bet · G401KU25 · 1980-12-31 00:00:00 — Bestämmelser om bolagets verksamhet och verksamhetenssyfte kan tas in i bolagsordningen, förutsatt att bestämmelserna inte stridermot aktiebolagslagen eller annan författning. Bolagsordningens föreskrifter ärbindande för bolagets styrelse och andra företrädare för bolaget. Beslut omändring i bolagsordningen fattas av bolagsstämman. Aktieägarnas rätt att besluta i bolagets angelägenheterutövas vid bolagsstämman. Statens ägarinflytande gör sig sålunda normaltgällande genom bolagsstämman genom bl. a. val av styrelse och möjlighet att ibolagsordningen ta in särskilda bestämmelser om exempelvis målsättning förbolagets verksamhet, m. m. Statsmakterna kan vidare förbehålla sig ett merlångtgående inflytande över ett aktiebolags verksamhet genom att i samband medbeslut om anslag uppställa villkor för användningen av lämnat kapitaltillskott.Vidare kan avtal ingås mellan staten och aktiebolaget. Justitieministern redovisar sammauppfattning som industriministern i ett svar på en annan fråga (1979/80:321)som avsåg vilka konstitutionella möjligheter regeringen har att tillmötesgåriksdagens uttalanden om att särskild hänsyn bör tas till regionalpolitiskasynpunkter när det gäller strukturrationaliseringar. Beträffande bolagsstämmansbefogenheter görs i 1 Det är svårt att komma från slutsatsen attutbildningsministern i det föregående faktiskt har uttalat en uppfattning,nämligen i fråga om förslagets överensstämmelse med de övergripanderiktlinjerna. KU1980/81:25 155 justitieministerns svar följande komplettering tillindustriministerns svar (RD 1979/80:96 s. 13): Styrelsen och verkställandedirektören år i princip också skyldiga att rätta sig efter de direktiv sombolagsstämman meddelar. Stämman får emellertid inte dirigera förvaltningen isådan utsträckning att styrelsen förlorar sin ställning som ansvarig handhavareav förvaltningen. Det bör särskilt framhållas att styrelsen och verkställandedirektören enligt lagen har förpliktelser inte bara mot bolaget utan också motutomstående, främst bolagets borgenärer, Lagen förbjuder uttryckligen den somär ställföreträdare för ett bolag att efterkomma föreskrifter som strider motaktiebolagslagen eller bolagsordningen. Spörsmål rörande enskilda företaggällde genomgående planerade nedläggningar ochstrukturrationaliseringar. Ett typiskt exempel är en fråga (1979/80:32) om vadregeringen har gjort och vad regeringen kommer att göra för att förhindranedläggningen av tillverkningsenhet i , I svaret framhållerindustriministern att regeringen inte har några formella möjligheter attförhindra att ett enskilt företag efter lagstadgat samråd med de anställdabeslutar om nedläggning av en produktionsenhet (RD 1979/80:16 s, 68), Liknandesvar lämnades bl, a, på frågorna 1979/80:70 och 314 (se RD 1979/80:22 s, 78resp, 96 s, 7), Ett enskilt företag med speciell ställning är SverigesRadio, Som svar på en fråga (1979/80:195) angående medlemskap iSvenska arbetsgivareföreningen betonar utbildningsministern att Radioär ett fristående icke-statligt företag och att det inte ankommer på staten attge några direktiv om vilken arbetsgivarsammanslutning somföretaget skall tillhöra. När frågor om programmens innehåll aktualiserades itvå frågor (1979/80:322 och 539) hänvisade utbildningsministern till att detinte tillkom honom att lägga synpunkter på programverksamheten (RD 1979/80:98s. 6 resp, 167 s. 126). Resultatet av denna genomgång är alltså att uttalanden omverksamheten vid olika myndigheter endast förekommit när det gäller handlandeav myndigheterna som inte har samband med prövning av ärenden. Även i depåträffade fall där ärendeprövningen är avslutad avstår eller vägrar statsrådenatt uttala sig. Också i frågor som rör verksamheten vid olika företag - oavsettom de är statliga eller privata - anses det föreligga hinder mot att uttalasig. Här bör kanske påpekas att frånvaron av meningsyttringarinte innebär att statsråden också avstår från att redovisa vissa faktiskaomständigheter av