bet · G401JuU21 · 1980-12-31 00:00:00 — Sådankriminalitet har också blivit ett angeläget ämne för kriminologisk forskningoch utredningar i lagstiftningssammanhang. Del är bekant all en betydande delav resurserna inom brottsförebyggande rådet (BRÅ) f. n. inriktas på en översynav den ekonomiska brottsligheten och all arbetsgrupper under RÅ och RPS arbetarinom samma område. Totalt sett innebär det all samhällets insatser på detutredande och förebyggande stadiet är betydande. har på detta område gjorts fleralagsliftningsreformer på grundval av framlagda förslag. Här behöver bara nämnaslagarna om betalningssäkring och säkerhet för skatlefordringar (SFS 1978:880.882), de ändrade reglerna om konkursförvallning (SFS 1979:34), reglerna förrationalisering av uppbördsförfarandet (SFS 1979:489) och lagen om finansbolag(prop. 1978/79:170). Många förslag lill reformer har dock ännu inle lett lilllagstiftning. Det föreligger t.ex. förslag om näringsförbud i samband medkonkurs (prop. 1979/80:83). Ett förslag om kontroll av utländskföretagsetablering i (SOU 1978:73) har remissbehandlats. Detta gällerockså förslaget om preskription av skattefordringar (SOU 1979:87),promemoriorna Företagsböter (Ds Ju 1978:5) och Nya redovisningsregler förekonomiska föreningar m.m. (Ds Ju 1979:14). Det råder delade meningar bland berörda remissorgan ifråga om åtskilliga reformförslag som lagts fram eller är under beredning. Mankan också vänta sig att den fortsatta diskussionen om mål och medel i kampenmol ekonomiska brotl kommer alt bli livlig. Ej sällan gäller debatten om de JuU1980/81:21 112 föreslagna åtgärderna anses alltför ingripande och stridermot givna rättsprinciper eller på ett alltför drastiskt sätt begränsar denenskildes rörelsefrihet. Det slår emellertid klart atl nu genomförda ellerplanerade lagstiftningsåtgärder mot den ekonomiska kriminaliteten drivits framav viktiga samhällsintressen. Det har blivit alltmer uppenbart atl dennakriminalitet medför betydande skador för samhället och all motåtgärderna måsteprioriteras. Problemet gäller närmast atl skapa resurser och finnatillräckligt effektiva medel. De remitterade motionerna bör ses mot dennabakgrund. De ger ullryck för en allmän oro för samhällsutvecklingen om inlekraftfulla åtgärder sätts in mol den ekonomiska brollslighelen. Man kan ocksäspåra en viss otålighet hos motionärerna därför all reformarbetet enligt derasmening inte bedrivs tillräckligt energiskt och snabbt. Enligl hovrätten ärdock dessa farhågor överdrivna. Lagsliftningsreformer på detta område kräveromfattande utredningsarbete, inle minst därför alt den ekonomiskabrottsligheten är svårgripbar och all de berörda lagarna vävs in i varandra. 1 detta sammanhang vill hovrätten framhålla atl arbetetmed den ekonomiska brottsligheten kräver betydande personalresurser inomrättsvården. har polis- och åklagarmyndigheter tillförtsangelägna förstärkningar och särskilda insatser har vidtagits för alt förbättraåklagarnas och polisernas utbildning i fråga om den ekonomiska brottsligheten.Däremot har domstolarna inle tillförts motsvarande resurser. Målen angåendeekonomisk kriminalilel är ofta omfattande och svårbedömda. De tar allt mer avdomstolarnas dd i anspråk och del är uppenbart atl en prioritering av dennabrottslighet kräver en utbyggnad av domstolarnas resurser. För hovrättens delhar utvecklingen lett till problem för den dömande verksamheten bl. a. genomatt stora flerdagarsmål måste handläggas på ordinarie avdelningar ulan atlledamöterna kan räkna med ersättare för rolelarbetel i övrigt. Tiden räcker ejheller till för den utbildning och fortbildning som för domslolsjuristernas delär både önskvärd och nödvändig. Ansvaret för juridiska personers skulder I motionen 1979/80: 1120aktualiseras frågan om en fysisk eller juridisk person som har inflytande överannan juridisk person - moderbolag i förhållande lill dotterbolag - skall kunnagöras ansvarig för det andra bolagels skulder. Närmast kommer den situationen itankarna att en