bet · G401LU9 · 1980-12-31 00:00:00 — Enligt föreningen är detuppenbart att uppfinnarna är i stort behov av sakkunnig biträdeshjälp.Föreningen ställer sig med hänsyn härtill posifiv lill grundtanken i motionenatt allmän rättshjälp bör fillkomma uppfinnare i pateniansökningsärenden.Föreningen anser dock att frågan behöver utredas vidare. Däremot ställer sigföreningen avvisande fill motionsförslaget om att frågan om tolkning avpatentkraven skall utredas. Motionsmotivering(mot. 1979/80:1613) I mofionen framhålls att uppfinnarnas situafion påmånga sätt förbättrats . De är dock dåligt rustade när detgäller marknadsföringen av sina produkter. Uppfinnarna saknar ofta de kunskapersom krävs för att kunna marknadsföra en produkt. Ett annat problem sammanhängermed atl etablerade ekonomiska intressen, framför allt storföretagen, ofta seren uppfinning som ett hot mot den egna verksamheten. Man köper därför uppuppfinningarna och underlåter därefter anfingen att exploatera dem eller attbetala erforderliga patentavgifter, vilket får till följd att patenten förfaller. Enligtmotionären måste man försöka komma fill rätta med dessa problem för såvälsamhällets som de enskilda uppfinnarnas skull. Man skulle eventuellt kunnapröva att begränsa en uppköpares rätt till patent till en viss fid. Om intepatentköparen vidtar förberedelser för exploatering ochmarknadsföring skulle han förlora rätten till patentet. Liksom uppfinnaren kan överlåta sin uppfinning kanpatenthavaren överlåta sitt patent. Patenthavaren kan också åt annan ge rättalt yrkesmässigt utnyttja den uppfinning som omfattas av patentet genom attmeddela denne licens. Patentlagen innehåller inte någon allmän reglering avlicensavtalet. Ett undantag utgör bestämmelsen i 43 S enligt vilken licensägareinte äger överlåta sin rätt vidare om inte avtal träffats härom. I övrigt råderalltså avtalsfrihet mellan parterna. I licensavtal las i regel in LU1980/81:9 10 bestämmelser om licensens giltighet i tiden. Patentlicenskan inte sträcka sig längre än patentets giltighet, dvs. När en uppfinnare har överlåtit sitt patent har han iprincip avsagt sig alla rättigheter med avseende på patentet. Skulleförvärvaren av patentet välja att inte använda sig av delta ger patenfiageninle någon möjlighet för den ursprunglige patenthavaren att få tillbakapatentet. Detta hindrar naturligtvis inte att han kan ha en sådan rätfighetenhgt överlåtelseavtalet. Genom bestämmelser om s. k. tvångslicens har lagstiftarendock sökt motverka bl. a. att ett patent inte utnyttjas. Enligt 45 §patentlagen får tvångslicens meddelas om tre åir har förflutit sedan patentetmeddelades och tillika har gått sedan patentansökningen gjordes. Somförutsättning för att tvångslicens skall kunna meddelas gäller atl uppfinningeninte utövas i i skäligt omfång. Med uttrycket "utövas" avses verksamhet föregentlig framställning, dvs. framställning av patenteral alster elleranvändande av patenterat förfarande. Däremot avses inte import av patenteratalster. Tvångslicens får vidare inte meddelas, om patenthavarenhar godtagbar anledning för sin underlåtenhet alt utöva uppfinningen i Sverige.Av lagförarbetena framgår att om en uppfinning inte har kunnat utövas fillföljd av gällande lagstiftning, utgör detta godtagbar anledning för underlåtenutövning. Detsamma gäller om det inte har varit möjligt atl anskaffaerforderliga råvaror. Det torde dock inte vara tilhäckligt alt patenthavareninte har kunnat anskaffa råvaror såvida annan, t. ex. den som ansöker omtvångslicens, har möjlighet till detta. Godtagbar anledning för underlåtenutövning föreligger också om offentliga restriktioner har medfört attförutsättningar för utövning inte har förelegat. Även andra förhållanden kan med hänsyn tillomständigheterna i det enskilda fallet utgöra godtagbar anledning förunderlåten utövning. Patenthavaren torde sålunda kunna åberopa alt hanutnyttjar en annan, alternativ uppfinning och därigenom tillgodoser landetsbehov på ett från teknisk och ekonomisk synpunkt