslutade nya bestämmelser om kreditupplysnings- och inkasso-verksamhetensbedrivande träder i kraft bör helst omkring förflyta, så attföretagen får erforderlig tid att anpassa sina mtiner efter dessa bestämmelser.Med hänsyn därtill och till att ändrade bestämmelser i kreditupplysningslagen(8 §) om gallring av äldre uppgifter lämpligen bör gälla från ett årsskifteföreslår utskottet att de lagändringar som skall genomföras träder i kraftden . Utskottettar i det följande upp sådana frågor rörande lagförslagen som vid utskottetsberedning har aktuahserats genom motionsyrkanden eller på annat sätt. Omingenting annat sägs lämnar utskottet regeringens förslag utan erinran. En ipropositionen föreslagen redakfionell ändring i 22 § lagsökningslagen har-enligt nytt förslag av regeringen (prop. 1980/81:88) -redan beslutats avriksdagen (LU 1980/81:25, rskr 1980/81:352). Förslaget fill lag om ändring ilagen (1974:8) om rättegången i tvistemål om mindre värden - den s. k. småmålslagen -kompletteras av utskottet med 8 § andra stycket, som till följd av ett tekniskt missöde saknas i propositionens lagtext. Som inledningsvis sagts gällerkreditupplysningslagen inte utan inskränkning banker - närmare bestämtSveriges riksbank, investeringsbank AB och andra kreditinrättningarunder bankinspektionens tillsyn än finansbolag enligt lagen (1980:2) omfinansbolag. Undantaget medger intern förmedling av kreditupplysningar inom densålunda definierade kretsen av företag. I praktiken har undantagsregeln - pågmndval av ett motivuttalande - ansetts omfatta ävenUpplysningscentralen , som ägs av bankin stituten gemensamt. I propositionen föreslås att lagens tillämpningsområde skall anges med en mera konkret formulering än det hittillsvarande begreppet "yrkesmässigt bedriven kreditupplysningsverksamhet". En ny bestämmelse undantar uttryckligen UC hksom andra kreditupplysningsföre tag med motsvarande organisatoriska ställning. Finansbolagen skall enligt propositionen hksom ingå i lagens tillämpningsområde. NU 1980/81:30 23 bl.a. att de är förhindrade att internt utbyta kreditupplysningar utan att iakttalagens bestämmelser beträffande inskränkningar i informationsinnehållet,besked fill den omfrågade m. m. Det sistnämnda förslaget är kontroversiellt. Påremisstadiet har det tillstyrkts från de flesta håll men kritiserats av bankeroch finansbolag. Bankinspektionen har också hävdat att det inte finns anledningatt låta andra regler gälla för finansbolagen än för bankerna. Frågantas upp i motion 1980/81:41. Där begärs att skall besluta om en sådanändring i 1 § kreditupplysningslagen att lagen inte kommer att omfattafinansbolagens interna kreditupplysningsverksamhet. Mofionärerna bemöter deskäl för den föreslagna ordningen som anges i propositionen. Det främsta avdessa är att det skulle innebära en kraftig inskränkning av lagens nuvarande tillämpningsområde,om undantagsregeln för bankernas interna kreditupplysningsförmedling fåromfatta även finansbolagen. Detär enligt utskottets mening ingalunda lätt att avgöra vilken ståndpunktlagstiftaren bör inta i denna fråga. Vardera av de båda meningsriktningar somstår mot varandra kan åberopa konsekvenssynpunkter till sin förmån. Denhittills inte nämnda undantagsregel som säger att lagen inte gäller förmedlingav kreditupplysningar inom samma koncern försvårar ytterligare bedömningen av hurlångt de praktiska verkningarna av särregeln beträffande finansbolagen kommeratt sträcka sig. Utskottet finner emellertid att övervägande skäl talar för denordning som föreslås i propositionen. En förteckning över finansbolagen ger vidhanden att dessa utgör en heterogen kategori. Det är ännu oklart vilka resurserbankinspektionen kan sätta in på