bet · G401LU23 · 1980-12-31 00:00:00 — Mofionenavstyrktes av utskottet med hänvisning lill alt regeringens förslag ej bordeföregripas. uppfattning är del en nödvändig förutsällning för alt indrivningenskall bli effektiv alt kronofogdemyndigheternas möjligheter atl erhållatillgång lill register som förs hos myndigheter och andra förbättras. När detgäller möjligheten lill ökad regisleråtkomsi pågår, som utskottet redovisat idet föregående, överläggningar mellan regeringen och RSV. Utskollel villunderstryka vikten av att dessa överiäggningar slutförs snabbt och atl de lederlill ett resultat som förbättrar kronofogdemyndigheternas effektivitet. Ävenmöjligheten för kronofogdemyndigheterna att utnyttja ADB i den exekutivaverksamheten bör vidgas. Ulskotlel instämmer i de synpunkter i frågan somcivilutskottet anfört i sitt nyssnämnda betänkande och vill tillägga att denförenkling av handläggningsrulineina som skulle bli följden av ett ökatutnyttjande av ADB skulle skapa utrymme för kronofogdemyndigheterna att istörre utsträckning än vad som är möjligt ägna sig ål mera kompliceradeutsökningsmåi. Kronofogdemyndigheterna skulle vidare få möjlighet alteffektivare delta i bekämpandet av den ekonomiska brottsligheten. Medanledning av de ofta framförda synpunkterna all ett ökat användande av ADB hosmyndigheterna skulle leda lill ell opåkallat intrång i den personligaintegriteten vill utskottet erinra om alt civilutskottet i yttrandetill jusfitieutskottet med anledning av motionsyrkanden om åtgärder mot denekonomiska brottsligheten enhälligt anfört att befogade hänsyn till denpersonliga integr-iteten inte träds för när även med vidgade möjligheter lilleffektiv samordning av åtgärder mot ekonomisk brottslighet med anknytning tillnäringsverksamhet (CU 1980/81:1 y). Med åtgärder avser utskottet bl. a. ensamordning mellan REX-systemet och andra ADB-system i avsikt atl gekronofogdemyndigheterna möjlighet atl hämta information om gäldenärerna urolika register. I sitt yttrande hänvisar civilutskottet vidare tilldepartementschefens uttalande i föreliggande proposition (s. 370) ominförskaffandet av uppgifter rörande gäldenärens tillgångar genom kontroll avtillgängliga register. förutsätter alt regeringen utanriksdagens uttryckliga anhållan därom undersöker hur denna kontroll skallutföras så effektivt som möjligt. Lagutskottetdelar civilutskottets uppfattning att hänsynen till den enskildes integritetinle lägger hinder i vägen för en ökad användning av ADB inomexekutionsväsendet, exempelvis i form av en samordning mellan REX-systemet ochandra ADB-regisler, i första hand de centrala och regionala skatteregistren. LU1980/81:23 19 Som framhålls i motion 894 kan etlförverkligande av önskemålen om ökad användning av ADB inom exekufionsväsendelkomma all nödvändiggöra såväl ytterligare investeringar i dataterminaler m. m.som vissa författningsändringar. Enligt utskottets mening är del angelägel alldet erforderliga förberedelsearbetet härför kommer i gäng snabbt. Vad utskottet i det föregående anfört omkronofogdemyndigheternas tillgång till regislerinformafion och om användning avADB inom exekutionsväsendet bör som sin mening ge regeringen lillkänna. Utskottets ställningslagande innebär att utskottet tillstyrker bifalllill motion 894 i denna del (yrkande 3). Utskollel behandlar i detta avsnittvissa frågor angående prioritering inom exekufionsväsendel. Två frågor tilldrarsig särskild uppmärksamhet. Den ena avser den inbördes prioriteringsordningenför allmänna och enskilda mål vid exekution (A- resp. E-mål). Den andrafrågan, som nära sammanhänger med den första, avser de urvalskriterier i övrigtsom bör fillämpas vid prioritering mellan olika utsökningsmåi.Prioriteringsspörsmålen har vid utskottets behandling av förslaget till UBaktualiserats främst genom ett förslag av revisorer angåendebehandlingen av allmänna och enskilda mål vid exekution (Försl. 