bet · G401SfU1 · 1980-12-31 00:00:00 — betänkande 1980/81:1 om privat läkarvård och tandvård I motion 1979/80:1149 av SvenAndersson m. fl. (fp, c, m) hemställs alt uttalar all den privatavårdsektorn utgör en viktig del av den svenska vårdsektorn och att sädanaförutsättningar skaH skapas alt den bibehålls på minst nuvarande nivå. I motion 1979/80:1163 av m. f\. (m) yrkasall beslutar att hos regeringen hemställa orn åtgärder syftande lillall frågor om ersättare vid sjukdom för privatpraktiserande tandläkare ienmanspraklik i fortsättningen skall handläggas av i resp. läni stället för som av . I motion 1979/80:1637 av m.fl. (m)hemställs att som sin mening ger regeringen till känna attförhandsprövnings-gränsen inom tandvårdsförsäkringen bör höjas i enlighet medvad i motionen anförts. I mofion 1979/80:1870 av m. fl. (m)hemställs att ullalar att regeringen vidtar åtgärder för att tryggatillgången på privat läkarvård och tandläkarvård där den existerar ochutgör ett värdefullt tillskott till vårdutbudet. Ulskollel har inhämtat yttrandenöver motion 1979/80:1163 från ochFörsäkringskasseförbundet och motion 1979/80:1637 från riksförsäkringsverket.Till Försäkringskasseförbundels yttrande över motion 1979/80:1163 har fogatsyttranden från de allmänna försäkringskassorna i , ,, , , och samt Bohusläns.Malmö och allmänna försäkringskassor. Gällande bestämmelser m. m. I sjukförsäkringen ingår sedan den1 en allmän landvårds-försäkring. Tandvårdsförsäkringen omfattaralla försäkrade medan landstingens folktandvård skall svara förtandvården för barn och ungdomar under nämnda ålder. I avvaktan på attfolktandvården skall bli tillräckligt utbyggd har ungdomar i åldern 17-19 årövergångsvis rätt till ersättning för landvårdskoslnader från försäkringen. Tandvårdsförsäkringenersätter den försäkrades kostnader för tandvård 1 1980/81. SfU1980/81:1 2 enligt den av regeringen utfärdade tandvårdstaxan med 50 %av arvodel för vården upp lill . och av arvodel över deltabelopp. Vidare ersätts hela kostnaden för ädla metaller och annat material somanvänds i tandlekniskt arbete och som finns upptaget på en avriksförsäkringsverket utfärdad prislista. Om den beräknade kostnaden för tandvården uppgår till etthögre belopp än . är ell villkor för alt tandvårdsersätlning skallkunna utgå att tandläkarens behandlingsförslag underkastas förhandsprövning avförsäkringskassan. Regeln har tillkommit i syfte all garantera patienten enodonlologiskl riktig behandling och all undvika alt patienten eller försäkringenbelastas med onödigt stora kostnader. För att säkerställa den planerade utbyggnaden avfolktandvården infördes i övergångsbestämmelser lill tandvårdsreformbl. a. möjlighet för att, om verket fann anledning antaall folktandvårdens behov av tandläkare skulle bli otillräckligt tillgodosett,föreskriva att tandläkare som efter avsåg att påbörjaverksamhet i enskild tandvård ej skulle föras upp på förteckning hos allmänförsäkringskassa. Regeln om möjlighet att begränsa privatpraktiserandelandläkares elable-ring skulle gälla fram till utgången av , men hardärefter förlängts och gäller nu fram lill utgången av . har använt möjligheten lill elableringsbegränsningför tandläkare sedan mitten av . har riksförsäkringsverketföreskrivit att landläkare får föras upp på förteckning endast om verksamhetenavser att ersätta tidigare verksamhet i enskild tandvård, s. k. ersättningsetableringeller eljest synnerliga skäl föreligger för att föra upp tandläkare påförteckningen. Verket har dessutom föreskrivit all tandläkaren i fråga iprincip får föras upp på förteckning med verkan endast så länge han bedriververksamheten uteslutande på den ort där den tidigare verksamheten bedrivits, ide fall den tidigare verksamheten bedrivits utanför storstadsregionernaStockholm, och . Tandläkare som bedriver verksamhet i enskildtandvård i kommun utanför storstadsregionerna och är uppförd på förteckninghos allmän försäkringskassa, kan bli uppförd på förteckning hos annan kassa förverksamhet i enskild tandvård