juridisk person använder ett annat bolag som"mjölkko" för all sedan, när del körts i bollen, gå fri frän ansvarför bolagets skulder. Som etl annat exempel kan nämnas all skadeståndskrav pågrund av miljöbrotl riktas mol etl bolag, som bedrivit miljöfarlig verksamhet,varvid det visar sig att bolaget saknar betalningsförmåga men dess solventamoderbolag går fritt från ersättningsskyldighet. JuU 1980/81:21 113 Det förefaller i och för sig rimligt att ettföretag som har avgörande inflytande över ett bolag och drar ekonomisk nytta avdelta, också ytterst bör vara ansvarigt för bolagels skulder. En sådan ordningskulle dock fömtsätta en delvis annan syn på rättsförhållandet mellanmoderbolag och dotterbolag, då det senare fungerar som en självständig juridiskperson. Det är svårt att överblicka vilka konsekvenser en ändrad lagstiftningskulle få. Om man, som förslagsställarna bakom motionen tycks mena, ocksä skallkunna ålägga fysisk person direkt ansvar för ett bolags skulder, tar man ettdjärvt steg mot nya principer inom bolagsrätten. Emellertidkan i praxis spåras en utveckling som innebär alt ansvaret för ett bolagsskulder (främst skatteskulder) under vissa förhållanden kan påföras annan. Detär angeläget att man med sådant ansvarsgenombrott kan komma åtskentransaktioner. Hovrätten anser därför alt främst förhållandena ienmansbolag och familjebolag liksom reladonen mellan moderbolag ochdotterbolag från de synpunkter, som framförts i motionen, är av sådant intresseatt frågan kräver närmare studier. Uppgiften bör lämpligen anförtros BRÅ ochingå som etl led i dess översyn av den ekonomiska brottsligheten. I vårt land råder i princip fri näringsverksamhetför svenska medborgare, om inte annat uttryckligen är föreskrivet.Begränsningar i näringsfriheten finns på många områden, t. ex. i fråga omsådan verksamhet som förbehålls staten (handel med rusdrycker, läkemedel m.m.).1 fråga om vissa näringar krävs legitimation (läkare, landläkare, veterinärer)eller för vissa uppdrag auktorisalion (advokater, revisorer,fastighetsmäklare). Det förekommer också att utövandet av näringsverksamhetförutsätter tillstånd av offentlig myndighet och att verksamheten fortlöpandeunderkastas kontroll. Sådant tillstånd kan meddelas efter viss prövning avsökandens lämplighet, varvid hänsyn även kan las dll hans ekonomiska förhållanden. Degjorda begränsningarna i näringsfriheten har bl.a. sin grund i all vissanäringar anses vara speciellt betydelsefulla för samhällslivet och därför måsteutsättas för särskild samhällskontroll. Men begränsningarna kan också motiverasav att vissa personer saknar ekonomiska förutsättningar och omdöme för atldriva näringsverksamhet, vilket dokumenterats genom konkursmissbruk. 1979/80:83 om konkurs och rätten att idka näring har just dessaomständigheter förts fram till stöd för näringsförbud i samband med konkurs(konkurskarantän). Förslaget innebär att näringsförbud skall kunna meddelas närkonkurs inträffat och gäldenären förfarit grovt oaklsamt mol sina borgenärereller på annat sätt grovt åsidosatt vad som ålegat honom som näringsidkare.Även den, som upprepade gånger förekommit i konkurser och eljest visat siguppenbart olämplig atl driva näringsverksamhet, 8 1980/81.7 saml. JuU 1980/81:21 114 skallkunna meddelas näringsförbud. Detta förbud skall gälla för av högst femår. Imotionerna föreslås nu en utredning av frågan om införande av näringsförbudsom sanktion mol ekonomisk brollslighel även i andra fall än vidkonkursmissbruk. Fråganleder in på centrala straffrättsliga problem, nämligen hur sanktionssystemelskall utformas. BRÅ:s kriminalpoliliska arbetsgrupp har i sin rapport (1977:7)Nytt straffsystem lagt grunden till en bred diskussion i ämnet. Därvid hargruppen ocksä behandlat s. k. sanktionskumulation, som innebär att den somstraffas för brotl utöver straffet även får vidkännas annat obehag på grund avbrottet. Hit hör vissa sanktioner som domstolen skall la hänsyn lill (l.ex.förvisning, förverkande) men ocksä s. k. okontrollerade