bet · G401LU23 · 1980-12-31 00:00:00 — Myndigheten vill som förtydligande i detta sammanhang framhålla att representanter för myndigheten regelmässi't deltar i första borgenärssamrianträdet.Myndigheten har lagt stor vikt vid konkurn.-.renden och har i gott samarbetemed gode mannen medverkat till att konkursboen tillförts tillgångarsom oftast tillfallit staten i form av utdelning i konkursen. Arbetet .-nedkonkurser har tillhört don del av myndighetensverksamhet som har prioritera! :,:;. LU 1980/81:23 145 Myndigheten har däremotej kunnat följa upp den mängd konlcursärenden- där bouppteckningen visar att till-gängar saknas - i vilka en större utredning i samarbete med andra myndighetertroligen skulle medföra att man kunde få fram försvunnatillgångar eller skulle kxmna åtgärda gäldenärsbrotten.Myndigheten har den uppfattningen att denna del av kronofogdemyndighetemasarbete har försummats och att myndigheternaborde tillföras resurser för undersökningav dessa ärenden. Myndighetendelar, inte.den uppfattningen att de nya reglerna om konkursförvaltning m och tillsyn skulle vara till hjälp förmyndigheten. Myndigheten får härigenom inte någon resursförstärkning,för hela'södra delen av , , lär tilldelas ett kontorsbiträde för de nyauppgifterna, i är en hårt arbetsbelastad myndighet. Omdenna myndighet ej erhåller nödvändig förstärkning avkronofogdepersonal kommer den nya reformens värde att minska även för kronofogdemyndigheten i Handens distrikt. Som jag tidigare frajnhällitanser jag att frågeställningen om prioritering mellan allmänna- och enskilda mål kan ifrågasättas. Jag tror ej heller att denna fråga är kronofogdemyndighetemasviktigaste problem. Undersenare år har en mängd olika reformer inom exekutions-och konkursrätten genomförts.Sä gott som séimtliga har varit arbetskrävande. Kronofogdemyndigheterna har inte erhållit inot den ökadearbetsmängden svarande personalresurser.Samtidigt har mänga lagar av social karaktär tillkommit (tjänstledighetför studier, medbestämmande, jämställdhet, ökadbarnledighet m,m,) Dessa lagar har inneburit minskade resurser fria för myndigheten, dädenna ej fått kompensation för bortfall av arbetstid, Ölcningen av arbetsuppgifterna har mötts av väsentligtminskad effektiv arbetstid. Ekvationen gårej ihop. Utöver detta har tillkommit ettalltmer ökat utbildningsprogram, externtoch internt, sammanträdesökning även myndigheter emellan, större centraldirigering, ökat pappersflödefrån centrala och regionalamyndigheter med därmed sammanhängande byråkratiseringsajnt olika s,k. rationaliseringar som kanske spar arbete för andra myndigheter, men som i regelbefyder""mer arbete för den lillalokala myndigheten (SLÖR m .m) Utvecklingen har undersenare år sålunda visat att kronofogdemyndigheten får allt mindre arbetstid föratt xtföra sina huvuduppgifter - enutveckling som inte torde vara okändför makthavarna. Kronofogdemyndighetemashuvuduppgift är att vara verkställande organ, fi.v.s. verkställa både enskildaoch allmänna mål. Enligt min mening bör man kanskeinte i första hand urholkakronofogdemyndighetens roll som verkställandeorgan. Skadan för samhället kan bli störreän någon anat. Jag har i samtal med JO sagt att jag ainser allmänna mål viktigare än enskilda mål.Detta uttalande får inte tolkas på det sättetatt jag premierar de allmänna målen på de LU 1980/81:23 146 enskildas bekostnad, utan endast som ett uttryck för mitt personliga intresse då jag under min längatjänstetid huvudsakligen sysslat medskatter och skatteindrivningen och att störstadelen av en kronofogdemyndighets arbete berördetta område. har atttillvarata även de enskilda fordringsägarnas,intresse. Det är av väsentlig betydelse att detta inteeftersattes och att utmätningsmannens opartiskhet inte kanifrågasättas. har *gt trycket och påverkan fräncentralt häll ökat. Intresseinriktningen ärhelt tydlig. Det talas nästan enbart om att göra skatteindrivningen effektivare. En klar tendens är att detta skall ske pä de enskilda målensbekostnad. Denna