bet · G401KU8 · 1980-12-31 00:00:00 — a. olika åldersgränser i sambandmed nomineringar i första hand berörde de politiska partiernas interna överväganden.I ett särskilt yttrande (1 fp) framhölls att äldre människors möjligheter tilloffentliga uppdrag inte enbart var en intern fråga för partierna utan ocksåförhindrades av formella åldersgränser som sanktionerats av statsmakterna. I motion 1979/80:1051 av (båda m) yrkas att beslutar uppdra åttalmanskonferensen att tillsätta en utredning KU1980/81:8 11 om insatsmöjligheter att bedrivas jämsides ochi nära samverkan med den just påbörjade utredningen om straff- ochdisciplinansvaret i offentlig verksamhet. Enligt motionen bör en översyn av inteuppskjutas alltför . JO-institulionen kan snabbt försvagas om allmänhetenförlorar tilltron till ämbetets möjligheter att ingripa till de enskildasförmån. Nuvarande ordning innebär i realiteten att JO icke kan göra annat änrikta förmaningar till de myndigheter, som han funnit ha förfarit felaktigt,utom i mycket sällsynta fall, där.det kan bli fråga om att resa krav omdisciplinär åtgärd eller straff. Uppenbarligen måste också JO:s möjligheter attingripa till den enskildes förmån ökas. Åtskilliga reformer i sådan riktning ärtänkbara, vilka dock ligger utanför utredningsarbetet beträffande straff- ochdisciplinansvaret. Enligt motionen bör parallellt med nämnda utredning upptasarbetet på att bredda JO:s möjligheter att fylla sina viktiga uppgifter i vårtsamhällssystem. Frågans läge in. I en bilaga till detta betänkandelämnas en redogörelse JO-reform. Frågan om behovet av en översyn av JO-institutionenbehandlades av utskottet under förra med anledning av motionsyrkandeni ämnet. I sitt av godkända yttrande över motionen (KU 1919/80:20)anförde utskottet följande: Vad först gäller villutskottet erinra om den reform som genomfördes /ochsom innebar en avsevärd resursmässig förstärkning av ämbetet. Reformenföranleddes främst av den ökade arbetsbördan för JO men även av de nya reglernaom ämbetsansvar som trädde i kraft . Utskottet (KU 1975/76:22) uttalade i det sammanhanget bl.a. att JO:s huvuduppgift är att tillvarata de enskilda människornas intresse aven lagenlig och korrekt behandling från de offentliga organens sida. Dennaverksamhet, som enligt utskottet var av största vikt, utövar JO främst genomatt pröva anmälningar från enskilda mot statliga och kommunala myndighetersamt företrädare för dessa och genom att vid inspektioner granska myndigheternapraxis i olika hänseenden. Det var enligt utskottet uppenbart att den svenskariksdagens ombudsmannainstitution, som inte minst tjänat somförebild för många andra länder som inrättat liknande tillsynsorgan, fått ökadbetydelse i takt med den offentliga förvaltningens växande omfattning ochlagstiftningens alltmer komplicerade karaktär. Enligt utskottet finns det anledning att åter betonavärdet av att till sitt förfogande har JO-institutionen som ett organav extraordinär natur för medborgarnas rättssäkerhet. Tanken på att avskaffadenna kontrollinstans, som förordas i motionerna 1977/78:493 och 1978/79:1093,bör avvisas. Utskottet avstyrker sålunda motionsyrkandena. I regeringsdeklarationen som avgavs vid börjanaviserades en översyn av ämbetsansvarsreformen. Enligt vad utskottet erfaritkommer en KU1980/81:8 12 kommitté att tillsättas för detta ämdamål. Direktivberäknas komma att utfärdas och bl. a. innefatta uppdrag åt kommitténatt i sammanhanget behandla JO:s och JK:s möjligheter att ingripa mot fel ochförsummelser i offentlig tjänsteutövning. Som framgått föreslås i någramotioner att frågan om JO:s ställning och uppgifter tas upp till prövning.Enligt utskottet kan den nämnda översynen av ämbetsansvarsreformen få betydelseför