sanktioner (typfall:körkortsåterkallelse). Självfallet skulle ett näringsförbud pä grund avekonomiskt brott uppfattas som ett tilläggsslraff. Konsekvenserna därav skullei många fall uppfattas som betydligt allvarligare än själva straffet. (s 422-423) framhålls viklen av alt domstolarna i sinstraffmätning beaktar att den dömde påförts eller kommer all påföras andrasanktioner på grund av brottet. Detär tveksamt om man bör införa näringsförbud som en ny sanktionsform och därmedvidga området för tilläggsslraff Det är också tveksamt om del går altlegitimera en sådan sanktion. Att den, som gör sig skyldig till organiserathäleri genom att i sin anlikviielshandel köpa upp tjuvgods, skalldiskvalificeras som andkvitetshandlare kan möjligen synas rimligt. Men bör hanockså förbjudas atl driva annan handel? Eller skall den hotellägare som dömtsför koppleri mellan en gäst och en prostituerad förbjudas atl drivaholellrörelse? Även om man begränsar ett näringsförbud till att gälla personersom förövat allvarliga ekonomiska brott, torde del bli svårt alt motiveralångtgående ingripanden i den enskildes näringsfrihet på grund av brottet. 1delta sammanhang bör också framhållas att ett näringsförbud kan få ickeönskvärda sidoeffekter, l.ex. i fråga om den dömdes möjligheter alt försörjasig. Från rehabilileringssynpunkt är det angelägel all han kan erbjudas arbetemen valmöjligheterna är i allmänhet inte många. Enliglhovrätten finns anledning all avvakta resultatet av den i prop. 1979/80:83föreslagna ordningen med näringsförbud i samband med konkurs innan fråganprövas om en utvidgning av detta institut. Del finns dock anledning tro atlfi-ågan om användandet av näringsförbud som sanktionsform kommer attintressera den tillsatta frivårdskommittén. Denna har nämligen enligtsina direktiv all undersöka behovet av nya former för påföljd i straffsystemet,främst i syfte alt skapa alternativ lill frihetsstraffet. Etableringskonlroll behöver inte betydanäringsförbud utan kan i stället innebära alt utövandet av viss näring förbindsmed särskilda krav. JuU 1980/81:21 115 modernasamhället måste ställas vissa anspråk på den som driver näringsverksamhet, bl.a. med hänsyn till alt betydande ekonomiska intressen kan stå på spel för delallmänna. En utbyggd kontroll över näringsverksamheten är därför motiverad. Införandetav etableringskontroll inom vissa branscher skulle otvivelaktigt vara ägnatatt motverka den ekonomiska brottsligheten. har sådan kontroll främstavsett utländska förelag. I sitt förut nämnda belänkande (SOU 1978:73) harutredningen om utländska överlaganden av svenska förelag behandlatelableringskontrollen. Pä grund av djup oenighet inom utredningen har del inleansetts möjligt all avge ett förslag som kunnat samla majoritet. I stället harutredningen redovisat tre förslag vid sidan om varandra med olika uppfattningari fråga om styrkan av kontrollinsatserna. Enligthovrätten finns skäl att - på gmndval bl. a. av de erfarenheter som vunnitsunder utredningen av utländsk företagsetablering - undersöka vilkafömtsätiningar som gäller för etableringskontroll inom vissa branscher somligger i riskzonen för ekonomisk kriminalitet. Del står dock klart alt man meden sådan kontroll avlägsnar sig allt längre bort från principen omnäringsfrihet. En avvägning mellan intresset av fri näringsverksamhet ochetableringskontroll måste göras varvid kravet på insatser mol den ekonomiskabrottsligheten väger tungt i kontrollens vägskål. Hovrättentillstyrker alltså förslaget om en utredning enligl de tankar som motionernager uttryck för. Den primära uppgiften måste dock bli att klarlägga hur stortbehovet av etableringskontroll är och vad man kan vinna därmed. En studie avdessa frågor bör lämpligen ulföras av BRÄ som ett första steg iutredningsarbetet. Det får sedan bli en uppgift att bestämma området för elableringskontrollensaml formerna för och innehållet i denna. En förbättring av den nuvarande valutakontrollen ärönskvärd på grund av att valutairansaktioner