utveckling är oroande. LU 1980/81:23 147 i(5) av exekutionsväsendet Dnr 766/79-90 Yttrande överkronofogdemyndighetens i Handen prioritering av enskilda och allmänna mål I förevarande ärende rörandevissa av justitieombudsmannens iakttagelser vid inspektion avkronofogdemyndigheten i Handen har fråganom fördelning av personalresurserna kommitupp. Fältverkställigheten synes ha varit koncentrerad på enskilda mål. i Handen har haft en ökandearbetsbörda sompersonalresurserna varit otillräckliga på grund av bl a vakanser på tjänster i denexekutiva karriären. Under /79 har belastningen pä myndigheten varit särskilt stor pä grund av att myndigheten då anslutits till det s k REX-systemet. Arbetet härmed har under vissa tider tagit i anspråk de resurser som annars används för detexekutiva arbetet. Mot bakgrund av dessa omständigheter är det förståeligt attkronofogdemyndigheten inte hunnit med alla sina arbetsuppgifter. Fältverkställighetenhar varit riktad på enskilda mål, A andra sidan har mycket av de totala resursernaägnats åt de allmännamålen genom arbetet med inordnandet iREX-systemet. Förhållandena har varit extraordinäraoch ger ingen bild av hur myndigheten skulle fördela sina resurser i en normal situation. Uttalanden som kronofogdemyndighetens chef gjort visar attmyndigheten inte har någon klar princip för fördelning avpersonalresurserna på olika verksamhetsområden när arbetsläget är sä ansträngtatt myndigheten inte hinner med alla sina arbetsuppgifter. påpekar detta föratt visa att det finns behov av vägledningpä området för de kronofogdemyndigheter som f nbefinner sig i motsvarande arbetssituation. Följande fakta finns att redovisabeträffande arbetssituationen vidkronofogdemyndigheterna. Antalet allmännaoch enskilda, mål har ökat kraftigt . Statistik beträffande visar förett antal urvalsdistrikt att ökningenfortsätter. Ingående redovisning finns i RSVs yttrande över länsstyrelsernasanslagsframställning för KFM förbudgetåret I98O/8I. Ett exemplar avyttrandet bifogas. Kronofogdemyndigheterna har under senare är tillförtsendast ett LU1980/81:23 148 Dnr 766/79-90 mindre antal nya tjänstersom enligt RS'7s bedömning inte står i proportion till ökningen av mälvolymerna. Sedan flera ärtillämpas inom exekutionsväsendet ett system som innebär att myndigheter med en personalstyrka som är för stor i förhållande tillarbetsvolymen får vakanta tjänster indragna. Tjänsterna omfördelas i stället till myndigheter som har behov av personalförstärkning.Systemet har endast givit en m.arginell effekt, RSVs bedömning avpersonalbehovet för /81 innebäratt ytterligare ett 80-tal tjänster bör tillföraskronofogdemyndigheterna. Hos många större kronofogdemyndigheter är dessutom ofta en del kronoassistenttjänster vakanta och personalomsättningen relativt hög. I det besvärligaarbetsläge som mänga kronofogdemyndigheter befinner sig i har en delkänt sig tvungna att prioritera sinainsatser. De prioritetsordningar som valts varierar. Att så är fallet är förklarligt då förhållandena varierar från distrikt till distrikt och dådet inte finns bestämmelser om prioritering eller några vägledandeuttalanden från statsmaktarnas sida.Riksskatteverket är visserligen centralmyndighet för administration av exekutionsväsendet men har inte mandat att utfärda föreskriftereller anvisningar i detta avseende, , som enligt sin instruktion har att verkaför en enhetlig och riktig rättstillämpninghos kronofogdemyndigheterna, finner det otillfredsställande att myndigheternas verkställi,ghet av allmännaoch enskilda mål börjar förete allt större olikheter. Pörsökandesidan i enskilda mål måste det tesig förvånande att verkställigheten i kronofogdedistriktengenerellt sett sker olika snabbt och med olika resultat. Det bör här noterasatt det i en del fall är fråga om stora skillnader. Lika förvånande måstedet te sig för gäldenärer, att trycket från den exekutiva myndigheten är betydligt störrei vissa distrikt än i andra. Från rättvisesynpunktär det naturligtvis