tillsynen över finansbolagen. Rimligen måstedet ta avsevärd tid innan samspelet mellan bankinspektionen och finansbolagenhar lett därhän att inspektionen har samma överblick över finansbolagensverksamhet som över bankernas. Kontokortsföretagens särskilda behov av attkunna utbyta informationer om kreditmissbruk etc. kan, såsom klargörs ipropositionen, tillgodoses dispensvägen. Utredningen (E 1980:04) om kontokortskall f. ö. enligt sina direktiv närmare pröva vad som bör gälla i fråga omkontokortsföretagens möjligheter att få och utbyta sådan information.Intresset av integritetsskydd får därvid, heter det i direkfiven, vägas mot dekonsumentpolitiska motiven för en effektiv kreditupplysning. Utskottettillstyrker sålunda vad som i propositionen föreslås om kreditupplysningslagenstillämpningsområde. Härav följer att motion 1980/81:41 avstyrks. När det gäller kreditupplysningsföretagensverksamhet har frågan om s.k. äktamakeupplysningar tilldragit sig särskilduppmärksamhet. I anslutning till 9 § - som anger vissa restriktioner förutlämnande av personupplysning, dvs. upplysning om annan enskild person ännäringsidkare eller motsvarande -gör föredragande statsrådet vissa uttalanden iden nämnda frågan. Dessa går sammanfattningsvis ut på följande.Personupplysning rörande make som inte själv är kreditsökande e. d. får lämnasut endast på särskild begäran och bara NU1980/81:30 24 om beställaren kan anses ha ett beaktansvärt behov avupplysningen. Äktamakeupplysning bör följakfiigen inte få lämnas ut i fall dådet rör sig om endast en mindre kredit e. d. Endast i undantagsfall bör detkomma i fråga att äktamakeupplysning lämnas när makarna inte är sammanboende.Datainspekfionen bör utfärda tillämpningningsföreskrifter på detta område. Frågan om äktamakeupplysningar behandlas i två motioner,1980/81:13 och 1980/81:42. Enhgt mofionärerna syftar föredragande statsrådetsuttalanden till vad som kan kallas lagstiftning genom motivuttalanden, någotsom inte bör få förekomma. I motion 1980/81:42 yrkas att skall uttalaatt en kreditansökan från ena maken endast skall kunna motivera personupplysningom den kreditsökande maken, inte om den andra maken. Samma innebörd haryrkandet i motion 1980/81:13. Det gäller här uppenbarUgen en vikfig fråga röranderättsförhållandet mellan äkta makar. Frågan har utretts av lagutskottet i dessbifogade yttrande LU 1980/81:4 y, till vilket näringsutskottet med instämmandehänvisar. Konklusionen av lagutskottets tolkning av och kommentarer tillgällande rätt blir följande. Personupplysning fär inte inhämtas om make sominte är kreditsökande. Datainspektionens anvisningar på området bör förtydligasså att detta förhållande klart framgår. Kreditupplysningslagen läggeremellertid inte hinder i vägen för att äktamakeupplysning inhämtas när denkredit beträffande vilken upplysning söks kan anses hänförhg tillhushållskostnader enligt 5 kap. 12 § . Om ansluter sig fill dessa uttalandentillgodoses motionerna 1980/81:13 och 1980/81:42. I anslutning fill vadlagutskottet har anfört vill näringsutskottet tillägga att det, omtillämpningen av gällande bestämmelser visar sig medföra nackdelar förkreditsökande eller kreditgivare, får ankomma på regeringen att föreslå denändring i kreditupplysningslagen som kan vara erforderlig. I konsekvens med vad här har anförts omäktamakeupplysningar bör 11 § tredje stycket, som praktiskt taget uteslutandeavser sådana upplysningar, utgå ur lagförslaget och det därpå följande stycketändras redaktionellt. Ändringen i 11 § medför en följdändring i 19 § förstastycket 4. Ett par andra frågor som gällerlämnande av personupplysningar tas upp i motion 1980/81:14. En av dessa gäller den legitimitetskontroll som