inom de nämnda storstadsregionerna endast om hanersätter en tidigare verksamhet. Ärenden om uppförande på förteckning av tandläkare prövasav . Beslut avseende uppförande på förteckning avtandläkare som vid sidan av heltidstjänst inom folktandvården avser att bedrivaverksamhet i enskild tandvård fattas dock av försäkringskassorna. Den senarekategorin tandläkare omfattas inle av etableringsbestämmelser-na så länge derastjänstgöringstid hos folklandvården är oförändrad. SfU1980/81:1 3 Etableringsbegränsningarna förprivatpraktiserande tandläkare som vill ansluta sig till tandvårdsförsäkringeninfördes som nämnts för att säkerställa folktandvårdens behov av landläkare.Riksdagen har därefter vid ett flertal tillfällen behandlat motioner som syftatlill all elableringsreglerna för privatpraktiserande landläkare skulleavvecklas (se SfU 1976/77:1, 1978/ 79:22 och SfU 1979/80:9). I del sistnämndabetänkandet behandlades förslag i proposition 1979/80:29 om förlängning avetableringsregeln t. o. m. och i samband därmed ändrade tillämpningsregler.Utskottet anslöt sig därvid lill förslaget och framhöll all åtgärderna utgjordeen nödvändig men myckel begränsad utvidgning av nuvarande praxis.Utskottet instämde i departementschefens uttalande om att problemen för denenskilde kunde minskas om bestämmelsen tillämpades på smidigast möjliga sättinom ramen för sitt syfte och att en årlig omprövning av bestämmelsens närmareutformning borde ske främst för att möjliggöra en anpassning till utvecklingenpå området. Frågan om en höjning av förhandsprövningsgränsen - från . - har tidigare aktualiserats i en motion vid 1977/78 årsriksmöte. I sitt av godkända belänkande SfU 1977/78:5 erinradeutskottet om all den gräns om , som tidigare gällde, på förslag avriksförsäkringsverket räknats upp med . lill 3 000kr. I skrivelse till hade verket framhållitbl. a., att de laxehöjningar som skett efter tandvårdsförsäkringens genomförandei och för sig endast motiverade en höjning av gränsen med . till 2 500kr. Med hänsyn till all den nya gränsen enligt verkels mening borde kunnatillämpas för föreslog emellertid verket att gränsensaltes till . Utskottet erinrade också om att del tidigare framhållit,att det måste ligga i både patienternas och tandläkarnas intresse attkostsammare behandlingar underkastas granskning och allförhandsprövningsgränsen . medför att förhandsprövning sker så snartpatientens kostnad överstiger , vilket fick anses innebära en skäligavvägning. På grund av det anförda och då del enligt utskottets mening kundeförutsättas att kom att fortlöpande föreslå dejusteringar i gällande ersättningssystem som verket fann påkallade avstyrkteutskottet bifall till motionen. Enligl beslut av riksdagbestäms fr. o. m. arvodet lill privatpraktiserande läkaresom är anslutna lill den allmänna sjukförsäkringen av reglerna iläkarvårdstaxan (1974:699). För all undvika att övergången till taxebindningskulle medföra en oskälig inkomstminskning för enskilda läkare som tidigaretillämpat en högre arvodesnivå än vad taxan 1* 1980/81. SfU1980/81:1 4 medgav, infördes vid de nya bestämmelsernas tillkomstövergångsvis en möjlighet för läkarna att efter individuell prövning ta ut etti förhållande lill taxans belopp förhöjt arvode (för . 5, 15, 25, 30eller ). Arvodeshöjning fick ske i de fall läkaren styrkt all han under år1973 utövat läkaryrkel på och därvid tillämpat ett genomsnillsarvode perbesök som översteg det genomsnittliga läkararvodel för läkare med minst 2 000palientbesök och haft kostnader för mottagningen som låg högre än normalt förden specialitet han utövade. Läkare vid gruppmotlagning etablerad före år 1973får ulan särskilt beslut tillämpa en arvodeshöjning med. för , 40 %.