lika bra sätt. Det är nämligeninte ovanligt att en patenthavare för all få erforderligt skydd söker ocherhåller patent på flera lösningar på samma problem. Enligt förarbetena tillpatentlagen bör det i dylika fall inte läggas patenthavaren till last att hanträffar ett förnuftigt val mellan dessa lösningar och använder endast en avdessa eller vissa av dessa lösningar men inte alla. Den omständigheten att patenthavaren inte har hafttillräckliga ekonomiska resurser för alt utöva uppfinningen torde inte kunnaanses utgöra godtagbar anledning för underlåtenheten och inte heller denomständigheten att patenthavaren inte har ansett utövning av uppfinningenlönande. Det torde inte heller utgöra godtagbar anledning till underlåtenhetenatt patenthavaren inte har kunnat finna någon annan som är villig att utövauppfinningen. LU1980/81:9 11 Remissyttranden över mofion 1613har avgetts av patentverket, . Samtligaremissinstanser har avstyrkt lagstiftning av den innebörd motionärenföreslagit. framhåller att verket inte har haft direkterfarenhet av de problem motionären aktualiserar. erinrar ombestämmelserna i patenfiagen om tvångslicens och understryker att ett avändamålen med tvångshcensiering just är att hindra företag att överta patentför atl sedan inte exploatera dem. Enligt patentverkels mening kan enlagbestämmelse av den typ som föreslås i motionen inte lösa de problem som ärförenade med överlåtelse av industriell äganderätt och vilka har samband medatl uppfinnaren ofta befinner sig i en betydligt svagare position än motparten.Den lagregel, som föresvävar motionären, skulle enligl patentverket på etlstelbent sätt begränsa avtalsfriheten på området, och effekterna kan mycket vältänkas i många fall inverka negativt på uppfinnarens möjligheter att betingasig en fullgod ersättning för den överlåtna patenträtten. De frågor sommofionären rör vid måste lösas avtalsvägen, och helt avgörande är attuppfinnarens förhandlingsposition är tillräckligt stark för att tillförsäkrahonom rimliga villkor. Motionen aktualiserar sålunda frågan om uppfinnarensbehov av rättsligt biträde, och patentverket hänvisar till de synpunkter somverket anfört med anledning av motion 355. a. all påståendet attstorföretagen skulle köpa uppfinningar i syfte att blockera exploateringen ären gammal fördom, som del inte finns någon anledning att ytterligarekommentera. Däremot förekommer det att företag köper uppfinningar ellerinnovationer som kan förväntas vara av intresse för dess verksamhet. Av olikaskäl kan det dock senare visa sig att uppfinningen inte går att exploatera.Förbundet framhåller att företaget under sådana förhållanden naturligtvis intekan fortsätta att satsa mer pengar på idéen. - Det bör enligt förbundetobserveras, att de uppfinningar som köps utifrån i de flesta fall är så långtfrån konkretisering atl del fordras lång lids utvecklingsarbete och därigenomstora ekonomiska insatser innan man får fram en produkt som kan marknadsföras.Om köparens rätt till patent skulle begränsas till skulle detta enligtförbundels uppfattning kunna leda fill att köparen kan bli tvungen attåterlämna en uppfinning där väsentliga insatser gjorts för alt realisera enprodukt. Under sådana förhållanden skulle sannolikt ytterst få företag varaintresserade av att överta uppfinningar ufifrån. - Förbundet hävdar att en friuppfinnare när han säljer sin uppfinning bör se till att han får de villkor hanönskar i försäljningsavtalet. För delta behövs ingen lagstiftning. I avtaletkan t. ex. stipuleras att om inte den patenterade uppfinningen inom ett visstantal år utnyttjas, skall rätten till patentet återgå till uppfinnaren. Vidarekan uppfinnaren avtala om minimiroyalty, som håller honom skadeslös om köparenföredrar alt ej utnyttja uppfinningen. - Förbundet konstaterar för LU1980/81:9 12 sin del att uppfinnarens intresse enklast och bästtillgodoses i överlåtelseavtalet, inte genom lagstiftning. Även hävdar att fråga omexploatering av uppfinningar kan regleras genom normala avtal, varför