betänkligt om skattskyldi.ga med mycket storaskuldbelopp blir föremål för mindre effektiv indrivning avkronofogdemyndigheten i vissa distrikt äni andra. Mot bakgrund av den rättvisa someftersträvas genom skattesystemet och dennoggrannhet som präglar taxeringsförfarandet ärdet betänkligt om det avslutande ledet,indrivningen, sker med stora skillnader i 'framför allt verkställighetsdelen. Helt lika förutsättningar förgenomförandet av indrivningen tordealdrig kunna uppnås i alla kronofogdedistrikt även om statsmakterna skulle ställa sig välvilligatill alla petitayrkanden. Betingelserna förKFMs verksamhet är dessutom olika genom andrafaktorer t ex regionala och lokala förhållanden utanförKFM. LU 1980/81:23 149 Dnr,766/79-90 Som tidigare framhållitsär arbetssituationen sådan vid mångakronofogdemyndigheter att personalresurserna är otillräckliga för att klara alla uppgifter med erforderlig kvalitetoch inom föreskrivna tider. I detta läge blir det särskiltangeläget att kronofogdemyndigheterna så långt det är möjligtrationaliserar sitt arbete, försöker för sin del finna olika vägar för att underlättakronofogdemyndigheternas arbete. Hit hörde mångåriga strävandena att förse landets kronofogdemyndigheter med det arbets-och personalbesparande ADB-systemet (redovisningssystem för exekutionsväsendet).Dessutom planeras och genomförs fortlöpande administrativa förenklingar och lämnas service i form av utbildningoch rättsinformation. Även har noterat behovet avrationalisering av kronofogdemyndigheternas arbete. I revisionsrapport den 7novem.ber 1979 anvisas olika åtgärder föratt större effektivitet skall uppnäs. Vidare måste åtgärdsprioriteringanvändas för att göraarbetssituationen lättare. Detta innebär att KFMs totala arbetsinsats mer riktas motresultatgivande åtgärder. Som exempel kan nämnas att löneexekution tillämpasi större utsträckning i syfte att förenkla och minska fältåtgärderna, ivart fall i ett måls inledningsskede. Det kan också innebära att större vikt läggspä förberedelserna i målen före verkställighet genom bl a inhämtande av information som underlag för val av åtgärd och effektivare uppföljning av vidtagna åtgärder. 'Vad gäller förhållandet mellan stora och små skulder 'börenligt mening fler åtgärder komma i frågaför stora skulder. Detta gäller såväl enskilda som allmänna mål. har i sinrevisionsrapport uttryckt samma uppfattning. En del kronofogdemyndigheter harocksä börjat tillämpa sådan åtgärdsprioritering. Ävenom kronofogdemyndigheternas aroete förenklaspå olika sätt och åtgärdsprioritering sker finns det ändå myndighetersom inte klarar sin arbetsbörda. Dessamyndigheter måste överväga i vilken ordning mål och ärendenskall handläggas. Inom har frågan om utformningen av en erforderlig mål- och ärendeprioritering diskuterats underen tid. Enligt verkets mening måste dengrundläggande principen vara att ingenverksamhetsgren får läggas ner eller försummas mer ännågon annan verksamhetsgren. Principenhar diskuterats under hand med bl a företrädare förjustitiedepartementet. En tendens som finns hos en del kronofogdemyndigheter är att med åberopandeav den tidsfrist som i 88 c § 1 mom ULstadgas för verkställighet av enskilda mål satsa personalresurser påde enskilda målen i sådan grad att de allmänna LU1980/81:23 150 Dnr 766/79-90 målen helt eller delvis försummas under vissa tider. Enligt riksskatteverketsmening kan ett sådant förfarande inte accepteras. Staten har gettkronofogdemyndigheterna vissa resurser. Därvidhar givetvis beaktats kronofogdemyndigheternas största arbetsuppgift, nämligen arbetet med de allmännamålen. Det kan därför inte - även om resurserna är begränsade - bli fråga om att verkställaenskilda mål på bekostnad av allmänna mål. , som befinner sig i ett kärvt arbetslägeoch inte hinner med alla uppgifter, måstegöra en lämplig fördelningav insatserna på de olika verksamhetsområdena. Detta måstegälla oavsett vilka regler som finnsom verkställighetstider i enskilda och allmänna mål. vill peka på att