JO:s verksamhet. Det kan enligt utskottet bli aktuellt med en ny översyn avJO-ämbetet. Utskottet anser sig emellertid inte böra - innanutvärderingen av ämbetsansvarsreformen påbörjats - ta initiativ till en sådanöversyn. Med hänvisning härtill anser utskottet att motionerna 1977/78:283,1978/79:344 och 1978/79:1611 inte bör föranleda någon åtgärd.Motionerna avstyrks följaktligen. I ett särskilt yttrande (3 m) anfördes följande: I motionen 1978/79:1611 framförskrav på en förändring av instruktionen för JO i syfte att stärka JO-ämbetetsbevakning av hur lagar och författningar verkar i praktiken. Starka skäl talar för att en sådan förändring kommer tillstånd. För den utredning om som utskottet anser kan bli aktuell bördenna fråga vara av särskild betydelse. kommerenligt vad som inhämtats att tidigast om framlägga betänkandeangående de frågor om JO:s befogenheter etc. som tagits upp i motionen. De centrala verkens styrnings- och ledningsfunktioner I motionen 1979/80:1055 av IvanSvanström (c) hemställs att hos regeringen begär attförvaltningsutredningens analys av de statliga verken läggs till grund fördirektiv till utredningsarbete av konstitutionell karaktär i syfte att stärkaden demokratiska utvecklingen av de centrala verkens styrnings- ochledningsfunktioner. Motionären erinrar om att det svenska systemet medfristående ämbetsverk och affärsverk som ansvariga för centrala moment avstatsförvaltningen är unikt i ett internationellt perspektiv. Systemet kanenligt motionären sägas ha fungerat väl eftersom det har förmått attadministrera utveckling till en social och ekonomisk välfärdsstatunder . Det kan konstateras att varken det demokratiskagenombrottet eller de senaste decenniernas konstitutionella reformarbete harberört de centrala ämbetsverkens principiella ställning och funktion. Motionären finner det angeläget att verkens ställning ochfunktion belyses från konstitutionell synpunkt. Särskilt bör verkensledningsfunktioner övervägas. För verk med uppgifter inom centrala politiskaområden är det angeläget att styrelsen får en sådan sammansättning att denåterspeglar folkets i val uttryckta uppfattningar. Det förhållandet attuppdraget att vara ordförande i styrelsen och chefstjänsteman i de flesta verktillkommer en och KU1980/81:8 13 samma person, generaldirektören, innebär enligt motionärenen sammanblandning av förtroendemannafunktioner och tjänstemannafunktioner,vilket i regel inte accepteras inom andra samhällsområden. Motionären föreslår att den beskrivning och analys av denstatliga förvaltningsorganisationens uppbyggnad, som förvaltningsutredningenutför på begäran, får ligga till grund för ett utredningsarbete avkonstitutionell karaktär i syfte att stärka den demokratiska utvecklingen i dencentrala del av statsmakten som finns i verken. Uppdraget bör anförtros den"kommande författningsutredningen". I en motion (1 c) väckt underallmänna motionstiden föreslogs att skulle begära en allmänöversyn av principerna för den statliga förvaltningens ställning, organisationoch verksamhetsformer. Utskottet (KU 1977/78:38) ställde sig positivt tillförslaget och anförde bl. a. följande: Frågor med anknytning till denoffentliga förvaltningens organisation aktualiseras från olika utgångspunkter iflera utredningars arbete. Som exempel kan nämnas förvaltningsutredningen,expertgruppen för regional utredningsverksamhet samtdecentraliseringsutredningen. En sådan allmän överblick och kartläggning sombegärs i motionen av konsekvenserna av de successivt genomförda förändringarnaav förvaltningsorganisationen såsom tillkomsten av förtroendemannastyrelsernaoch konsekvenserna därav för relationerna mellan regeringen, ochförvaltningsmyndigheterna saknas emellertid . En förutsättningslöskartläggning av nu rådande rättsliga och faktiska förhållanden och av denutveckling som lett fram härtill skulle vara av värde för framtida övervägandenrörande dessa spörsmål. Eftersom detta är ett omfattande frågekomplex bör ensådan utredning i första hand begränsas till en beskrivning och analys avrådande förhållanden. Några förändringar av de principer som tillämpas på dettaområde är utskottet i avvaktan på en sådan översyn inte berett att förorda. På utskottets förslag gav riksdagenregeringen till känna vad utskottet anfört om denna undersökning. beslöt regeringen att ge förvaltningsutredningen(B 1977:01) i tilläggsuppdrag att utföra den undersökning som hadebegärt. I direktiven ingår bl. a. samma uttalande av utskottet som ovanciterats. I anslutning till detta uttalande betonar budgetministern attundersökningens syfte i detta skede endast bör vara att kartlägga deförändringar som har skett i den statliga förvaltningens organisation och motbakgrund härav beskriva och analysera nu rådande förhållanden och problem irelationerna mellan regering, riksdag och förvaltningsmyndigheter. KU1980/81:8 14 I motion 1979/80:342 av MarianneKarlsson (c) föreslås att en statens skaderegleringsnämnd inrättas för att iförsta hand utreda allmänhetens skadeståndsanspråk på grund av felaktigmyndighetsutövning. Enligt gällande rätt är det i första hand till JK somsådana skadeståndsanspråk som avses med motionen skall framställas. I vissafall skall dock anspråk ställas till den centrala förvaltningsmyndighet inomvars verksamhet skadan inträffat. Vid brott i tjänsten kan anspråk dessutom medvisst undantag prövas i brottmålsprocessen. behandlade i sitt betänkande (SOU 1978:9) även JK:s roll i ärenden om skadeståndsanspråk mot staten.JK-utredningens förslag är under övervägande i . tillsattes en utredning för att göra enöversyn av frågan om ansvar för funktionärei- i offentlig verksamhet (Ju1980:13). Översynen skall bl. a. omfatta rätten för en målsägande att väckaskadeståndstalan på grund av brott som begåtts i utövningen av offentligtjänst. Den i motionen aktualiserade frågan är således redanföremål för överväganden såväl inom som i en särskildutredning. Utskottet finner det därför inte påkallat med något initiativ frånriksdagens sida. Motionen avstyrks följaktligen. I motion 410 kritiseras de statligautredningarna bl. a. för att de binder upp ledamöter och experter i alltförlång tid. Motionären anser att andra möjligheter att få frågor utredda, t. ex.genom konsulter, borde prövas i större utsträckning. Kommittéväsendets starka ställning i den svenska politiskabeslutsprocessen är framför allt en följd av den grundlighet och saklighet somav tradition präglar arbetet i de offentliga utredningarna. Genom attkommittéerna i så stor utsträckning har parlamentariskt inslag är det ocksåofta möjligt att åstadkomma en bred politisk förankring inför viktigasamhällsreformer. Enligt utskottet är det angeläget att slå vakt om detvärdefulla inslag i beslutsprocessen som kommittéväsendet utgör. har kommittéväsendet förändrats i olikahänseenden. Dessa förändringar har bl. a. syftat till att effektivisera arbetetinom utredningarna. Ett fortsatt arbete i denna riktning är enligt utskottetangeläget. Något initiativ från sida i denna fråga är dock inteerforderligt. I sammanhanget bör också framhållas att utskottet i singranskning av regeringen även i fortsättningen avser att uppmärksamma frågorsom rör kommittéväsendet. Med hänvisning till det anförda avstyrker utskottetmotionen. KU1980/81:8 15 Beslutsordningen i länsstyrelses styrelse Vid omröstning i länsstyrelsernasstyrelser tillämpas f. n. den ordningen att som styrelsens beslut gäller denmening