Även efterträdare till sådan läkare kan under viss förutsättning få rätt tillsamma arvodeshöjning. Vissa möjligheter till individuell taxebindning vidnyetableringar infördes (se SfU1977/78:12). Sålunda kunde försäkringskassa beslula om en med högst 20 %förhöjd arvodesnivå för nyetablerad praktik som var gemensam för minst tvåläkare. Beslutet skulle föregås av godkännande och ges endasti de fall vederbörande huvudman lämnat sitt samtycke lill elablering-en.Beslutet gällde praktik på viss ort. Avsikten med de ökade möjligheterna tillindividuell taxebindning, som begränsades till att avse högst 30 läkare underett vart av , var att etableringen skulle ske utanförstorstadsområdena och i första hand på orter där behovet av läkare var mindreväl tillgodosett. Även frågan om att genom en förhöjd laxenivå underlättaför läkare all nyelablera privatpraktik har tidigare prövats av ,senast vid /79. Vid näninda begärdes i en motion alt entaxenivå skulle införas som gjorde det möjligt att nyetablera ävenenmansmottag-ningar på orter där del inte fanns underlag för gruppmollagningar.Ulskollel (SfU 1978/79:22) avstyrkte molionsyrkandet med hänvisning till delsde särskilda bestämmelser som gällde , dels alt - såvittgällde den individuella laxebindningen för liden efter den 1 januari 1980-regeringens ställningstagande) frågan borde avvaktas innan gjordenågra uttalanden härom. Handläggning av frågor om ersättare förprivatpraktiserande tandläkare (motion 1979/80:1163) avstyrkerbifall till yrkandet i motion 1979/80:1163 all frågor om vikarier förprivatpraktiserande tandläkare vid sjukdom m. m. skall handläggas avförsäkringskassa i stället för som f. n. av . Verketanför all det vid handläggningen av elableringsärenden kunnat konstatera attsamrådsgruppernas vid försäkringskassorna bedömning av likartade ärenden intevarit enhetlig och i många fall skilt sig från gällande praxis. En delegeringav sjukvikariatsärendena till försäkringskas- SfU1980/81:1 5 sorna skulle enligt verkets mening ur denna synpunktmedföra viss risk för en oenhetlig tillämpning. Behandlingstiden av ärendenaskulle visserligen bli något kortare om de avgjordes på försäkringskassorna,men med hänsyn till all verket behandlar ifrågavarande ärenden med förtur - omde brådskar -kan några större tidsvinster inle göras. Med anledning av motionärernas påslående alt "del kandröja månader innan har beslutat sig" framhållerverket att handläggningstiden hos verket av ifrågavarande ärenden normalt rörsig om vecka eller veckor. Handläggningstiden för de 11 ärenden som inkom under1979 var i fyra fall högsl , i tre mellan en och . Denlängsta handläggningstiden var . I sistnämnda fall erfordradesemellertid kompletterande utredning. Verket understryker i sitt yttrande all en förutsättningför alt en tandläkare skall kunna uppföras på förteckning hos allmänförsäkringskassa är att vederbörande innehar legitimation som tandläkare.Enligl vad verket inhämtat utfärdar inte tillfälligalegitimationer för tandläkar-studerande som önskar vikariera förprivatpraktiserande landläkare. Slutligen erinrar verket om att 1978 årslandvårdsutredning i sitt delbetänkande SOU 1979:7, Tandvård i början av80-talel föreslagit vissa åtgärder för all begränsa antalet vikariat inomfolklandvården och då främst inom fakultetslandstingen för att uppnå en bättreregional fördelning av landvårdsresurserna. Utredningen har som enförutsättning för åtgärdernas genomförande angivit all omfattningen av vikariatpå den privata sektorn inte får tillålas öka. förordar att beslutanderätten ifrågor om uppförande på förteckning av vikarier för tandläkare vid sjukdom m.m. överförs till försäkringskassorna. Förbundet anser dessutom att även beslutom permanent uppförande på förteckning bör fattas av försäkringskassorna.Förbundet anför härvid att del delar motionärernas allmänna utgångspunkt attärenden om tillämpning av AFL inle bör få fördröjas genom extra administrativaomgångar om dessa inte kan anses vikliga för en korrekt tillämpning av gällandelagar och bestämmelser eller kan väntas tillföra beslutsunderlaget väsentliginformation. I de av motionärerna aktualiserade fallen föreligger enliglförbundets uppfattning inga skäl som talar emot all besluten kan anförtrosförsäkringskassorna. Kassornas lokala och regionala kännedom ulgör denviktigaste