det även för allmänna mål finns regler om att utmätningsförrättning skallske , om hinder inte möter eller det av särskilda skäl anses överflödigt.Reglerna finns i centralt utfärdadeanvisningar till dåvarande62 § uppbördskungörelsen. Det har inte preciseratsvilka tider som skall gälla i praktiken. I anmärkning till anvisningen sägs endast att utmätningsförrättning bör ske snabbt sedan betalningsanmaningstiden gått ut. Ett exemplar av anvisningarna bifogas.Enligt uppfattning börnormalt verkställigheten beträffande stora skatte- och avgiftsposter genomföras i sånära anslutning till restföringen som möjligt.För något mindre skulder bör målet i regel vara att genomföra verkställigheti god tid före nästa uppbördsperiod för ifrågavarande medelslag.Skattskyldig skall faäledes inte få tillfälletill två restföringar påvarandra beträffande samma medelslag utanreaktion från indrivningsmyndigheten. De regler som finns om verkställighetstiden i enskilda och allmänna mål skallenligt mening inte vägasmot varandra så att följden blir att den ena måltypen handläggsföre den andra. Den angivnagrundprincipen måste gälla. Under innevarande hösthar anordnat ett antal kurser för kronofogdar och uppbördsdirektörer i ämnetskatteindrivning hos företag. Därvid har bl a diskuterats efter vilken principkronofogdemyndighet bör fördela sina resurser mellan enskilda och allmänna mål när arbetsbördanär sä stor att myndigheten inte hinner handlägga alla mål. I diskussionerna har utkristalliseratsig två huvudlinjer. Den ena bygger pä en jämförelse av antalet inkomna enskilda och allmänna mål. Den andrabygger på en jämförelse av antalet gäldenärer inom debåda måltyperna. De relationstal som erhållsvid jämförelserna läggs sedan till grund för fördelningenav resurserna pä respektive målområde. Den första linjen förmed sig att mer resurser kommer att satsas påallmänna mål än vad den LU 1980/81:23 Dnr 766/79-90 Enmajoritet av kursdeltagarna har slutit upp kring linjen som bygger pä jämförelse av antalet gäldenärer. avser attfortsätta dessa diskussioner under dekurser som anordnas i början av är I98O. Härefterkan en summering göras och den fördelningsprincip som fått stöd avmajoriteten av kronofogdarna och uppbördsdirektörerna börom möjligt förankras hos budget- och justitiedepartementen.Riksskatteverket kommer därefter att informerakronofogdemyndigheterna om denna princip i syfte att nä enhetlighet bland de kronofogdemyndigheter som är tvungna att prioritera sin målhandläggning. vill avslutningsvis framhålla att det ärangeläget att justitieombudsmannen gör ett uttalande om grundpincipen för prioritering mellan verksamhetsgrenarna. LU 1980/81:23 152 KRONOFOGDEMYNDIGHETEN AD 316/79 Jus t i ti e ombud smann ei Med anledning av yttrande över kronofogdemyndighetens i Handen prioritering avenskilda och allmänna mäl (J0:s dnr 1858/79) fär jag auiföra följande. Jag vill till en börjanframhålla att myndighetens fördelning av personalresurserna underomorganisationsskedet har visat sig vara en bra och lämplig fördelningoch att myndigheten härigenom kunnat bemästra de svårighetersom uppkommit. Myndigheten har ej heller i efterklokhetens tecken funnit ett bättre förfaringssätt under rådandeförhållanden. Myndighetens uppfattning bekräftas av RSV:s preliminära statistik för är 1979, Enligt denna har indrivningsresultatet förbättrats till19,när det gäller leveranser i allmänna mål. allmänt-hållna yttrande visar att verket inte har någon klar princip beträffande prioriteringsfrågor elleruppfattning om en kronofogdemyndighets arbete och de svårigheter som uppkommer i en ständigt föränderlig verksamhet. Yttrandets innehåll bekräftarde farhågor jag framfört i mitt tidigare yttrauide tilljustitieombudsmcinnen, nämligen ett ensidigt och av RSV:sroll som skattemyndighet påverkat synsätt. Detta strider mot min och många andra utmätningsmäns uppfattning. Förutsättningarna om enighet torde vara små. En utmätningsmansom anammar detta synsätt är inte opartisk och bör sålunda