som de flesta förenar sig om (s. k. kollegial metod). I motion 587föreslås att styrelserna skall övergå till den metod som vanligen tillämpasinom representativa församlingar, nämligen att när mer än två förslagföreligger omröstningen skall ske successivt, så att vid den sista omröstningentvå yrkanden kan ställas mot varandra (s. k. kollektiv eller parlamentariskmetod). Den fråga som tas upp i motionen behandlades avriksdagen, som då begärde att omröstningsreglerna i statligaförtroendemannastyrelser skulle utredas (KU 1977/78:34). Denna utredning görsav förvaltningsrättsutredningen men är ännu ej avslutad. Med hänvisninghärtill anser utskottet att bör avslå motionärens förslag. Sakoinrådesindelning vid utgivningen av Svenskförfattningssamling I motion 1979/80:767 av BjörnKörlof (m) har aktualiserats frågan om införande av en sakområdesindelning förSFS. Utskottet kan dela den i motionen framförda uppfattningen,att ett visst värde kunde ligga i att utge författningarna departementsvis.Emellertid berör en stor del av författningarna ett flertal rättsområden,vilket gör att en myndighet eller enskilda knappast kan vara betjänta av attprenumerera på författningar tillhörande endast ett departementsverksamhetsområde. Även från andra synpunkter förefaller motionsförslagetsvårgenomförbart. Så t. ex. måste det enligt utskottets mening finnas risk förförseningar, om utgivningen skulle ske departementsvis. Beträffande frågan om någon annan form avdepartementsbeteckning på författningarna vill utskottet peka pä att redan nuvederbörande departements namn anges inom parentes under kontrasignantensnamn. Med detanförda avstyrker utskottet motionen. Slopande av övre åldersgräns för vissa uppdrag I motion 1039 föreslås att övreåldersgräns för innehavare av offentliga uppdrag avskaffas. a. att åldersgränserna medför att domstolar och myndigheter inte kantillgodogöra sig de erfarenheter och kunskaper som äldre personer besitter. Utskottet har ovan (s. 9) redovisat en genomgång som utananspråk på fullständighet syftar till att visa för vilka slags offentligauppdrag som det föreligger en övre åldersgräns. Genomgången ger vid handen att sådanaåldersgränser främst förekommer i fråga om nämndemannauppdrag i olikadomstolar. En övre åldersgräns stadgas också för ordförande, ledamöter ochsuppleanter i taxeringsnämnder liksom för ledamöter av arrende- och KU1980/81:8 16 I samtliga nu nämnda fall är åldersgränsen70 år. Sjuttioårs-regeln infördes först för nämndemännen i de allmännadomstolarna. Därefter har samma regel efter hand införtsför de andra nämnda uppdragen. Samtliga uppdrag ligger inom det statligaområdet. I flera fall utses dock uppdragstagarna av kommunala organ. Förkommunala och kyrkokommunala uppdrag finns inga motsvarande åldersgränser. Enligt utskottet bör huvudprincipen vara att inga övreåldersgränser skall finnas för offentliga uppdrag. Detta är också det normalaförhållandet. För förtroendemannauppdrag i domstolar och vissa domstolsliknandeorgan har emellertid införts en sjuttioårsgräns.Motivet synes då ha varit att man har velat öka garantierna för att inteuppdraget skall innehas av personer som på grund av alltför hög ålder är mindreskickade att tjänstgöra som domare. Utskottet har förståelse för detta motiv. Åandra sidan kan det med större tyngd hävdas att det även i dessa fall borde fåankomma på de organ som utser uppdragstagarna att utan lagfästa begränsningarav detta slag välja de personer som anses mest lämpade för uppdragen. Även om starka skäl således synes tala mot att behålla deexisterande övre åldersgränserna för offentliga uppdrag, kan utskottet inteställa sig bakom motionärernas krav att utan närmare utredning slopa dessagränser. Utskottet