betydelse för frågeställningen. Endast i ett fall -industriministern om fartygskreditnämnden - lämnas inte heller denna typ avinformation. Som grundlagberedningen påpekade(s. 208-209) kan en interpellation eller fråga aldrig utmynna i ettställningstagande av . I interpella-tionsdebatter där företrädare för alla partierna uppträder, kan dock KU1980/81:25 156 emellanåt en uppfattning om opinionsläget i idess helhet erhållas även utan en omröstning. I /Stjernquists grundlagskommentar framhålls isammanhanget att yrkande om misstroendeförklaring mot statsråd kan framförasunder interpellations- och frågedebatter. Ett sådant yrkande måste emellertidbordläggas vid minst ett och högst två sammanträden innan det prövas. Enligt såväl tidigare ()som gällande bestämmelser skall interpellation ha bestämt innehåll, varaförsedd med motivering och beslutas av utan föregående överläggning.För att få till stånd en "rationellare användning av frågeinstituten"föreslog grundlagberedningen bl. (s. 288) införande i riksdagsordningen aven rekommendation som innebar att interpellation bara borde väckas iangelägenhet av större allmänt intresse. Beredningen föreslog också att eninterpellation skulle mångfaldigas och distribueras till ledamöterna innan denanmäldes i kammaren och att den obligatoriskt skall bordläggas en gång.Ändringarna borde enligt beredningen något bidra till att göra riksdagensprövning av anhållan att få ställa interpellation mera reell. Beredningen villevidare betona vikten av att ledamöterna visade återhållsamhet med att väckainterpellationer mot slut och föreslog därför en bestämmelse om atten interpellation som lämnas efter utgången av april skall uppta skälen tillatt spörsmålet reses först vid denna sena tidpunkt. Beredningens förslag pådessa punkter godtogs av regering och riksdag. Ändringarna av reglerna för väckande av interpellationersynes knappast ha gjort prövning av interpellationsframställningarnamera reell. Liksom tidigare fattas interpellationsbesluten undantagslöst utanomröstning. Bestämmelsen att skäl måste uppges då en interpellationingetts till kammarkansliet efter utgången av april månad kan ha bidragit tillminskningen av den redan förut mycket lågainterpellations-frekvensen (se underbilaga 1). En genomgång avde interpellationer som ingetts visar att devanligaste skälen för att en interpellation ställts är att enhändelse som åberopas i interpellationen har inträffat efter april månadsutgång. I några fall säger sig interpellanterna först fått kännedom omförhållanden som existerat tidigare. I två fall kan det diskuteras om någotskäl över huvud taget uppgetts (interpellation 1976/77:147 och 1978/ 79:184). ' Mera som en historisk notis kan nämnas att under slutetav och förekom i samband med någrainterpellationsdebatter s. k. massinstämmanden som fick samma politiskabetydelse som en omröstning. Se a.a. s. 208 ff. KU1980/81:25 157 Även reglerna om väckande av frågakvarstår i huvudsak oförändrade i den nya riksdagsordningen. Liksom tidigareskall fråga ha bestämt innehåll och behöver ej beslutas av . För attfrämja en övergång från interpellationer till frågor föresloggrundlagberedningen (s. 288) att också frågan skulle kunna ges en motiveringsom i förslaget till riksdagsordning betecknades som en "kort inledandeförklaring". Ändringen föranledde ingen erinran under den fortsattabehandlingen av förslaget till riksdagsordning. Liksom tidigare föreligger ingenskyldighet för statsråd att besvara interpellationer och frågor. Till skillnadmot måste dock ett statsråd, som inte besvarar en interpellation , före utgången av muntligen meddela rik.sdagen varförsvar uteblir eller anstår. Ett sådant meddelande får ej följas av överläggning.En annan nyhet i de nu gällande bestämmelserna är att interpellationer ochfrågor förfaller om de inte har besvarats vid det då de väcktes. Några rekommendationer beträffande tidpunkten förbesvarande av interpellationer finns inte. För frågorna gäller att de skallbesvaras vid en eller två frågestunder , om inte särskilda skälföranleder annat.' Enligt grundlagberedningen (s. 289) bör som särskilt skälräknas möjligheten att lämna svar på en interpellation och en frågasom har nära samband med interpellationen. En fråga bör vidare besvaras vid denfrågestund som infaller närmast från det att frågan lämnadesin. Enligt såväl tidigare som gällande bestämmelser kansvaret på en interpellation delas ut till ledamöterna i förväg. I sädana fallkan statsrådet begränsa sitt anförande till en sammanfattning av svaret.Bestämmelsen har inte tillämpats . Möjligheten att lämna interpellationer och frågorobesvarade har utnyttjats i mycket begränsad utsträckning.Antalet obesvarade interpellationer uppgick årligentill mellan en och tre. års har allainterpellationer besvarats vilket får sättas i samband med införandet av fyraveckorsregeln(se ovan). Antalet frågor som ej besvarats varierar mellan noll (1975/76 och1976/77) och åtta (1971). De flesta obesvarade frågorna har ställts mot slutetav vårar och höstar. I några fall från senare år är det uppenbart attfrågeställningarna förfallit efter det att frågorna ställts. Det gäller t. extre frågor ' Enligt talmanskonferensens beslut skall underen normalvecka Interpellationer i första hand besvaras och (med hörjan resp. 9), frågor vid frågestund (ev. mer än 1 timmemed början ) och (med början ). KU1980/81:25 158 1979 rörande virkesklausulen i det avtal med sominte blev av. besvarades avinterpellationerna .' Under åren 1977 och 1979-de enda år frånsenare tid för vilka denna typ av statistik är tillgänglig - lämnadesmeddelande om att interpellationer inte kunde besvaras i 27 resp.16 % av fallen. Andelen interpellationer som besvarades före utgången avtidsfristen var följaktligen 73 resp. .' Fyraveckorsregeln har således irealiteten kommit att uppfattas som en stark rekommendation att lämna svar påinterpellationerna före utgången av denna tidsfrist. Bestämmelsen i riksdagsordningen kräver också attanledningen till att svaret på en interpellation dröjer eller uteblir anges. Engenomgång, som gjorts av de förseningsmeddelanden som lämnades /80års , visar emellertid att i sju fall har inget särskilt skäl angettstill varför svaret dröjer.- Som särskilt skäl har då i tre fall accepterats attsvaret på interpellationen enligt överenskommelse med interpellanten lämnas isamband med svaret på en annan interpellation. en annan fråga eller i sambandmed behandling av ett ärende. De återstående 24 meddelandena fördelar sigtämligen jämnt mellan skäl som rör statsrådens förhållanden, främsttjänsteresor, och sådana som gäller att interpellanten inte kan närvara och mottasvaret då statsrådet avsett att lämna svaret. Uppgifter beträffande tidpunkterna för besvarande avfrågor lämnades i utskottets granskningsbetänkande (KU 1979/80:50 s.146). Uppgifterna avsåg , , , ochhösten 1979. Det framgick bl. a. att andelen frågor som besvarades inom envecka och var . Motsvarande andel låg underhösten 1977 saint . Det noterades attantalet frågor ökat mellan och höstarna 1977 samt 1979 med och mellan och med . Beträffande utskottets uttalanden om dröjsmål vidbesvarande av interpellationer och frågor hänvisas till s. 37-38 nedan. För interpellationsdebatternagäller inga särskilda regler utan endast de allmänna reglerna i RO 2:10-15. Frågedebatterna år liksom tidigare ' Källa: kammarkansliets statistik. - Källa:KU 1977/78:35, bilaga 11 och 1979/80:50, bilaga 8, 'Dessa meddelanden återfinns iprotokollet på följande ställen: RD 57 s,209 (, meddelandet lämnat av 2:e vice talmannen) RD 08 s. 5(Söder) RD 105 s.5 () RD 108 s,141 () RD 132 s,3 () RD 131 s.87 () RD 146 s,125 (). KU1980/81:25 159 begränsade till den som framställt frågan och det svarandestatsrådet. Deras yttranderätt är vidare begränsad på visst sätt. Det förstaanförandet från varje talare får räcka högst , det andra längst tvåminuter öch varje följande anförande längst en minut. De nuvarande reglerna för frågedebatterna infördes genomriksdagsbeslut (KU 1972:33). och