1980/81:8) samlgenom en skrivelse till lagutskottet från ombudsmän(justitieombudsmannen ) angående prioritering mellan enskildaoch allmänna mål. Såväl revisorerna som JO lägger fram vissa förslag lillreglering av de berörda frågorna. Synpunkter i priorileringsfrå-gan har tillutskottet framfötts även av Föreningen saml avkronofogdemyndigheten i Slockholm. De initiativ i priorileringsfrågan som lagils av bl. a.riksdagens revisorer och JO skall ses mot bakgrund av den alltmer ökandebalansen av framför allt allmänna mål hos flertalet kronofogdemyndigheter.Myndigheterna får allt fler mål att verkställa. Ökningen gäller såväl allmännasom enskilda mål. inkom ca 1 400000 allmänna mål tillkronofogdemyndigheterna. hade antalet ökat till ca 1 600000.Antalet nya enskilda mål ökade från ungefär 250000 tillungefär 400000. Antalet avslutade enskilda mål ökade ungefär i takt medmåltill-slrömningen under del atl antalet avslutade allmänna mål endast ökadeobetydligt. steg kronofogdemyndigheternas balansbeloppsmässigt från knappt 4 miljarder lill drygt 7 miljarder kronor.Halvärsslalistiken för tyder på alt den beskrivnautvecklingen har förstärkts. Härtill kommer all kronofogdemyndigheternaunder senare år fått flera nya uppgifter, bl. a. är vissa myndigheter sedan den1 tillsynsmyndighet i konkurs. Visserligen har dessa myndighetersresurser de senasle åren ökats avsevärt. a. har kronofogdeorganisationeninnevarande år förstärkts med 42 tjänster. LU 1980/81:23 20 dåre har möjligheterna att utnyttja ADB i verksamhetenökat. De ökade resurserna har emellertid inle räckt lill för atl hållamålbalanserna nere. Många kronofogdemyndigheter har som en följd härav svårtatl handlägga målen inom den tid som är föreskriven för enskilda mål eller somframstår som rimlig i allmänna mål. Detta har i sin tur lett lill alt dessamyndigheter ansett sig vara tvungna alt prioritera vissa mål framför andra.Prioriteringsmodellerna har därvid varierat från myndighet till myndighet. Beträffande gällande ordning på förevarande område kanföljande uppgifter lämnas. För kronofogdemyndigheternas arbete gäller bl. a.föreskriften i 6 8 allmänna verksstadgan (1965:600), enligl vilken verksamhetenskall bedrivas så enkelt, snabbi och ekonomiskt som det är möjligt utan atlsäkerheten eftersatts. Förutom denna allmänl formuleradeinslruktionsföreskrift gäller enligt UL för enskilda mål en särskild regel ifråga om den yttersta tidsgräns inom vilken utmätning skall äga rum. Enligl 88c 8 UL skall sålunda i enskilt mål utmätningsförrättning om möjligt hållas från det alt vederbörliga handlingar har kommit in. Bestämmelsen ifråga gäller däremot inte i allmänna mål (jfr 60 8 3 mom. uppbördslagen[1953:272] beträffande skaller samt p. 13 i övergångsbestämmelserna till lagen[1971:495] om ändring i UL beträffande böter, vilen och andra brottspåföljderm.m.). I fråga om anledningen härtill anförde lagberedningen vid stadgandetsfillkomsl bl. a. atl det delvis följde av särskilda regler förförfarandet i allmänna mål att utmätningsmannen inle kunde eller lämpligenborde vara bunden av så snäva frister för hållande av utmätningsförrättning somde som föreskrevs i 88 c 8 UL. Det låg enligt lagberedningen i sakens natur altstort utrymme borde finnas för utmätningsmän atl förfara efteromständigheterna vid indrivning i allmänna mål. Det rörde sig här inte omansökningar som skulle handläggas i UL:s ordning, utan om ett fortlöpandeindrivningsförfarande under vilket utmätningsmannen hade att vidta olikaåtgärder, inriktade på att förmå gäldenären atl betala (SOU 1961; 53 s. Till det anförda bör dock läggas all det för allmänna målfinns vissa regler om att utmälningsförrällning skall ske ,om hinder inle möter eller det av särskilda skäl anses överflödigt. Reglernafinns i centralt utfärdade anvisningar lill dåvarande 62 8uppbördskungörelsen (1967:626). Del har emellertid inle preciserats vilka lidersom skall gälla i prakfiken. I anmärkning fill anvisningarna sägs endast altutmätningsförrätlning bör ske snabbi sedan betalningsanma-ningstiden gått ut. I förslaget