ingrediensen i beslutsunderlaget. Delta förhållande och att praxisär väl utvecklad talar tvärtom för all kassorna bör falla besluten. I sammanhanget förordar förbundet att kassornas beslut -liksom nu är fallet beträffande deras yttranden - föregås även konsultation avföreträdare för folktandvårdshuvudmannen och landläkarföreningen. I likhet med tillbakavisar förbundetpåstående i motion 1979/80:1163 om alt tandläkarstuderande skulle utnyttjas somtillfälliga ersättare för privatpraktiserande tandläkare. SfU1980/81:1 6 Höjning av förhandsprövningsgränsen (motion 1979/80:1637) avstyrkerförslaget i motion 1979/80:1637 om en höjning av förhandsprövningsgränsen vidtandvårdsbehandlingar . I anslutning till påståendet imotionen att en höjning av förhandsprövningsgränsen skulle medföra administrativalättnader påpekar verket att eftersom tandläkare innan behandling påbörjasskall lämna patienten behandlingsförslag med upplysning om de ungefärligakostnaderna för behandlingen jämte efterkontroll (3 § tandvårdstaxan), skulleden behandlande tandläkaren ändå behöva göra en dokumentation av sinterapiplanering och en kostnadsberäkning. Den ytterligare tid som åtgår försjälva ifyllandet av blanketten är, säger verket, naturligtvis svår altuppskatta men torde vara betydligt lägre än vad som anges i motionen. Verket uppger all försäkringskassorna avgjorde 70459 ärenden angående förhandsprövning och all avslag meddelats i relativt litenulslräckning. Åtskilliga av de ärenden som inneburit ell godkännande avbehandlingsförslagen har föregåtts av diskussioner och/eller ändring avförslagen. Verket erinrar om att de ersättningsregler som gäller fr.o. m. automatiskt innebär all förhandsprövningen kommer all skeförsl då patientavgiften överstiger . Trots den ersättning som utgårfrån försäkringen kan dessa behandlingar alltså bli kostsamma för de enskildapatienterna, och verket menar all förutsättningarna för alt dessa kostsammabehandlingar skall få ett så gott resultat som möjligt ökas genom dengranskning som sker vid förhandsprövningen. Vidare erinrar verket om att underden tid som gått sedan tandvårdsförsäkringen genomfördes den 1 januari 1974arvodesnivån för tandläkarens åtgärder enligt tandvårdstaxan höjts medsammanlagt och för tandtekniska arbeten räknat i förhållandetill taxenivå. Detta innebär exempelvis att en behandling som år 1974betingade ett arvode på . landläkararvode och 500 kr.arvode för tandlekniskt arbete - i dagens läge kostar . Mol den angivna bakgrunden har verket gjort följandebedömning av förslaget till höjning av förhandsprövningsgränsen till . Liksom tidigare anser allbestämningen av förhandsprövningsgränsen är en värderingsfråga, där olikaintressen får vägas mot varandra. Som verket tidigare framhållit bör härvidlagstörsta hänsyn tas till patienternas intresse av alt få kostsamma behandlingarunderkastade granskning. En höjning avförhandsprövningsgränsen till . skulle - tillsammans med de från 1 julinya ersättningsreglerna -medföra att förhandsprövning kommer alt ske försl närpatientavgiften överstiger . Enligl verkels mening bör förslaget medhänsyn härtill inte tillstyrkas. En ny höjning av förhandsprövningsgränsen kanknappast motiveras av de taxehöjningar som skett. Fråganbör lämpligen, anser verket, övervägas i anslutning till ev. taxejusleringarframdeles. Privatpraktiserande läkare ochtandläkare som önskar vara anslutna till sjukförsäkringen och därmed för egenoch patienternas del komma i åtnjutande av försäkringsersättning för vården kanbegära all bli uppförda på förteckning hos allmän försäkringskassa. De blirdärmed skyldiga att följa bestämmelserna i läkarvårds- och tandvårdstaxorna.Taxorna anger bl. a. det högsta arvode som utgår från försäkringen för olikabehandlingar och den högsta avgift som får las ut av patienten. Tandläkare som önskar bli uppförda på förteckning ärdessutom underkastade elableringskontroll. Nya elableringar tillåls i principendast om s. k. ersättningselablering föreligger. Elableringsrätlen blir ocksåi