gällde atttiden för varje anförande inskränktes och antalet inlägg frånfrågeställaren begränsades till två. Bestämmelserna betingades av farhågor attplenitiden i enkammaren kunde bli hårt ansträngd. Enligt utskottet var den lösningsom valts vid enkammarriksdagens start emellertid inte att betrakta somdefinitiv. De nya reglerna, som föreslagits såväl av grundlagberedningen som ien motion (fp, c, m, vpk), erbjöd enligt utskottet en väl avvägd form att vidgareplikrätten i frågedebatterna utan att förrycka dessa debatters karaktär avkorta replikskiften i begränsade ämnen. Beträffande interpellationsdebatterna skall här nämnas attden genomgång som gjorts av 1979/ger vid handen att i drygt entredjedel av interpellationsdebatterna deltar andra riksdagsledamöter än de somhar ställt interpellationerna. De interpellationer sotn /80 lockadede flesta antalet debattörer gällde missbruk av alkohol (7 debattörer)' ochvåldspornografiska bilder (6 debattörer).- I den senare av dessa debatterdeltog representanter för samtliga partier, i den förra alla utom vänsterpartietkommunisterna. Mer omfattande (räknat i antal inlägg) än den längsta av dessabåda debatter - alkoholdebatten - var emellertid debatten om sysselsättningen iLessebo och andra orter i ,' där debatten dock gällde lämnadesvar på tre interpellationer och tre frågor. Beträffande frågedebatterna skall endast påpekas att detemellanåt förekommer att frågeställaren i debatten ersätts av annanriksdagsledamot från samma parti. '* Riksdagsordningen tillåter egentligen intesådana byten. Utvecklingen under 1970-taletkännetecknas av en viss förskjutning från interpellationer till frågor (tabell1). Under de två första riksmötena utgjorde interpellationerna av spörsmål. Därefter har det endast inträffat /76 årsriksmöte att andelen interpellationer överstigit . Som redan framhållitshänger denna förskjutning till en mindre del samman med en stagnerandeinterpellationsfrekvens, till en större del med en ökande frågefrekvens. ' Interpellation 65 (svar på fråga 129) RD 54 s.61. -Interpellation 138 RD 97 s. 185. 'Interpellation 75, 80. 81 (svar på fråeorna 140. 150 och 152) RD 55 »Se t.ex. RD 1979/80:167 s. 127, 140, 143 och 190, KU1980/81:25 160 Antal ställda interpellationer och frågor1971-1979/80 Interpell, Frågor Summa Andel ' omfattade endast våren, 2 28interpellationer och 32 frågor som ej besvarades på grund av regeringsskiftethar ej ' 9interpellationer och 15 frågor som ej besvarades på grund av regeringsskiftethar ej Minskningen iinterpellationsfrekvensen inträder vid , då antaletinterpellationer går ned från 238 året före till 164, Interpellationerna flera tillfällen senare legat över denna siffra men aldrig över 200, Denförskjutning till frågeinstitutet som därmed ägt rum kan tolkas så att spörsmålsom tidigare skulle ha ställts som interpellationer fr, o, m, 1973 blir föremålför frågor. Den förändrade inställningen skulle kunna ses som ett resultat avgrundlagberedningens, av utskottet understrukna, uppmaning till partierna attanvända frågeinsfituten på ett rationellare sätt (se nedan). Men viktigare hartroligen varit den liberalisering av reglerna för frågedebatterna som riksdagenantog , Då beslöts att avskaffa den begränsning till två inlägg frånfrågeställaren som hade införts vid övergången till enkammarriksdagen, Istället infördes de nu gällande bestämmelserna. Den ökade frågefrekvensen år särskilt tydlig fr, o ,m,1976/. Mellan riksmötena /76 och 1976/77 ökar antalet frågorfrån 382 till 492, Därefter har antalet frågor varit mer än 500 per riksmötemed ett maximum på 556 /. Förändringen hardenna gång inget att göra med regeländringar utan beror på partiernasförändrade "roller" efter regeringsskiftet , I tabell 2 har enkammartiden indelats i fem perioder medhänsyn till 1) mandatfördelningen mellan partierna, som normalt endastförändras i samband med val,' och 2) regeringens sammansättning. För varjeriksmöte har, för att utjämna effekten av partiernas olika ledamotsantal,antalet