någotbehov av lagstiftning inte föreligger. säger sig med viss förvåningha tagit del av motionärens hemställan, eftersom föreningen inte äger närmarekännedom Om att de i motionen påtalade missförhållandena numera är för handen.Det är föreningens erfarenhet att det närmast är bristen på kunskaper ocherfarenheter när det gäller förhandlingar och upprättandet av licensavtal som förorsakarangivna problem. Föreningen erinrar om att den med stöd av STU under senare årkunnat ägna sig åt rådgivning i bl. a. här berörda avseenden och att dennaverksamhet borde utökas. Vissa frågor rörande patentansiikningsförfarandet Motionsmolivering (mot. 1979/80:1866) I motionen anförs vissa kritiskasynpunkter på den patenträttsliga lagstiftningen. Denna bör enligt mofionärernareformeras i skilda hänseenden. Några konkreta reformförslag framläggs inte imofionen. Motionärerna pekar på vissa områden där förändringar skulle kunnagenomföras som är ägnade att hjälpa uppfinnarna ekonomiskt i deras verksamhetutan att därför innebära alltför stora kostnader för samhället. Den nuvarande ordningen för offentliggörande avpalenlansökningar innebär bl. a. att patentverket offentliggör ansökningen 18månader efter ingivandet även om patentet ännu inte är beviljat. Detta harenhgt motionärerna i många fall varit till nackdel för uppfinnarna och har letttill att svenska uppfinnare allt oftare väljer att i stället söka patent på sinuppfinning i eller , där andra regler gäller. Att offentliggörainnehållet i en patentansökan innan patent beviljats strider enligtmofionärerna mot grundtanken i patentsystemet. Uppfinnaren berövas hemhghelenmed sin uppfinning utan minsta motprestation av samhället. mister hansitt försprång i fillverkningshänseende. Systemet med offenfliggörande avpalenlansökningar bör därför reformeras. Motionärerna tar även upp frågan om hur invändningar moten patentansökan bör få göras. De finner det stötande att den som invänder moten patentansökan inte behöver redogöra för på vilket sätt det patentet ärstörande för honom, i all synnerhet som invändaren kan uppträda anonymt. Eninvändare kan förhala handläggningen av ett patentärende genom att fortlöpandeinge nya skrifter och anföra nya omständigheter mot uppfinningen. Det är,framhåller motionärerna, av naturliga skäl de värdefullaste uppfinningsidéernasom kan komma att röna en sådan behandling. För en uppfinnare, som vanligen ärhelt tekniskt inriktad, är många inslag i LU1980/81:9 13 patentprocessen oförståeliga och avskräckande. En reformav palentproces-sen bör genomföras. Reformen bör inriktas på att göra detlättare för uppfinnarna att tillvarata sina intressen. En uppfinnare har möjlighet att genom s. W.förhandsgranskning skaffa sig en uppfattning om uppfinningens möjligapatenterbarhet. Förhandsgranskningen utförs främst av patentverkels personalsom en teknisk service. I motionen anförs alt handläggarna underförhandsgranskningen kommer alt nås av ett myckel stort antal konkurrerandeidéer och intressen, ofta under samma teknikområde. Detta förhållande kanenligt motionärerna ge upphov till intresse- och lojalitetskonflikter hosgranskarna, både under förhandsgranskningen och vid den eventuelUefterföljande nyhetsgranskningen. Motionärerna har sig bekant att mångauppfinnare reagerar starkt mot den nuvarande situationen och anser att dettidigare systemet med s. k. kommissionärer var att föredra. Gällande ordning beträffande offentliggörande ochinvändning När ansökningshandlingar i etlpatentärende är fullständiga godkänner palentverkel handlingarna för utläggning(19 § patentlagen). Utläggningen kommer lill stånd sedan sökanden betalat enufiäggningsavgifl (20 och 21 §S). Utläggningen kungörs genom en notis i . En utläggningsskrift, bestående av ett tryckt exemplar avbeskrivning med eventeull ritning samt patentkrav, läggs ut i patentverkelsbibliotek. Syftet med utläggningen är atl bereda allmänheten tillfälle attframställa invändningar mot ansökningen. Innan en patentansökan avgörs slutligt