ettkreditupplysningsföretag är skyldigt att verkställa när en kreditupplysningbegärs. Enligt 9 § får personupplysning - annorledes än genom tryckt skrifteller motsvarande -inte lämnas ut om det finns anledning att anta att denkommer att användas av någon annan än den som på grund av ingånget ellerifrågasatt kreditavtal eller av liknande anledning har behov av upplysningen.En föreslagen ny straffbestämmelse - i 19 § andra stycket - riktar sig bl. a.mot den som genom oriktiga uppgifter uppsåtligen föranleder attpersonupplysning lämnas ut utan grund i 9 §. Motionärerna anför följande.Anledningen till att 9§ NU 1980/81:30 25 ursprungligenhar formulerats som en förpliktelse för kreditupplysningsföretag- medstraffansvar- torde ha varit att man inte i det sammanhanget ville läggaförpliktelser på kreditupplysningsföretagens kunder. Det kan ifrågasättas omden nyssnämnda nya straffbestämmelsen i 9 § ger erforderlig klarhet isakfrågan. Den som begär eller på annat sätt tillgodogör sig enpersonupplysning måste till skillnad från kreditupplysningsföretaget ha klartför sig om han har legitimt behov av upplysningen eller inte. Motionärernas yrkandepå denna punkt är att som sin mening skall ge regeringen till kännavad som i motionen anförts rörande motivuttalanden till 9 §. Utskottetfinner syftet med denna del av motionsyrkandet oklart. Det tillämnaderättsläget framgår tydligt av vad föredragande statsrådet i det slutHgaregeringsprotokollet anför i anslutning till lagrådets yttrande rörande 19 §.När en beställare vänder sig fill den som bedriver kreditupplysningsverksamhetoch muntligen eller skriftligen begär att få ut en personupplysning bör det iprincip ankomma på den som bedriver kreditupplysningsverksamheten att understraffansvar enligt 19 § första stycket - som, såvitt här är i fråga, förblir isak oförändrat - avgöra huruvida personupplysningen enligt 9 § får lämnas ut.Ett straffansvar för beställaren bör komma i fråga endast om denne genomoriktiga uppgifter rörande sitt behov av personupplysningar uppsåtligenföranleder att den som bedriver kreditupplysningsverksamheten lämnar utpersonupplysningar utan att det föreligger grund till detta enligt 9 §. Detangivna yrkandet i motion 1980/81:14 avstyrks i berörd del med vad utskottethär har anfört. Isamma motion kommer man också in på reglerna beträffande besked till denomfrågade om innehållet i kreditupplysningen. Enligt 11 § i dess nuvarandelydelse skall den som avses med personupplysning - som lämnas annorledes ängenom tryckt skrift - med att upplysningen lämnas kostnadsfritt fåskriftligt meddelande om dess innehåll. Den föreslagna nya lydelsen av 11 §vidgar omfattningen av denna uppgiftsplikt. Vidare föreslås att även enskildperson som är näringsidkare eller motsvarande på samma sätt obligatoriskt skallfillställas ett skriftligt meddelande om de uppgifter som upplysningeninnehåller rörande honom. Motionärerna anför att ifrågavarande besked kommeratt åsamka kreditupplysningsföretagen åtskilligt merarbete när de frånföretagsupplysningen skall selektera de personuppgifter som skall ingå ibeskedet. De förordar en enklare lösning. Kreditupplysningsföretaget skulleåläggas att meddela den omfrågade att en upplysning har lämnats och att denomfrågade har rätt att mot skälig avgift få kännedom om vadkreditupplysningsföretaget har noterat om vederbörande. Utskottetinstämmer med motionärerna i att den föreslagna nya föreskriften kommer attåsamka kreditupplysningsföretagen ett visst merarbete. Denna olägenhet fåremellertid vägas mot de berörda personernas berättigade intresse av att få ettbesked som bl. a. ger dem möjHghet att kontrollera riktigheten av uppgifter somlämnas om dem. I vissa fall, såsom när det i en