mer och mer kommit att spela enviktig roll vid ekonomisk kriminalitet. Styrelsen delar även motionärernasuppfattning att förbättrade kontrollmetoder samt kartläggningar av olikautlandstransaktioner på valutaområdet bör komma till stånd. Förslagetlill straffskärpningar för broll mol arbetarskydds- och miljöskyddslagsliftningenföranleder inga erinringar från styrelsens sida. Vadså gäller motionärernas förslag om organisatoriska insatser och förslag tilllagstiftning för att intensifiera samarbetet mellan polis-, åklagar-, skatte-och kronofogdemyndigheter, samt vill styrelsen påpekaföljande. Etlsamarbete, om än på informella vägar, har sedan lång lid tillbaka förekommitmellan polisen och de nämnda myndigheterna. Detta samarbete har, sedansärskilda ekonomiska rollar inrättats i . JuU1980/81:21 116 och polisdistrikt saml vidrikskriminalseklionen. ytterligare intensifierats på central, regional ochlokal nivå. Erfarenheterna av samarbetet har varit goda. Gemensammainsatser från framför allt polisens och skattemyndigheternas saml tullverketssida mol ekonomiska brott har skett. uppfattning är atlsamarbetet mellan myndigheterna är av helt avgörande betydelse för altåstadkomma en effektiv brottsbekämpning på det ekonomiska området. Genom densekretesslagstiftning som antagits av och genomvilken sekretessen mellan myndigheter numera erhållit en lagreglering haremellertid hos flera myndigheter uttalats tveksamhet om del informationsflödesom förekommit mellan myndigheterna även i framliden kan ske i sammaomfattning som förut. För all undanröja den tveksamhet som finns är detbetydelsefullt att den särskilda arbetsgrupp inom BRÅ som fått regeringens bemyndigandeall närmare utreda frågorna om sekretessen mellan myndigheter läggerfram förslag som medger praktiska lösningar på detta viktigainformationsområde. Vad slutligen gäller de polisiära insatserna mot denekonomiska och den organiserade brottsligheten är det rikspolisstyrelsensuppfattning alt särskilda ekonomiska rollar bör inrättas i de polisdistriktdär bl. a. näringsverksamhetens struktur gör sådana rollar motiverade. Del är ställt utom varje tvivel ekonomiska brottsligheten orsakar samhället mycket omfattande ochallvariiga skador. Skadorna begränsar sig inle lill ekonomiska förluster förenskilda och för det allmänna. De sociala skadeverkningarna är också betydande.De kvalificerade ekonomiska brotten utgör vidare en fara för laglydnaden ochsamhällsmoralen i stort. När omfattande oegentligheter kan passera opålaladeeller med föga ingripande påföljder skapas en grogrund för synsätt enligl vilkafusk med exempelvis skaller och bidrag inle anses klandervärt. BRÅ har statsmakternas uppdrag atl se över lagstiftningenmol organiserad och ekonomisk brottslighet. Översynsarbetets bakgrund,inriktning och hilindllsvarande resultat torde vara väl känt och skall ej härnärmare redovisas. BRÄ:s insatser inskränker sig dock inle lillöversynsarbelel. En viktig orsak till att den ekonomiska brottsligheten kunnatfå sådan utbredning är all den med utnyttjande av brister i lagstiftning ochadministrativ tillsyn kunnat fungera lill sä stor del i det fördolda.Kunskaperna om dess faktiska utbredning, skadeverkningar och metoder är i mångahänseenden bristfälliga. BRÅ, som ärligen fördelar bidrag till enskildaforskare, har därför beslutat prioritera ansökningar rörande forskning om ekonomiskbrottslighet. Inom rådet har vidare påbörjats forskningsprojekt kring frågorom subvenlionsmissbmk, försäkringsbedrägerier och broll mol tullagstiftningen. Mol denhår angivna bakgrunden är det naturligt atl BRÅ med tillfreds- JuU1980/81:21 117 ställelse hälsar den vilja all komma lill rätta med denekonomiska brottsligheten som ligger bakom de bägge motionerna. BRÅ vill ocksåi detta sammanhang understryka all uppgiften all motverka den ekomiska brottsligheteninte är av sådan art all den kan begränsas lill något visst organ, somexempelvis organisationen för det inom BRÅ bedrivna översynsarbetet, utanöverväganden