har allmänhetenmöjlighet atl invända mot atl ett patent beviljas. Detta kan ske dels föregodkännandet av ansökningen i form av en s. k. erinran och dels eftergodkännandet i form av en s. k. invändning. Erinran har karaktären av enupplysning till patentverket om patenthinder och regleras i 36 S patenlkungörelsen(1967:838). Huvudbestämmelsen om invändning återfinns i 21 S patentlagen.Invändning skall göras skriftligen från utläggningen. Fristenkan inle förlängas. Någon begränsning i fråga om rätten att invända finns iprincip inte. Invändningen får avse varje omständighet som inverkar på fråganom ansökningens godkännande. Grunden för invändningen skall anges (33 S andrastycket patentkungörelsen (1967:838)). Har invändning inle gjorts, vilketgäller de fiesta ansökningar, upptas ärendet till fortsatt prövning efterutläggningslidens slut (23 S). Beträffande offentliggörande är huvudregeln att handlingari palentären-de skall hållas tillgängliga för var och en som vill ta del av demfrån och med den dag då patentansökningen utläggs (22 § första stycket). Föratt förhindra att de långa handläggningstiderna för palenlansökningar ledertill alt ansökningar hålls hemliga infördes genom patentlagen enbestämmelse om obligatoriskt offentliggörande . LU 1980/81:9 14 ettpalentansökningsärende skall sålunda hållas fillgängliga för allmänheten när 18månader har förflutit från ansökningsdagen eller, om prioritet yrkas, den dagfrån vilken prioriteten begärs, även om ansökningen då inle har utlagts. Harbeslut fattats om avskrivning eller avslag skall handlingarna dock hållastillgänghga endast om sökanden begär att ansökningen återupptas (andrastycket). Om sökanden begär det skall handlingarna offentliggöras tidigare änefter 18 månader (tredje stycket). Syftet med bestämmelserna är alt tillgodosedels det allmänna intresset av att få vetskap ompatentsökta uppfinningar- bl. a. för att i möjligaste mån minska antalet"efteranvändare", alltså godtroende utövare enligt 48 § patentlagen -dels sökandens intresse av att hemlighålla uppfinningen i rimlig mån. Den valdatidsfristen har ansetts vara en lämplig avvägning mellan dessa intressen. Nären patentansökan blir allmänt tillgänglig får den enligl 60 § s. k.provisoriskt skydd i skadeståndsrättsligl avseende. Detta skydd innebär attsökanden kan ha rätt till skadestånd av den som, efter det atl handlingarna iärendet har blivit allmänt tillgängliga, yrkesmässigt utnyttjar den uppfinning förvilken skydd söks i den mån ansökningen leder fill patent. Ifråga om offentliggörande av internationell patentansökan enligl PCT gäller althandlingarna skall hållas tillgängliga för envar så snart sökanden harfullgjort sin skyldighet att ge in översättning av ansökningen, dvs. i regelinom 20 månader efter (31 och 33 SS). Enligtartikel 93 i EPC gäller att en europeisk patentansökan skall publiceras snarastmöjligt efter det att 18 månader förflutit från ingivningsdagen eller, iförekommande fall, prioritetsdagen. På sökandens begäran kan publicering sketidigare. I patentlagen har bestämmelser om rättsverkan i avpubliceringen av europeisk patentansökan meddelats i 87 och 88 SS. Yttranden har lämnats av patentverket, . a. Offentliggörande a\' patentansökan En lång sekrelesstid kan vara ettönskemål för sökanden. Då ett patentskydd emellertid i så stor utsträckningberör tredje man, är det av stor betydelse för honom, att på ett så tidigtstadium som möjligt få kännedom om vad som patentsökts och eventuellt kan bliföremål för patentskydd. Det är uppenbart att ansökningens hemlighållande underen kan vålla tredje man betydande olägenheter. Även för patentsökandenkan emellertid ett sent offentliggörande av uppfinningen innebära nackdelar,eftersom risken för s. k. "efteranvändare", dvs. LU1980/81:9 15 börjat utnyttja uppfinningen ,ökar. Genom att "efteranvändarna" kan, om ansökningen leder tillpatent, kräva tvångslicens, kan patentets värde minska väsentligt förpatenfinnehavaren. Offentliggörandet får stor betydelse