ej verka som utmätningsman, en liksom domare viktig post i rättssamhället. Med hänsyn till att det är för kronofogdemyndigheterna synnerligenviktigt ser jag mig tvungen att belysa de punkter där mina åsikteravviker från den centrala myndighetens och dä i börjankommentera det lilla i yttrandet som rörkronofogdemyndigheten i Hjinden. skriver att fältverkställighetén i Handens distrikt synes ha varit koncentrerad på enskilda mäl.I mitt yttrande kallade jag samma sak en viss mycket begränsad period (under omorganisationsskedet). Jag"är fullt medveten om att uttrycken är relativa men tar ändå upp detta skrivsätt dä det är betecknauide förRSV:s inställning till kronofogdemyndigheten.En ändriig av ifrågavarande slag ärförsåtlig, i synnerhet för den ickeinitierade läsaren. LU 1980/81:23 153 i har såsom framgår av meddelande Ser A4/79 (första sidan bifogas i foto-k6pia) uppgivit att det istort endast kan bli aktuellt med verkställighetav enskilda mäl tom . synes därmedgä längre än vad som skett pä kronofogdemyndigheten i Handen. Yttrandet fränRSV kan tyda pä att verket sätter likhetstecken mellan fördelning av personal pä olika verksamhetsområden ochprioritering av mäl. Över huvud taget är begreppen inte helt klara.Kronofogdemyndigheten har fördelatpersonalen enligt den organisation och personalfördelning som RSV föreskrivit. Såsom framgårav min redogörelse vid JO:3 inspektion saknasdet exekutiv personal på grund av vakanser.Riksskatteverket kommer att anställa fem aspirantertill myndigheten. På grund av anställningssystemets tungroddhet - för mångamyndigheter inblandade - har an-ställningsförfarEindet tagit alltför läng tid. hardärför fortfarande ett stort underskott pä exekutiv personal. Jag påpekardetta för att belysa hur årsarbetskrafter helt enkelt försvinner pågrund av ett tungrott system trots att kanske alla inblandade gör ett gott arbete. har använt sina personalresurser effektivt. Pältsidan har förstärkts med kameral personal i den mån denna personal kunnat undvaras på kontorssidan. En viss rörlighet ärnödvändig eftersom mängden och arten av arbetsuppgifterskiftar iinder året. Den nya organisation som den centrala myndigheten drivitfram har bundit myndighetens resurser påett helt annat sätt . Detta har varit till förfång för verksamhetensåväl när det gäller trivseln som ur effektivitetssynpunkt.Riksskatteverket uttalar att lika förutsättningar förgenomförandet av indrivningen aldrig tordekunna uppnås i alla kronofogdedistrikt sauntatt betingelserna för kronofogdemyndighetemasverksamhet är olika genom andra faktorer t.ex.regionala och lokala förhållanden utanför kronofogdemyndigheten.Kronofogdemyndigheten noterar detta uttalande med tacksaniliet då myndigheten imder fraimhällit dessa olikheter då det gällt myndighetens organisation ochbemanning. Handen har emellertid i stort sett fått sajmna organisation som landets minsta myndighet trots att myndighetenschef och andra ofta påpekat att det är som att föreskrivaatt en storindustri och en liten finmekanisk verkstad skall ha sammaorganisation och arbetssätt. Stordriftens ochspecialiseringens fördelar tas ej till vara.Flexibiliteten erkännes ej. De normgivande personernahar dock närmast varit rabiata i sittgenomdrivande av en enda saliggörande orga-niéation, måhända för att dennaskall passa ett otympligt och dyrbart datasystem. LU 1980/81:23 154 sägersig inte ha mandat att utfärda föreskrifter eller anvisningar beträffandeprioriteringsfrågor men att verket enligt sininstruktion har att verka för enenhetlig och riktig rättstillämpning hos kronofogdemyndigheterna. I dettasammanhang menar RSV att det är betänkligt ur rättvisesynpunktatt skattskyldiga med mycket stora skuldbelopp blir föremål för mindre effektiv indrivning i vissa distrikt. Även anmärkesatt det frän sökandesidan i enskilda mål kan te sigförvånande att verkställigheten sker olika snabbt och medskiftande resultat. einser att det inte är tillfredsställandeatt gäldenärer och borgenärer inte får