lill UB regleras frågan om den fidsmässigahandläggningen av utmätningsmål i 4 kap. 10 och 36 S8. Enligt 10 S förstastycket skall utmätning ske efter det att behövligahandlingar har kommit in till kronofogdemyndigheten. Denna bestämmelse skallemellerfid enligt 36 8 inte gälla i allmänl mål. I fråga om enskilda mål haralltså den LU 1980/81:23 21 förändringengjorts atl någon särskild tidsfrist för utmätning inte föreskrivs.Departementschefen framhåller emellertid i propositionen (s. 388) det angelägnai att utmätning sker utan dröjsmål. Slopandet av den särskilda tidsfristen fårinte leda fill att de faktiska tidsfristerna över lag förlängs utan anges iförsta hand syfta till att förebygga att egendom som inte kan uppdagas ulanmera fidskrävande undersökning inte undandras utmäl-ningssökanden. Vad angår deallmänna målen är någon ändring av gällande ordning inte åsyftad (prop. Isin skrivelse lill hänvisar JO fill atl han meddelat beslut i ellinitiativärende hos ombudsmän med anledning av iakttagelser som gjortsvid en inspektion av en kronofogdemyndighet i saml atl han ibeslutet förklarat all han skulle komma atl överiämna beslutet till riksdagenför den åtgärd som kunde finna lämplig. I beslutet anförs i huvudsakföljande. Kronofogdemyndigheternasarbetsbörda är stor, och den ökar. Myndigheterna får allt fler mål altverkställa. Ökningen gäller både A- och E-målen. Denna utveckling har medförtalt del finns kronofogdemyndigheter som har svårt att handlägga målen inom dentid som i vissa fall är förutsatt i författning, i andra måste bedömas sotnrimlig. Kronofogdemyndigheterna kan antagligen inle räkna med alt fåpersonalförstärkningar av sådan omfattning att man genom ökade personalinsatserkan lösa balansproblemen. En realistisk bedömning leder fran-i lill slutsatsenall antingen får man dras med problemen även i fortsättningen och underöverskådlig tid eller också får man söka sig fram till en lösning på andra ochnya vägar. Kronofogdemyndigheternas enda utväg synes vara alt prioritera blanddet som skall göras. Det är ett faktum att myndigheterna prioriterar liksom att man därvid prioriterar på olika sätt. Med hänsyn fill UL:slydelse är det inle förvånande atl prioriteringen ofta görs lill förmån för E-målen.I UB saknas varje anvisning om handläggningslakten för allmänna mål. Tankenbakom regleringen i balken är säkerligen inle att E-målen skall tas föreA-målen om tiden och resurserna inte räcker till för att behandla dem lika. UBi dess föreslagna lydelse kommer dock inle all lösa kronofogdemyndigheternasprioriteringsproblem. - De författningar som är aktuella i sammanhanget öppnarheller inga nya möjligheter för regeringen atl själv eller genom annan meddelaföreskrifter i ämnet. () har visserligen enligluppbördskungörelsen (39 8) rätt atl "meddela föreskrifter förfillämpningen av bestämmelserna om indrivning och redovisning av restfördskatt, såvitt avser kronofogdemyndigheternas verksamhet, i den mån detta ejankommer på annan myndighet". Detta bemyndigande ger emellertid självklartinte RSV rätt all ge kronofogdarna anvisningar om hur de skall eller börprioritera mellan de två mållyperna och inom E-målen. Handläggningen styrs avUL - eller rättare sagt av den enskilde kronofogdens tolkning av UL. Det ärdärför svårt att länka sig all man skall kunna åstadkomma en enhetlig ochlikformig handläggning i LU 1980/81:23 22 En sådan medverkan är nödvändig i någon form. - Enallmän utgångspunkt vid dessa överväganden måste vara att ingen måltyp (A-eller E-mål) får försummas mer än någon annan, dvs. verksamheten får intedrivas så att de allmänt sett otillräckliga resurserna koncentreras påE-målen. En priorileringsmodell bör i stället kunna bygga på tanken atlintensiteten och omfattningen av kronofogdemyndighetemas insatser görsberoende av fordringsbeloppets storlek enligl principen ju större skuldbeloppdesto större resursinsatser. Följande modell skulle kunna tänkas. - Målen placeras efterskuldbeloppels storlek i grupp 