förden spridning av teknisk information som bidrar till det tekniskaframåtskridandet. En försening av offenfiiggörandet skulle ofta innebära attden beskrivna tekniken förlorar i aktualitet och nyhetsvärde. Inte minst förländer med mindre resurser och mindre utvecklad industri är det vikfigt, attuppfinningarna offenfliggörs på ett tidigt stadium, så att dessa länder kan tadel av utvecklingen i de tekniskt och ekonomiskt mer utvecklade industriländerna. finner således, att det inte finns någonanledning att ändra på den nuvarande 18-månadersgränsen, som för övrigt numerahar en fast internationell förankring. Den s. k. 18-månaderspubliceringenär internationellt accepterad och tillämpad. Regeln om obligatorisktoffentliggörande är en del av det europeiska patentsystemet.Denna tidsgräns tillämpas även i de utanför Europa-patentkonventionen ståendenordiska länderna, , och . har även ratificeratifrågavarande konvention och torde således ha infört nämnda regel. Även i USAhar framförts förslag om samma tidsfrist. Tidsfristen är en avvägning mellan å ena sidan delallmänna intresset av att få vetskap om patentsöktauppfinningar - i syfte att minska antalet efteranvändare - och å andra sidansökandens intresse av att hemlighålla uppfinningen. Det kan inte förnekas attdenna lidsfrist kan medföra olägenheter för enstaka uppfinnare. Fördelarna ärdock övervägande genom den relativt korta osäkerhetsperioden mellan ansökansingivande och dess offentliggörande. Från industrins sida anser vi det varaorimligt att tredje man skulle kunna hållas i okunnighet om det patentskydd somkan komma att råda inom ett land. Delta skulle leda till föriusler om manvidtagit investeringar som kolliderar med en senare beviljad patentansökan. Vidare måste beaktas alt idéer som inte kan erhållapatentskydd inte torde representera så värdefullt skyddsobjekt som patenterbarauppfinningar. Att ändra lagstiftningen för dessa enstaka fall är knappastrimligt. Genom offentliggörandet får dessutom svenska uppfinnare tillgång tillutländska uppfinnares idéer på ett stadium än om ansökningenvore hemlig till dess den godkändes för utläggning. Mot bakgrund av det anförda anser vi inte att de nackdelarsom eventuellt enstaka uppfinnare kan få av tidsfristen är av den graden att deskulle föranleda någon ändring av regeln om obligatoriskt offentliggörande. Somnämnts vill vi framhålla alt det dessutom vore otänkbart med en ändring avhänsyn till medlemskap i . anser att enförlängning av en patentansökans hemlighållandetid vore liktydigt med attfrångå de harmoniseringsprinciper som eftersträvats och ävenuppnåtts olika stater emellan. Föreningen framhåller att om liden förlängs iSverige blir en uppfinning offentlig i flertalet stater omuppfinningen patentsökts i dessa stater med åberopande av prioritet från ensvensk ansökan. LU1980/81:9 16 anser atl gällande rätt väl balanserar mellan uppfinnarensrättmätiga krav på rimlig hemlighållandefid för utveckling, exploatering m. m.och tredje mans lika rättmätiga krav på att inom rimlig tid få insyn i dentekniska utvecklingen och på vad som inom denna kan komma att åtnjutapatentskydd. Denna tid ger också uppfinnaren i de flesta fall fullt fillräckligtid att efter delfående av nyhetsgranskningsresultat överväga ett återkallandeav sin ansökan innehåll blivit offentligt, anförs del i yttrandet. tillstyrker i sitt yttrande atttidsfristen förlängs. framhåller föreningen, atl en omfattande ocheffektiv internationell uppslutning kring en förlängning dock är enförutsättning för framgångsrika åtgärder. Föreningen framhål ler alt vissaskäl talar för att den nuvarande 18-månadersliden behålls, men alt enförlängning skulle stimulera uppfinnarnas kreativitet. Vidare skulle en sådanförändring medföra all de enskilda uppfinnarnas möjligheter att skydda sig motindustrispionage skulle förbätt- b. anför: är skyldigt atl , intill dess ansökningen avgöres, beakta allt avbetydelse i ärendet, varom verket får kännedom (PK § 26). Sättet på vilketverket får denna