princip knuten till den ort där ersätlningselableringen skett. Bestämmelsernahar lillkommil för att säkra tillgången på landläkare inom den offentligasektorn och för att få en så jämn spridning som möjligt av tandläkarresursernaöver landet. Etableringskonlrollen omfattar också tillfälliga elableringar.Beslut i frågor om uppförande av tandläkare på förteckning meddelas avriksförsäkringsverket. Motion 1979/80:1149 av SvenAndersson m. fl. har till syfte aU bibehålla andelen privata läkare ochlandläkare på minst nuvarande nivå. De främsta motiven härför angermotionärerna vara att medborgarna i ell frill samhälle skall erbjudasallernaliva vårdformer. Andra motiv anges vara att privat-praktikervården ärbilligare för samhället än den offentliga vården och all läkaren/tandläkarensjälv skall få bestämma i vilken form han/hon vill bedriva sill yrke.Motionärerna menar all främst läkarvårdslaxans utformning och reglerna omelableringskontroll för landläkarna ulgör hinder för all bibehålla nuvarandetillgång lill privala vårdresurser. bör därför, för alt trygga denförsäkringsanslutna vårdens framtid, klart uttala all den privala vårdsektornutgör en viktig del av den svenska vårdsektorn och all sådana förulsättningarskall skapas all den bibehålls på minst nuvarande nivå. Motion 1979/80:1870 av Margarethaaf m. fl. berör samma problematik som förenämnda motion 1149 men dåfrämst vad gäller . Motionärerna begär åtgärder för atttrygga tillgången på privat lakar- och landläkarvård. Av inledningen lill belänkandet framgår all frågor rörandenyetablering av läkare och landläkare ell flertal gånger behandlats avriksdagen. Utskottet har därvid vid skilda tillfällen starkt understrukitangelägenheten av alt den offentliga vårdsektorn tillförs tillräckliga lakar-och tandläkarresurser. Detta skall emellertid inle tolkas så all utskottet inleanser den privata vårdsektorn SfU1980/81:1 8 vara värdefull som ett komplement till den offentligavården. I anslutning till del anförda erinrar utskottet om attfrågor om den privata vårdsektorns ställning inom hälso- och sjukvården ingår iberedningen inom av hälso- och sjukvårdsutredningensbelänkande SOU 1979:78, Mål och medel för hälso- och sjukvården, medan frågorom privatlandläkarnas ställning behandlas av tandvårdsutredning. I sammanhanget kan också erinras om all i propositionen1979/80:116 om åtgärder för att förbättra kontinuiteten i hälso- och sjukvårdenförutskickades alt en arbetsgrupp skulle tillsältas inom socialdepartementetmed uppgifl all analysera frågor om nyrekrytering av privatpraktiserandeläkare. I propositionen framhöll föredragande statsrådet alt hon,i likhet med vad som uttalats i regeringsdeklarationen, ansåg att även iframliden för patienter som så önskar skall finnas möjlighet att söka läkare iden vårdform som privatpraktik utgör och att en nyrekrytering var nödvändig medhänsyn lill åldersstrukturen inom privalpraklikerkåren. Arbetsgruppen harnumera tillsalts. Med det anförda får motionerna 1979/80:1870 och1979/80:1149 anses besvarade. Motion 1979/80:1163 av WiggoKomstedl m. fl. lar upp en annan fråga med anknytning lill bestämmelserna omelableringskontroll för privatpraktiserande tandläkare. Motionärerna begär attfrågan om ersättare för privatpraktiserande tandläkare i enmanspraklik vidsjukdom som bedöms bli långvarigare än en månad i fortsättningen skallhandläggas av försäkringskassorna i stället för som avriksförsäkringsverket. Ett sådant avbyråkra-tiseral och förenklat förfarandeskulle, anför motionärerna, medföra alt beslut om ersättare kunde fattas inomnågra få dagar efter det sjukdomen inträffat och medföra att ell slort antalbehandlingstimmar las lill vara. Förslaget i motionen har avstyrkts avriksförsäkringsverket, främst med hänsyn lill att del skulle medföra en vissrisk för oenhetlig tillämpning vid medgivanden av etablering av vikarier.Dessutom anser verket inle all några- större lidsvinster skulle kunna göras,eftersom verket behandlar ärendena med förtur om de brådskar. Verket