1, 2 eller 3. Till grupp 1 hänförs mål därfordringsbeloppel är lägre än - förslagsvis - , i grupp 2 placeras måldär fordringsbeloppel är , och i grupp 3 mål där kravet gällerstora belopp (.) och där snabba och kraftfulla åtgärder ärnödvändiga. - Mål flyttas fill högre grupp änden där det enligt fordringsbeloppet skulle placeras om målet gäller fordringarmed hög angelägenhetsgrad t. ex. mål om underhållsbidrag. Mål som gällersäkerhetsåtgärd (kvarstad, skingringsförbud o likn.) bör även de vara mål därsnabba åtgärder måste till. - Grupplaceringen avgör vilkentyp av åtgärder som kommer ifråga och med vilken intensitet somverkställigheten skall bedrivas. För mål i grupp 1 kommer då i huvudsak ifrågasådana åtgärder som kan vidtas "på tjänsterummet":telefonkontroller, registerslagning etc. Ju högre gruppbeieck-ning destointensivare insatser. För målgrupp 3 utnyttjas hela det åtgärds-batteri som lagstiftningenställer till kronofogdemyndigheternas förfogande, om det behövs. Även andra modeller än den just beskrivna är enliglJO:s mening länkbara. Oavsett vilken modell som väljs är det väsentligt att fåden modellen tillämpad. För atl garantera enhetlighet i lagtillämpningen börriksdagen göra ett uttalande i frågan. - 1 beslutet lägger JO också fram vissaandra förslag, ägnade all lätta kronofogdemyndigheternas arbetsbörda. Riksdagensrevisorer framhåller, all regeringen i förslaget till utsökningsbalk hareftersträvat alt fa handläggningen av enskilda och allmänna mål i görligastemån likartad och likvärdig. Revisorerna delar regeringens syn på de principersom legal bakom utformningen av förslaget. Dock har revisorerna funnit attvissa förtydliganden bör göras när del gäller behandlingen av enskilda ochallmänna mål hos kronofogdemyndigheterna. Revisorerna finner sålunda altformuleringarna av bestämmelserna i 4 kap. 10 och 36 88 i balken kan få tillresultat att de enskilda målen ges en förmånligare behandling, även om dettainte varit avsikten. Med stöd av de uttalanden som gjorts underremissbehandlingen av den promemoria som legat till grund för revisorernasställningslagande (Promemoria [1980:7] Exekutionsväsendet; Allmänna ochenskilda mål vid exekution) anser revisorerna att lagtexten bör förtydligaseller alt i sitt beslut motiverar bestämmelserna på så sätt attfeltolkningar undviks. LU 1980/81:23 23 meningtalar mycket för all man, som JO föreslagit, inför en viss prioritetsordning.Revisorerna anser emellertid del inte vara välbetänkt atl man genom bindanderegler om prioritering styr kronofogdemyndigheterna i deras arbete med olikamål. Myndigheternas kännedom om de särskilda omständigheterna i de enskildafallen bör få vara avgörande vid den slutliga prövningen av i vilken ordningolika mål skall handläggas. Kronofogdeföreningenhar ifrågasatt om inte möjligheten alt erhålla verkställighet för enskilda målborde begränsas antingen så alt fordringsägarna inte alltid skulle kunnaerhålla exekutionsfitel för småbelopp eller så alt kronofogdemyndigheternasskyldighet alt alltid verkställa exekulion-sfillar skulle tas bort när detgäller bagatellfordringar. En lämplig beloppsgräns vore enligt föreningen 300kr. Enligt en av föreningen redovisad undersökning som gjorts hos etl parmyndigheter uppgår fordringsbeloppel till . i av deenskilda målen och till . Utskottetvill för sin del till en början peka på att bestämmelsen i 88 c S UL om enfidsfrist inom vilken utmätning om möjligt skall ske i enskiltmål uppenbarligen har vållat svårigheter i fillämpningen.Kronofogdemyndigheterna hinner ofta inte med alt inom den utsatta lidentillräckligt undersöka gäldenärens ekonomiska förhållanden, vilket kan ledatill att utmätningsbar egendom inte upptäcks. Tidsfristen förorsakar ocksåproblem vid samordningen med allmänna mål, för vilka UL inte uppställer någonsärskild tidsfrist. Med hänsyn till det anförda kan utskottet ställa sig bakomförslaget att i UB, när det gäller enskilda mål, slopa den särskildatidsfristen och endast ange atl