och åtgärder måste aktualiseras inom ett brett fäll hosmyndigheter och utredningar som har kontakt med problemaliken. Det är av storvikt alt översynsarbelel inom BRÅ inle tjänar som ursäkt för atl i andrasammanhang bortse från problematiken med den ekonomiska brottsligheten. Olikaskäl talar för alt problem bör behandlas i annan ordning än inomBRÅ. De konkreta åtgärder som föreslås i motionerna hänför siglill mänga och skiftande lagsliflningsområden. BRÅ:s yttrande har företrädesvisbegärts beträffande förslagen rörande valutakontroll, näringsförbud,elableringskontroll, slraffskärpningar för arbetarskydds- och miljöskyddshrottoch samarbete mellan polis, åklagare m.fl. myndigheter. Även i andra hänseendenhar dock BRÅ funnit anledning all kommentera förslagen. Yttrandet disponeras härefter så atl försl var och en avpunkterna i motionen 1120 kommenteras under särskild rubrik. Därefter behandlasförslagen i motion 1864 också vart och ett under särskild mbrik. Liksom motionärerna är BRÅ av denuppfattningen atl del är angeläget att valutakontrollen sköts på ett effektivtsätt. Även inom ramen för gällande lagstiftning bör utrymme finnas förförbättringar i detta hänseende. Ansvaret för all så sker åligger devalulavårdande myndigheterna och bör av dessa självfallet löpande beaktas ideras verksamhet. Givetvis är del i detta sammanhang viktigt attriksbanksfullmäktige ser lill "alt erforderliga resurser ställs tillförfogande för genomförande av behövliga kontrollåtgärder". Ändrade direktiv lill kommittén (E 1977:03) Valutaområdet är enligt BRÅ:suppfattning etl av de centrala områdena när det gäller ekonomisk brottslighet.Del framstår som en ytterst angelägen uppgift att närmare se övervalutalagsliftningen i detta hänseende och pröva olika vägar att åstadkomma enbättre kontroll. BRÅ anser liksom motionärerna att det bör ankomma på denrubricerade kommittén atl föreslå de ändringar som kan behövas ivalutalagsliftningen för all möjliggöra en mer effektiv bekämpning av denekonomiska brollslighelen. 1 kommitténs uppdrag ingår atl se över "denförfattningsmässiga utformningen av valutaregleringen inbegripet frågan omförebyggande och beivrande av överträdelser och kringgående avvalularegleringen". JuU 1980/81:21 118 härvidenligt direktiven eftersträva "en sådan utformning av regelsystemet attmöjligheterna att kringgå valutaregleringen minimeras och atl överträdelserkan beivras". Del sägs vidare bl. a. all man bör söka åstadkomma etteffektivare kontrollsystem och atl man bör överväga om kontroll ochbrottsförebyggande verksamhet bör tillföras ökade resurser. Kampenmot den avancerade ekonomiska brottsligheten är ett så allmänt och viktigtsamhällsintresse alt hänsyn till delta måste tas vid överväganden på l.ex. valutaområdet.Det hade varit önskvärt att detta kommit till ännu tydligare uttryck ikommitténs direktiv. Enligt BRÅ:s uppfattning är det emellertid oavsett omtilläggsdirektiv utfärdas eller ej - knappast möjligt för kommittén atlfullgöra sitt uppdrag utan att närmare pröva möjligheterna att effektivtkontrollera den valutareglering man föreslår och vilka sanktioner som börifrågakomma vid brotl mol denna reglering. Insynoch kontroll i företag som får lån eller bidrag frän staten Frågan om missbruk av olika former av statligaeller kommunala subventioner till företagsamheten är av stort intresse. En rikflora av bidragsmöjligheter har vuxit upp . Några enhetligaregler för sådana län eller bidrag finns emellertid inte. BRÅ har nyligeninlett ett forskningsprojekt på delta område. Arbetet som beräknas varaavslutat kan förväntas ge underlag för atl förenkla bidragssystemetoch därmed underlätta kontrollen och förebygga missbruk. Betydelsefulltunderlag i detta hänseende bör vidare erhållas genom industrislödutredningen (I1979:17) vars arbete avses slutföras . Entänkbar kontrollåtgärd är att på sätt som föreslås i motionen skaffa detallmänna möjligheter till insyn och kontroll. Del kan ske genom avtal i detsärskilda fallet eller genom