samma behandling och service hos samtliga landetskronofogdemyndigheter och delar RSVis uppfattning att lika förutsättningar för alla kronofogdemyndigheter inte torde kunna uppnäs.. har även i skilda sammanhang - främst för att erhålla ökaderesurser -frajnhällit det otillfredställande i det förhållande att resursskillnaderna är allt förstora. vill dock framhålla att rättvisesynpunktergäller alla - även småskuldbelopp eller små fordringar. Detta är viktigt däde kanske största olikheterna rör smäbeloppen, enär de hårtarbetsbelastade myndigheterna tar de störrebeloppen med viss förtur. anserdet därför ensidigt när RSV alltid talar om rättvisa närdet gäller indrivning av stora skattwbéLopp, förstår heltenkelt inte RSV:s delade rättvisebegrepp. Även om RSV i sitt yttrande för syns skull nämnerenskilda mål lyser verkets uppfattning klartfraun i detta avseende. Eftersom RSV inte har mandat att utfärda föreskrifteroch anvisningar i prioriteringsfrägoranser kronofogdemyndigheten att detta verk numera sysslar med dessa frågor i allt förhög grad och att stor risk finns för en centraldirigerad indrivning eller verkställighet helt inriktad på skatteindrivningen. anser det viktigt att landets myndighetenhaf en enhetlig och riktig rättstillämpning. Grunden fördetta är att myndigheterna följer gällandelagstiftning, praxis m,m. Det är enligtkronofogdemyndighetens mening en fara förrättssamhället om enstaka kronofogdemyndigheter eller än värre encentral myndighet som RSV börjar urholkaeller i praktiken ändra pä av riksdag och regering stiftade lagar. Landetskronofogdemyndigheter har olika resurser. De flesta myndigheter hinner med sinaarbetsuppgifter. Någon prioritering erfordras ej viddessa myndigheter. Om man förmyndigheter som har ansträngt arbetsläge föreskrivereller vid möten söker övertyga dessa myndigheter att vissamäl, t.ex, enskilda mäl med skuld inte skall verkställas enligt gällanderegler ökar olikheterna i stället föratt minska och LU1980/81:23 155 osäkerhetan sprider sig.Kronofogdemyndigheten anser sig inte kunna underlåta att verkställa t.ex. enskilda mål pä små belopp ävenom det sanktioneras av RSV. har i sitt yttrande till JO medgivitatt myndigheten godkänt att betydande överskridande av tidsfristerna för verkställighetav enskilfe. Enligt 88 § 1 mom UL skall utmätningsförrättning om möjligt hållas från det utmätningsmannenmottog handlingarna, Pä grund av myndighetens pressadearbetssituation har tidsfristen ej kunnat hällas- ett förhållande som lagstiftaren kanske förutsettnär den ifrågavarande paragrafen mjukades upp med orden "ommöjligt". Myndigheten anser dockatt ut-sökningslagens tidsfrist bör hällas där så ske kan, Icentralt utfärdade anvisningar finns anvisningatt utmätning i allmänt mål skall skeså snart som möjligt om inte hinder möter eller om det av särskilda skäl anses överflödigt. Någontidsfrist har inte angivits annat änatt utmätningsförrättning bör ske snabbt sedan betalningsanmaningstiden gått ut. Ävenom jag inte anser att en-central myndighets anvisningar har samma tyngd som utsökningslagens bestämmelserbör naturligtvis även sådanaanvisningar följas. Om man jämför dessaanvisningar och RSV:s uppfattning om verkställighetav stora och något mindre (och små ?) skatteskulder (sid 3) med RSV:s' tal om åtgärdsprioritering(sid 2) där det talas om att "förenkla och minska" fältåtgärderna och att "fler" åtgärder bör komma ifrågaför stora skulder i-såväl enskildasom allmänna mål synes reglerna ej gå ihop.Visserligen kan man säga att den centrala myndighetens anvisningarfrån speglade den myndighetens dåvarandeoch sedain då förhärskande tankegångar att s,k. direkt verkställighet var i huvudsak den enda användbara indrivningsmetoden. Redan då hade jag och mängaandra utmätningsmän reagerat mot den alltför förenklade ochensidiga styrningen mot fältverkställigheten därmycket lite hänsyn togs till förrättningsmännens möjlighetatt genom telefonsamtal och förhandlingarm,m. få den skattskyldige att betalafrivilligt.