utmätning skall ske efterdet alt behövliga handlingar inkommit lill kronofogdemyndigheten. Avsaknadenav en särskild tidsfrist bör enligt ulskotlets mening kunna medföra atlmyndigheten kan ägna mer tid åt alt utröna huruvida utmätningsbar egendom finnsatt tillgå. I likhet med departementschefen vill utskottet emellertidunderstryka alt slopandet av den särskilda tidsfristen inle får leda till atthandläggningsliden för utmätning överlag förlängs i enskilda mål. Närdel gäller allmänna mål bör man enligt utskollets mening liksom iprincip ställa krav på en skyndsam handläggning. Som framgår av det tidigareframförda innehåller dock UB ingen bestämmelse härom. Denna olikhet iregleringen mellan enskilda och allmänna mål kan, som revisorerpåpekat, uppfattas så att enskilda mål handläggnings-mässigl bör prioriterasframför allmänna mål. Någon generell prioritering av enskilda mål framförallmänna mål - dvs. målpriorilering med JO:s terminologi bör enligtulskollels mening dock inte få förekomma. För undanröjande av all tveksamhet pådenna punkt bör lagtexten förtydligas. Med hänsyn till olikheterna mellanenskilda och allmänna mål bl. a. när det gäller formen för målensanhängiggörande (jfr 2 kap. 30 8 UB) och de möjligheter kronofogdemyndighetenhar i allmänna mål att som företräda- LU 1980/81:23 24 reför det allmänna medge uppskov med betalning m. m. - är det enligt utskottetsmening dock inle lämpligt att 4 kap. 10 8 helt eller delvis görs direkttillämplig i allmänna mål. Utskottet föreslår i stället atl ett tillägg görs i36 6 av innebörd att utmätning i allmänt mål skall ske så snart som möjligtefter den tid som anges i 2 kap. 30 8 tredje stycket, om ej uppskov beviljasmed betalningen eller annat skäl föreligger i målet. Härefterövergår utskollel lill frågan huruvida kronofogdemyndigheterna inom ramen förUB:s system bör kunna använda en viss prioriteringsmodell. Utskottetvill understryka det angelägna i att kronofogdemyndigheternas verksamhetbedrivs så rationellt som möjligt och att de möjligheter lill arbetsbesparingarsom finns tas till vara. Även om arbetsrutinerna effektiviseras är delofrånkomligt all myndigheterna måste prioritera bland åtgärder och insatser.Olika möjligheter till hur en sådan prioritering bör göras har såsom ovananförts diskuterats under utskottets beredning av ärendet. uppfattning måste, som revisorer anfört, utgångspunktenvara atl kronofogdemyndigheternas kännedom om de särskilda omständigheterna ide enskilda fallen får bli utslagsgivande för i vilken ordning mål skallhandläggas. Det kan därför inte gärna komma i fråga att eller annanmyndighet genom uttalanden som skulle framstå som bindande förkronofogdemyndigheterna låser fast dessa vid en viss prioriteringsmodell. bör alltså ha frihet att inom ramen för UB själv bedöma i vilkenordning inkomna mål lämpligen bör handläggas. Detta hindrar naturligtvis inteatt RSV i egenskap av tillsynsmyndighet kan ge råd och vägledning för hur kronofogdemyndigheternabör agera. Utskottetvill framhålla att det naturliga är att målen avverkas i den ordning deinkommer lill kronofogdemyndigheten. Uppenbart är emellertid att en sådanhandläggning ibland kan leda till mindre tillfredsställande resultat. Vid denytterligare avvägning som myndigheterna då måste göra, bör vissa faktorertypiskt sett kunna filläggas större betydelse än andra. Detär enligt utskottets mening ofrånkomligt att fordringsbeloppets storlek är ensådan faktor. Utskottet vill understryka all del i normala fall inte bör görasnågon skillnad i handläggningshänseende mellan mål med stora fordringsbeloppoch mål med små fordringsbelopp. Utskottet kan alltså inte ställa sig bakom denav att vissa smärre fordringar generelltskulle vara helt undantagna från indrivning eller som regel endast föranledamera begränsade utmätningsåtgärder. Hänsynen till borgenärerna och tillintresset av att uppehålla en god betalningsmoral i samhället gör en sådan utvägomöjlig. Likväl anser utskottet att det är rimligt alt