ändring i den särskilda författning som reglerarlåne- eller bidragsformen. BRÅ vill dock betona att del är angeläget med enmer allmän översyn av området och en förutsättningslös prövning av olikatänkbara brottsförebyggande åtgärder. I sammanhanget kan nämnas atl man iVästtyskland infört en särskild subventionslag med bl. a. regler omupplysningsplikt, skentransaktioner och återbetalnings-plikt samt i anslutningdärtill också i strafflagen infört ett särskilt straff-stadgande för subvenlionsbedrägeri. Frågor om revisorers uppgifter och verksamhet harbehandlats inom översynsarbelel, främst i BRÅ PM 1978: 2 Revisors verksamhet,men även i BRÅ PM 1979:5 Akdebolagslagen - förstärkt skydd för del bundnakapitalel, m.m. och i BRÅ PM 1980: I Likvidationsförfarandel enligt aktiebolagslagen. IBRÅ PM 1979:5 uttalas sålunda (s. 68) alt från de synpunkter den arbelsgmppenhar att beakta skulle det vara värdefullt med revisorer som står mera fria frånbolagsstämman än vad som är fallet i t. ex. fåmansbo- JuU 1980/81:21 119 lagen.Ett överförande till l.ex. länsstyrelserna av uppgiften atl utse r-evi-sor iaktiebolag förutsätter emellertid bl. a. en grundläggande diskussion omrevisionernas syfte och revisorns roll i företagen, en diskussion som intekunnat föras inom ramen för denna arbetsgrupp. Mol bakgrund av vad sålunda haranförts ställer sig BRÅ positivt till tanken pä en utredning om företagsrevisorernasställning och uppgifter. Ansvarför annan juridisk persons skulder Frågan om moderbolags ansvar för dotterbolagsskulder är komplicerad. Själva grundtanken med aktiebolagsformen är just detbegränsade betalningsansvaret. Aktieägarna svarar endast med sina insatser ochborgenärerna är hänvisade till bolagels tillgångar för betalning. InomOECD har frågan väckts om moderbolag på grund av den uppförandekod förmultinationella förelag som utarbetas inom organisationen har ett längre gåendeansvar t. ex. så all ett moderbolag som plundrar etl helägt dotterföretag iannat land på alla tillgångar och lägger ner del har en juridisk skyldighet atlbetala lön lill dotterföretagets anställda som måsteiakttas enligt värdlandets lag. Från svensk sida har man inte ställt sigavvisande dll tanken men understrukit atl det i så fall måste ses som ettmyckel begränsat undantag från den eljest gällande principen. Fråganom att ålägga fysisk person etl direkt betalningsansvar för skulder som åvilarbolag över vilket han har ett bestämmande inflytande torde ha övervägts bl. a.i företagsskatteberedningen utan alt man då kunde finna en lösning. Möjlighetenall i extrema situationer "lyfta pä slöjan" och se dll realiteterna bakomen bolagskonslrukdon bör enligl BRÅ:s mening prövas, om än med vissförsiktighet. En sådan möjlighet skulle bl.a. kunna bli etl värdefulltkomplement lill en generalklausul på skatterättens område. Gråarbetskraft (Ds Fi 1976:4) BRÅ anser det vara en angelägen åtgärd alt de ipromemorian framförda förslagen läggs till grund för lagstiftning. Näringsförbud kan enligl BRÅ:s uppfattning utgöraett verksamt medel mot ekonomisk brottslighet. 79/80:83 omkonkurskaranlän har förslag framlagts om möjlighet lill"näringsförbud" i samband med konkurser. BRÄ har medtillfredsställelse noterat all departementschefen i proposition (s 25) uttalatsig positivt till atl pröva frågan om näringsförbud även i andra sammanhang.BRÅ vill också här peka på alt konsumenttjänstutredningen i sitt slutbetänkande(SOU 1979:36) förordat att frågan om införande av ett näringsförbudsinstitui,bl.a. med sikte på näringsidkare som tillhandahåller konsumenttjänster, blirföremål för särskild utredning. JuU1980/81:21 120 Frågan om elableringskontroll åtskilliga tillfällen under senare är varit aktuell i såväl urbrottsförebyggande som konsumenlrälts-liga och andra aspekter. harvisat en mycket restriktiv inställning i frågan. En översikt över frågansbehandling såväl i som i andra sammanhang finns i konsumentverketsrapport och konsumentskydd (Rapport 1978:8-01, särskiltavsnitten 1.1 och 8.3).