föreslår därför att regeringen får närmare pröva behovet avövre åldersgränser som villkor för valbarhet till offentliga uppdrag motbakgrund av vad utskottet i det föregående anfört. Detta bör ges regeringentill känna. I motion 1979/80:1051 av (båda m) begärs en utredning om insatsmöjligheter. Utskottet behandlade även vid förra motioner medsamma syfte men avstyrkte dessa med hänvisning till att frågan om JO:s och ävenJK:s möjligheter att ingripa mot fel och försummelser i offentligtjänsteutövning skulle bli föremål för utredning. Så har också skett inom dens. k. tjänsteansvarskommittén (Ju 1979:13) som tillkallades . Enligt utskottet kan en översyn av bli aktuelli framtiden. Utskottet anser sig emellertid inte böra föregripatjänsteansvarskommitténs arbete. Med hänvisning härtill avstyrks motionen. De centrala verkens styrnings- och ledningsfunktioner Enligt motion 1055 är det angelägetatt de statliga ämbetsverkens ställning och funktion belyses frånkonstitutionella synpunkter. I motionen föreslås därför att den beskrivning ochanalys av den statliga förvaltningsorganisationen som förvaltningsutredningen utför på begäran (KU KU1980/81:8 17 1977/78:38), läggs till grund för ett fortsattutredningsarbete, vars syfte skulle vara att stärka den demokratiska kontrollenöver förvaltningen. Utskottet anser att det nu pågående kartläggningsarbetetbör slutföras innan nya utredningsinitiativ på detta område tas. Med hänvisninghärtill avstyrker utskottet motionen. 1. beträffandestatens skadereglering attriksdagen avslår motion 1979/80:342, attriksdagen avslår motion 1979/80:410, 3. beträffandebeslutsordningen i länsstyrelses styrelse att avslår motion1979/80:587, 4. beträffandesakområdesindelning vid utgivningen av SFS att avslår motion1979/80:767, 5. beträffandeslopande av övre åldersgräns för vissa uppdrag att med anledning avmotion 1979/80:1039 som sin mening ger regeringen till känna vad utskottetanfört, 6. beträffandeöversyn av attriksdagen avslår motion 1979/80:1051 7. beträffande de centrala verkensstyrnings- och ledningsfunktio ner attriksdagen avslår motion 1979/80:1055. Närvarande: (), (),(), Per (), (), (),(), GunnarBiörck i (m), (),(), (), (), (),() och (). Vid beslut under mom. 1, 4 och 5 har ()ersatt mom. 2-3och 7 har () ersatt i , () ersatt och () ersatt mom. 6 harAnders () ersatt i . KU 1980/81:8 18 Översyn av av AndersBjörck, Per och (alla m) som anför: Påsätt närmare utvecklas i motion 1979/80:1051 är det ytterst angeläget attsnarast öka JO:s befogenheter att vid behov kunna inskrida till förmån för denenskilde. Enligt vår mening har nämligen JO:s maktställning de facto avsevärtförsvagats sedan straffansvaret för tjänstefel upphävts. Det är därför enligtvår mening viktigt att den utredning om ställning som utskottetanger bör komma till stånd ej onödigtvis fördröjs. KU1980/81:8 19 På grundval av en av år1972 tillsatt utredning rörande ombudsmän beslöt hösten1975 om viss reformering av organisation och verksamhet (se KU1975/76:22). Reformen trädde i princip i kraft . Reformen föranleddes främst av JO:s ökade arbetsbörda ochav de nya reglerna om ämbetsansvar som trädde i kraft den 1 januari 1976.Huvuddragen i reformen, som medförde ändringar i bl. a. riksdagsordningen ochstatstjänstemannalagen (numera lagen om offentlig anställning) samt instruktionenför justitieombudsmännen, är följande. Antalet ombudsmän har numera ökats från tre till fyra. Avdessa är' en administrativ chef för verksamheten och har till uppgift att geallmänna riktlinjer för arbetets bedrivande, t. ex. inriktningen avinspektionsverksamheten. Blir ombudsman av sjukdom eller annan orsaklångvarigt förhindrad att utöva sin tjänst skall välja en person atttjänstgöra