en kronofogdemyndighetundanlagsvis kan anse sig vara tvungen att prioritera handläggningen av ett målmed ett stort fordringsbelopp framför ett mål med ett litet fordringsbelopp. En annan priorileringsfaklorkan enligl ulskotlets mening vara att etl LU 1980/81:23 25 ytterligaredröjsmål med indrivningen i det enskilda fallet skulle kunna bidra tilluppkomsten av eller på annat sätt främja ekonomisk brollslighel.Kronofogdemyndigheterna bör exempelvis särskilt uppmärksamma fall där det kanmisstänkas att näringsidkare som ett led i ell skatteflyktsförfaranderegelmässigt underlåter alt betala in företagarskatter. anfört gäller närmast turordningen i samband med avgörandetav utsökningsmåi. Frågan är emellerfid också huruvida kronofogdemyndigheternashela åtgärdsarsenal bör användas i alla typer av mål, alltså även i mål somavser små fordringsbelopp. Utskottetanser, i linje med vad utskottet anfört i fråga om turordningen, att ingaåtgärder bör vara uteslutna endast därför atl målen avser etl litet belopp.Således bör t. ex. bostadsförtätlningar kunna förekomma, oavsett måletsstorlek. En annan sak är, all del kan vara ändamålsenligt att i småmål i störreomfattning tillgripa telefonkontroller, registerslagning etc. innan meraingripande åtgärder vidtas. Del bör emellertid även i förevarande hänseende iförsta hand ankomma på respektive kronofogdemyndighet atl från fall lill fallavgöra vilka iltgärder som bör vidtas. Förhållandettill tredje man vid utmätning av lös egendom Utskottet behandlar i detta avsnitt motionerna 33(fp, s, m), 34 (m) och 35 (m) samt yrkande I i motion 894 (s). I motionernakrifiseras den utformning bestämmelserna om tredjemansskydd erhållit iregeringens förslag till UB. Vad motionärerna närmare bestämt vänder sig emotär införandet av en s. k. samäganderältspresumtion vid utmätning hos giftapersoner eller hos personer som, ulan all vara gifta, sammanbor med varandraunder äktenskapsliknande förhållanden. EnligtUL, vars bestämmelser om tredjemansskydd vid utmätning av lös egendom ärrelativt knapphändiga, gäller som grundregel att endast egendom som tillhörgäldenären får utmätas. I 68 8 UL föreskrivs sålunda alt i gäldenärs bo intefår utmätas något som finnes tillhöra annan. Utmätning får inle heller ske lillförfång för den rätt som annan äger till gäldenärs gods. 1 69 8 första stycketmeddelas närmare bestämmelser för det fallet att annan påstår sig vara ägaretill lös egendom som finns i gäldenärens bo. Sådan egendom presumeras tillhöragäldenären och får utmätas för hans skuld, om inle annan som påslår sig varaägare fill egendomen genast kan visa sin rätt. Lyckas inle tredje man med deltamen visar sannolika skäl för sitt påstående skall utmätningsmannen hänvisahonom att inom en månad väcka taljH) mot gäldenären och borgenären vid domstol.Den utmätta ege'ndomen "får inle säljas förrän tvisten avgjorts ellerfiden för talans väckande utgått. Presumfionenatt gäldenären äger den egendom han har i sitt bo tar givetvis i första handsikte på den situafionen att det är gäldenären ensam som har besittningen. Defall där gäldenären och någon annan har egendomen i sin gemensamma besittningbedöms ohka beroende på vilka sambe-sittama är. LU 1980/81:23 26 När det gäller fall då samboende makar har gemensambesittning skall enligt en särskild bestämmelse i 69 8 fjärde stycket denordning som föreskrivs i första stycket fillämpas. Den icke gäldbundne makenmåste alltså - på samma sätt som en utomstående person - styrka sin rätt tillegendomen för att freda den från utmätning. Genom att uppställa denna regelbeträffande gifta samboende har lagstiftaren velat hindra att makarna illojaltundandrar egendom från borgenärerna genom påståenden och dispositioner somborgenärerna inte kan vederlägga eller genomskåda. Beträffandestyrkan av den bevisning som måste förebringas för att egendomen skall skyddasfrån utmätning uttalade lagberedningen vid regelns tillkomst atl "ejsynnerligen starka bevis" bör krävas av maken (1921s.