kännedom saknar betydelse. För granskningen avpatenlansökningen är allt material som belyser teknikens ståndpunkt av värde,även erinringar som innehåller relevanta upplysningar, då detta bidrar till enkorrekt bedömning av patenlansökningen, vilket också kommer den patentsökandefill godo. Eftersom det ofta i erinringarna hänvisas till material, som vid denrutinmässiga granskningen ej är tillgängligt för palentverkel, kan dessa utgöraett värdefullt komplement till den av patentverket utförda nyhetsgranskningen. De nyhetshinder, som anföres i erinran, granskas ochbedöms på samma sätt som övrigt granskningsmaterial i ärendet och någonsärskild hänsyn kan inte tagas till de motiv som kan ligga bakom erinran. Då erinran ofta inkommer i samband med offentliggörandetefter 18 månader kan innehållet i denna beaktas vid den första prövningen och granskningenav patenlansökningen. Vid erinran behandlas ej frågor om öppen utövning. Dessabehandlas först vid en eventuell invändning. En erinran medför därför ickenågon fördröjning av handläggningen. Vad beträffar invändningsärenden strävar patentverket attavgöra också dessa med minsta möjliga tidsutdräkt. sökanden få kännedom om samtliga invändningsskrivelser och också fåmöjlighet atl yttra sig över dessa. Skriftväxlingen med invändare inskränkestill det som är oundgängligen nödvändigt för ärendets utredning och invändarenberedes blott efter prövning av omständigheterna tillfälle att yttra sig översökandens svarsskrivelse. Palentverkel anser därför att anledning icke finnes att idetta avseende ändra den nuvarande lagstiftningen. Patentverketgår inte närmare in på frågan om tillåtligheten att i en LU 1980/81:9 17 patentprocesstillföra subsidiära nyhetshinder mot uppfinningen. Denna fråga kommer enligt direktivenför den sittande patentprocessutredningen att tas upp av utredningen. Förutom invändningsinstitutel finns möjligheter attgöra erinran mot patentansökan. Sådan erinran kan göras av envar som anser allvisst material bör beaktas vid granskningen, ens. Granskaren har då att undersöka om erinran utgör nyhetshindereller ej. När det gäller handläggningen härav inom patentverket har en erinrareinte stora möjligheter att påverka ärendets behöriga gång. Patentverketinformerar nämligen den som gjort erinran att denna mottagits och altmeddelande kommer att lämnas om ansökningen godkänns för utläggning. Erinraren,oavsett om han är anonym eller inte, har således små möjligheter atl fördröjahandläggningen. Sedanansökningen offentliggjorts genom utläggning bereds allmänheten tillfälle attgöra invändning mot sökanden. Sådan invändning får avse varje omständighet sominverkar på frågan om ansökans godkännande. Detta förfarande kan naturligtvis ivissa fall bli rätt komplicerat och omfattande. Även för behandlingen i dettaskede gäller dock bestämda regler och enbart sådant material som har betydelseför bedömningen skall beaktas. Om invändningen är anonym eller inte är såledesäven här ganska ointressant. Det skall dock påpekas att en anonym invändningknappast är möjlig, eftersom patentverket måste kunna kommunicera medinvändaren. Anledningen fill alt man inte uppställt något ovillkorligt krav påatt grunden för invändningen skall anges, är risken för att en invändare, somfakfiskt har skäl för sin invändning, i stället kan föra talan vid domstol. Attfrågan om sökandens ekonomi skulle ha någon betydelse är svår att inse. Detyttersta syftet med möjligheten fill erinran och invändning är att patentverketskall komma fram till hållbara patent. Det ligger naturligtvis i allmänhetensintresse att orikliga patent inte beviljas. Härigenom förhindrar man att senareprocesser uppkommer. Mol bakgrund härav kan vi ej se några direkta skäl tillförändringar beträffande palentansökningsförfarandet i denna del. framhåller all föreningengivetvis av etiska skäl är emot s. k. okynnesinvändningar, som endast syftartill utdragen behandling av patentansökningar och som kanske grundar sig påicke helt relevant material.