interpellationer och frågor per ledamot beräknats. ' Utbrytningen av två ledamöter från vpk skedde under1976/. Tiden före denna utbrytning har inte betraktats som ensärskild period i tabell 2, KU 1980/81:25 161 Antal ställda interpellationer och frågor per ledamot och riksmöte1971-1979/80, (ej medtaget,) Partivis. (I=Interpellationer,F=Frågor) 1974 och 1975/76 0,8 1976/77-1977/78 0,2 1978/79 0,4 1979/80 0,4 Om vi först ser på frågorna kan man konstatera attnågra större skillnader i frågefrekvens inte finns mellan perioden 1971-1973och perioden och 1975/76. Regeringsskiftet 1976 innebär attfrågefrekvensen inom moderata samlingspartiet, och centerpartietsjunker, medan den stiger kraftigt hos socialdemokraterna och vänsterpartietkommunisterna. Regeringsskiftet 1978 får till resultat att antalet frågor perfolkpartiledamot ytterligare sjunker medan det genomsnittliga antalet frågorfrån moderata och centerpartistiska ledamöter åter ökar. Frågefrekvensen blandledamöter från s, vpk och apk förändras inte särskilt mycket. Under den senasteperioden, som omfattar /80, har frågefrekvensen inom folkpartietåter stigit, inom moderata samlingspartiet och på nytt sjunkit, icenterpartiets fall dock högst obetydligt. Socialdemokraternas ochvänsterpartiet kommunisternas frågefrekvens ligger tämligen stilla. Närdet gäller interpellationerna är tendenserna i stort sett desamma. I flera fallär emellertid skillnaderna inte lika tydliga som för frågorna. Spörsmålsfrekvensenför de enskilda partierna varierar således med deras ställning som regerings-eller oppositionsparti. Då ett parti förändras från ett regeringsparti till ettoppositionsparti ökar frekvensen. Motsatsen gäller genomgående då ett parti övergårfrån oppositionsställning till regeringsställning. Förden totala frågefrekvensen skulle det emellertid inte spela någon roll med ettregeringsskifte, under förutsättning för det första att regeringsunderlagetsstorlek i var detsamma för både den avgående som den tillträdanderegeringen och för det andra att skillnaden i frågefrekvens var densamma föralla inblandade partier. Vidregeringsskiftet ersattes en regering med 156 mandats underlag i riksdagenav en annan regering som vilade på ett stöd från 180 ledamöter. Den förstaförutsättningen för oförändrad frågefrekvens var alltså inte uppfylld men detstörre parlamentariska underlaget för regeringen I borde ha lett tillett mindre antal frågor. ökade tvärtom frågorna och detta hänger samman medatt den andra förutsättningen klart inte gällde. 11Riksdagen 1980/81. KU1980/81:25 162 ökade frågefrekvensen för s kompenserades inte fullt ut avminskningen för m, fp och c. Nettoresultatet av detta blir en ökning av antaletfrågor. Till denna ökning bidrog i hög grad också att ledamöter avvänsterpartiet kommunisterna, som stod utanför båda regeringsbildningarna,frågade mera under regeringen 1 än under regeringen . Vid regeringsskiftet är det uppenbart att detär regeringsunderlagets kraftigt minskade storlek som för med sig att antaletfrågor ökar. Regeringen 1 med stöd av 180 ledamöter ersattes avregeringen med stöd av 39 ledamöter. Den motsatta förändringen - ettregeringsunderlag som ökar från 39 till 175 ledamöter - förklarar minskningenav antalet frågor efter regeringsskiftet . Ett annat sätt att studera utvecklingen underenkammarriksdagens tid är att se hur tidsåtgången i kammaren förinterpellationer och frågor har förändrats. Tabell 3 utvisar i stort sett sammatendenser som tabellen över antalet interpellationer och frågor (tabell 1).Tidsåtgången för interpellationer tenderar att minska menökar åter något mot slutet av decenniet. Debattiden för frågorna förändrasganska litet men går upp starkt efter regeringsskiftet1976'. Anledningen till den nära överensstämmelsen mellan tabell 1 och tabell 3år att den genomsnittliga längden av interpellations- och frågedebatternaförändras högst obetydligt (se tabell 3, högre halvan).Interpellationsdebatterna varar i genomsnitt omkring ochfrågedebatterna . Under de senaste