betonarockså värdet av en övergripande kontroll av den regionala fördelningen avtandläkarresurserna. , å sin sida, anser inte all delfinns några skäl som talar mot motionärernas förslag och framhåller altkassornas lokala och regionala kännedom ulgör den viktigaste ingrediensen ibeslutsunderlaget och att praxis på området är väl utvecklad. har (prop. 1979/80:29, SfU 1979/80:9,rskr 102) beslutat om en förlängning av reglerna om elableringsbegränsning för privatpraktiserandelandläkare t. o. m. . Beslutet innebär en viss skärpning avbestämmelserna för all uppnå en bättre regional fördelning av landläkarresursernaoch grundade sig landvärdsutrednings förslag i delbelänkandet SOU1979:7, Tandvården i början av 80-lalet. SfU1980/81:1 9 avser att i ett slutbetänkande återkomma med sittställningslagande i frågan om behovet av en fortsatt elableringskontroll efter1982 års utgång. Även om del ur administrativ synpunkt kan finnas skäl somtalar för ett genomförande av motionärernas förslag anser utskottet att detfinns anledning avvakta landvårdsutredningens förslag och beredningen av dettainnan vidtar någon åtgärd lill följd av motion 1979/80:1163. Ulskollel behandlar slutligenyrkandet i motion 1979/80:1637 av m. fl. om en höjning avförhandsprövningsgränsen inom tandvårdsförsäkringen. Arvodel för landvård betalas till lika delar avförsäkringen och den försäkrade upp lill ell belopp av . Arvodet överdelta belopp betalas med tre fjärdedelar av försäkringen och återstoden av denförsäkrade. Kostnaden för ädla metaller m. m. betalas helt av försäkringen. Närkostnaden för landvården beräknas uppgå till högre belopp än . skalltandläkarens behandlingsförslag förhandsprövas av . Motionärerna föreslår all förhandsprövningsgränsen höjstill . De framhåller att förslaget skulle medföra en halvering av delantal tandläkartimmar som beräknas åtgå till prövningsarbele. Såsom verket påpekat i sitt remissvar ligger det ipatienternas intresse att kostsamma behandlingar underkastas granskning iförväg. Den föreslagna höjningen skulle medföra att förhandsprövning kommer attske försl då patientavgiften överstiger . i stället för som f. n. redanvid en patientavgift . Av remissvaret framgår också att del ärosäkert om tidsbesparingen vid en höjning av förhandsprövningsgränsen skullebli av den storleksordning som angivits i motionen. På grund av det anförda ochdå frågan är föremål för överväganden inom 1978 års landvårdsutredning anserutskottet inte del finns skäl för omedelbara åtgärder med anledning av motion1979/80:1637. 1. belräffandetillgången till privat läkarvård och tandvård avslår motionerna 1979/80:1149och 1979/80:1870, 2. belräffandeersättare för privatpraktiserande tandläkare avslår motion 1979/80:1163, 3. beträffandeförhandsprövningsgränsen inom tandvårdsförsäkringen avslår motion1979/80:1637. SfU1980/81:1 10 Närvarande: (), NilsCarlshamre (m), (), (), (),(), (), (), (), (), (), (), SiriHäggmark (m), i (c) och (). beträffande tillgången till privat läkarvård , , , , , Marfin Segersledl och Nils-OlofGustafsson (alla s) anför: Utskottets socialdemokratiskaledamöter har vid upprepade tillfällen understrukit hur utomordentligtangeläget det är att den offentliga vården tillförs tillgängliga läkarresurser.Därför har också den offentliga vården prioriterats för att garantera allamedborgare i landet oavsett bostadsort tillgång lill en god hälso- ochsjukvård. I reservationer till betänkandena SfU 1977/78:12 och1978/79:22 motsatte vi oss att systemet med individuell taxebindning utvidgadesunder och framhöll det omotiverade i att ha ett system medgenerösare laxebeslämmelser som kan konkurrera med den offentliga vården omläkarna. Vi vidhåller denna uppfattning och utgår från all den arbetsgrupp, somnyligen tillsalts inom och som enligt vad som förulskickatsi propositionen 1979/80:116 skulle ha till uppgifl alt analysera frågor omnyrekrytering av privatpraktiserande läkare, inte har lill uppgifl alt föreslåförmånligare laxebestämmelser som ett medel för nyrekrytering.