för honom. Liksom tidigare svarar varje ombudsman självständigt fören bestämd ärendegrupp, vilket närmare anges i arbetsordning som ombudsmännensjälva antar. För att i görligaste mån åstadkomma en utjämning av arbetsbördanmellan ombudsmännen har förutsatt en större flexibilitet iärendefördelningen än vad som tidigare gällt. Beträffande JO:s sanktionsbefogenheter gäller att JO harkvar sin åtalsrätt i fråga om sådana särskilt straffvärda handlingar som ävenefter ämbetsansvarsreformen kan föranleda straffrättsligt ansvar förtjänstemän i allmän tjänst. Liksom tidigare är JO berättigad att göra s. k.disciplinanmälan mot befattningshavare under hans tillsyn. Detta gäller oavsettom tjänstemannen är underkastad författningsreglerat disciplinansvar eller ej.Vidare har JO givits möjlighet att i viss utsträckning fullfölja talan motdisciplinmyndighets beslut inom det författningsreglerade området. Dennatalerätt gäller även om JO själv inte initierat saken genom anmälan tilldisciplinmyndigheten. Om tjänsteman, som på JO:s initiativ blivit föremål fördisciplinär åtgärd, för talan mot beslutet är JO motpart i domstolsprocessen.Även denna regel gäller enbart inom det författningsreglerade området. Ämbetsansvarsreformen har vidare föranlett att JO:stillsynsområde inte längre kunnat knytas till ämbetsansvaret. De nya reglernainnebär att JO:s tillsynsområde omfattar statliga och kommunala myndighetersamt tjänstemän och andra befattningshavare vid dessa. Under tillsynen fallerockså med vissa undantag alla som innehar tjänst eller uppdrag som innefattarmyndighetsutövning. Detta innebär bl. a. att taxeringsnämnder förts under JO:stillsyn. Liksom tidigare skall tillsynen inte omfatta ledamöter,vissa underställda organ, regeringen, JK eller ledamöter i kommunalaförsamlingar. Beträffande lägre befattningshavare med osjälv- KU 1980/81:8 20 ständigverksamhet har i JO-instruktionen intagits en regel om att JO inte bör ingripaom det inte påkallas av särskilda skäl. Statliga eller kommunala bolagstår-liksom tidigare-inte under JO:s tillsyn. I den mån förvaltningsuppgiftöverlämnats till sådant organ och med uppgiften myndighetsutövning blirbefattningshavare ställd under tillsyn vid utövandet av denna befogenhet. Dennuvarande instruktionen innehåller liksom den äldre en bestämmelse om att JOvid tillsynen över kommunala myndigheter skall beakta de former i vilka denkommunala självstyrelsen utövas. Isamband med reform underströks att klagomålsprövning är JO:sviktigaste uppgift och den som är mest ägnad att tillgodose syftet med JO:sverksamhet i stort. Vid uppgiftens fullgörande skall ombudsmännen, bl. a. föratt en lättnad i arbetsbördan skall uppnås, i större utsträckning än tidigareutnyttja möjligheten att överlämna anmälningar till annan myndighet förutredning och prövning. Detta motiverades med att vederbörande centralaförvaltningsmyndighet i allmänhet har tillsyn över hela verksamheten inom sittförvaltningsområde och att det med hänsyn till extraordinärakaraktär är väsentligt att de ordinarie tillsynsorganen i första hand utnyttjassom ett klagomålsprövande organ. Vidare framhålls angelägenheten av en avvägdarbetsfördelning mellan JO och JK. inte skulle utvecklas till ett stort ämbetsverk och därvidförlora den personliga karaktär som ämbetet dittills haft och även i framtidenborde ha ansåg det nödvändigt att prioritera viss verksamhet. Enbegränsning av inspektionsverksamheten, främst såvitt gällde de rutinmässigainspektionerna, ansågs därför ofrånkomlig. I enlighet därmed borde JO:sinspektionsverksamhet i första hand inriktas på myndigheter som JOpå grund av klagomålsfrekvensen eller andra orsaker, t. ex. uppgifter ipressen, fann anledning att särskilt kontrollera.