riksmötena kan möjligenskönjas en tendens till en viss ökning av spörsmålsdebatternas längd. Tidsåtgången (i timmar) för interpellations- ochfrågedebatter 1971-1979/80 Källa: Kammarkansliets statistik * omfattade endast våren. ' Uppgiften för debattiden för frågorna /77 årsriksmöte torde dock vara för hög. KU1980/81:25 163 Av betydelse för arbetsplaneringeni både och år hur spörsmålen fördelar sig i tiden.Om tillströmningen av interpellationer och frågor är jämn under den tidriksdagen är samlad underlättas självfallet arbetet med spörsmålen ikanslihuset som det blir lättare att få utrymme i riksdagensarbetsschema för spörsmålsdebatterna. Med hjälp av två tabeller skallspörsmålens fördelning dels mellan vår och höst (tabell 4), dels mellan demånader då är samlad (tabell 5) belysas. Spörsmålens fördelning mellan vår och höst åren1971-1979 Av samtliga interpellationer under1970-talet har hälften ställts och hälften under hösten.Fördelningen för frågorna är i genomsnitt och på hösten.Tabellen visar också att det skett en förskjutning mot hösten.Denna förskjutning är för interpellationernas del kontinuerlig. Andeleninterpellationer ökar med ett par procent bortsett från1972 och 1976. Tendensen är inte lika tydlig när det gäller frågorna. Förskjutningen hänger till stor del samman medomläggningen av riksdagsåret. Av den månadstatistik som presenteras iunderbilaga 1 framgår att det knappast ställdes några interpellationer månad . Anledningen var självfallet att utsikterna att fåsvar före slut, då interpellationen i praktiken förföll, inte varstora. har andelen interpellationer som ställts under denna månadökat påtagligt som interpellationsfrekvensen minskat. Tabell 5 visar att mönstret i fördelningen avinterpellationer och frågor över året är olika. För interpellationernas del ärfrekvensen högst och därefter sjunkande under vårenresp. Tendensen är särskilt markant . Det högstamånadsvärdet noteras för oktober då av interpellationerna väcks. För frågornas del är variationerna inte lika starka. Undervårmånaderna är i själva verket tillströmningen av frågor mycket jämn. KU1980/81:25 164 Spörsmålens fördelning mellan de månader somriksdagen sammanträder Totalt . Antal % Antal % Summa 1613 100 3 932 99 ojämnare med november som en topp (), inte bara för höstenutan även . Olikheterna mellan interpellationerna och frågornaberor självfallet på skillnaderna i reglerna för besvarandet. Spörsmålens fördelning på statsråd och departement En interpellation eller en frågariktas till det statsråd som i regeringen ansvarar för det område inom vilketspörsmålet faller. Om den som fått interpellationen eller frågan inte är detstatsråd som med hänsyn till de regler' som uppställts inom regeringen förarbetsfördelningen mellan statsråden skall besvara spörsmålet, överlämnasspörsmålet till "rätt" statsråd. Sådana överlämnanden förekommer intesällan och torde vanligen bero på att det inte från början är klart vilketstatsråd som skall besvara spörsmålet därför att frågeställningen iinterpellationen eller frågan knyter an till flera statsråds ansvarsområden. Som bekant får statsråden högst olika antal frågor ochinterpellationer. Av tabell 6, som avser 1979/, framgår attindustriministern fick flest spörsmål, närmare en femtedel av alla interpellationeroch frågor. Kommunikationsministern kom därnäst med av allabesvarade spörsmål. Dessa båda statsråd svarar tillsammans för av allainterpellationer och frågor. ' Departementsförordningen (1963:214) samt statsministernsförordnanden enligt RF 7:5 att ärende eller grupp av ärende, som hör till visstdepartement, skall föredragas av annat statsråd än departementschefen. KU 1980/81:25 165 Antalet interpellationer och frågor som besvarats av resp. statsråd vid1979/. I % av summa spörsmål Tabellen visar också i vilken utsträckning somstatsråden gav gemensamma svar på två eller flera spörsmål. För alla de 707spörsmålen gäller att de besvarades genom 615 svar. Antalet svar uppgick alltsåtill av antalet spörsmål.