bet · G401SfU9 · 1980-12-31 00:00:00 — Frågan harsenast behandlats i del av godkända belänkandet SfU 1978/79:22.Utskoltels avstyrkan har varit motiverad av att en inom socialdepartementetföretagen översyn - inom den s. k. hjälpmedelsgruppen - av verksamheten medhjälpmedel till handikappade har gett vid handen alt det utöver barn ochungdom, svårt synskadade eller slarropererade personer inte torde finnas någongrupp som på medicinska grunder eller av andra speciella skäl borde komma ifråga för ett generellt samhällsstöd för anskaffande av glasögon. SfU1980/81:9 10 När utskottet senast behandlade ellmotionsyrkande om all LAF borde tillämpas på alla arbetsskador, oavsett vilkendag skadan visat sig, anförde utskottet bl. (SfU 1979/80:8). Främst med hänsyn till all delnumera inle är den medicinska ulan den ekonomiska invaliditeten som grundar rätt lill ersällning från LAF är det enligl utskoltels uppfattning inte möjligt all göra en individuell omprövning av alla äldre livräntor i enlighet med LAF:s grundsatser. Yrkesskadeförsäk ringskommiltén prövade metoden men fann den inle genomförbar, bl. a. därför att del visade sig mycket svårt och i vissa fall omöjligt att göra någon beräkning av den skadades i och för sig möjliga arbetsinkomst som fullt frisk. I många fall fann kommittén det också omöjligt all förlopp fastställa om inkomstbortfallet berodde på skadan eller på andra omstän digheter. Utskottet anser att det i detta sammanhang finns anledning alt erinra om all en myckel stor del av de äldre livräntorna grundar sig på en så låg medicinsk invalidiletsgrad all de sannolikt inte skulle föranlett någon ersättning enligt LAF. Den generella metod som valts för all kompensera äldre skadefall vid LAF:s införande är därför enligl ulskotlels mening den lämpligaste.-- På förslag av utskottet avslog molionsyrkandet. En kommitté har tillkallatsför att göra en genomgång av möjliga åtgärder för all förkorta väntetiderna vidbesvär i socialförsäkringsärenden samt i övrigt behandla vissa gemensammafrågor för försäkringsdomstolarna m. m. (dir. 1980:57). I direktiven hänvisasbl. a. till att försäkringsrätterna f. n. har mycket stora ärendebalanser. Enförsta huvuduppgift för kommittén bör enligl direktiven vara att skyndsamtutreda vilka administrativa och organisatoriska åtgärder som kan vidtas för attminska ärendebalanserna och därmed förkorta väntetiderna för besvär hosförsäkringsdomslolarna. I direktiven sägs all åtgärderna bör inriktas på allutifrån de hitfillsvarande erfarenheterna av den nya besvärsorganisalionenuppnå effektivast möjliga ärendehandläggning. Kommittén bör därvid enligt direktivenvara oförhindrad alt föreslå sådana justeringar i besvärsreglerna som kanunderlätta försäkringsrätternas arbete. Kommittén skall också bl. a. övervägabehovet av och möjligheterna att genomföra någon form av fullföljdsbegränsning,främst i högsta instans. Översyn av vissa bestämmelser i lagen omarbetsskadeförsäkring (LAF) trädde lagen(1976:380) om arbetsskadeförsäkring i kraft som lagen (1954:243) omyrkesskadeförsäkring (YFL) upphörde SfU1980/81:9 11 Genom LAF tillförsäkras den som skadas i sillarbete en principiell rätt till full ersällning för inkomstbortfall. Detmedicinska invaliditetsbegrepp som hade gällt enligt YFL ersattes således medett ekonomiskt invalidiletsbegrepp. Enligl LAF skall vidare alla skador ochsjukdomar som har uppstått på grund av olycksfall eller annan skadlig inverkani arbelel anses som arbetsskador. Denna bestämmelse ersatte bl. a. densärskilda förteckning över ersättningsgrundande yrkessjukdomar som hadeintagits i en särskild kungörelse (1954:644). I motion 1979/80:626 av begärs en översynav 2 kap. 1 § LAF, vari bl. a. stadgas att med arbetsskada enligt lagen förståsskada till följd av olycksfall eller annan skadlig inverkan i arbelel.Motionären anför all den praxis som skall ge stadga ål tolkningen av dettagenerella arbetsskadebegrepp i stort sett har uteblivit. Enligl motionärenvisar erfarenheterna från pensionsdelegalionernas arbete all avsaknaden av merpreciserade regler för vad som skall anses som arbetsskador vållar storasvårigheter. Del har dessutom, framhåller motionären, visat sig altbedömningarna skiftar bl. a. mellan olika pensionsdelegationer, något som angesvara otillfredsställande från den enskildes synpunkt. Den generella beskrivning av arbelsskadebegreppel somfinns inlagen i 2 kap. 1 § LAF ansågs av föredragande departementschefen iförslaget lill bl. a. motverka risken för all någonsom borde ha varit berättigad till försäkringsskydd blir uteslängd från dettapå grund av ofullkomligheler i lagens utformning. Genom en allmän regel kundeockså enligl propositionen tillämpningen knyta an till utvecklingen på ettbättre sätt än som var möjligt med . Även från lagteknisksynpunkt menade departementschefen all en allmän regel var att föredra framfören detaljrik uppräkning i form av en förteckning över yrkessjukdomar. Enligl utskottets mening är molionsyrkandet om en översynav del gällande generella arbetsskadebegreppet i huvudsak grundat påuppfattningen all del i stor utsträckning saknas vägledande avgöranden förtolkning av begreppet. Även om utskottet i och för sig kan ansluta sig tilldenna uppfattning bör enligl ulskollel i delta sammanhang dock beaktas all LAFnu har varit i kraft endast . Vidare bör nämnas altförsäkringsöverdomstolen under senare lid har publicerat ell antal domar somberör arbelsskadebegreppel. Det bör också framhållas att riksförsäkringsverketgenom sin tillsynsverksamhet följer försäkringskassornas handläggning påområdet saml anordnar bl. a. utbildning, kurser och konferenser med berördpersonal. Också verkets ombudsenhel följer tillämpningen av lagen. Enbidragande orsak lill alt praxis lill ledning för tolkning av arbelsskadebegreppeltrots allt har uteblivit i hög grad är enligl utskottets uppfattning allärendebalanserna vid försäkringsrätterna är betydande. Såsom framgår ovan haremellertid en kommitté tillkallats för alt skyndsamt utreda vilkaadministrativa och organisatoriska åtgärder som kan vidtas för att minskaärendebalanserna och därmed förkorta väntetiderna för besvär hos försäk- SfU1980/81:9 12 Mot bakgrund av del anförda anser sig utskottet nu inteberett alt ställa sig bakom motionärens begäran om en översyn avarbetsskadebegreppet. Utskottet avstyrker således bifall till motion1979/80:626. Ett likarlat problem tas upp imotion 1979/80:1160 av m. fl. Motionärerna vänder sig mol att LAFsaknar bestämmelser om hur farligheten hos olika faktorer i arbetsmiljön skallbedömas. Detta är enligt motionärerna anledningen till att så få sjukdomargodkänns som arbetssjukdomar. I motionen hänvisas lill all del skulle finnasen s. k. generös bevisregel när det gäller medicinska sambandsfrågor, ochmotionärerna vill alt lagen ändras så att denna regel också skulle tillämpasvid "farlighetsprövning". Motionärerna begär att hosregeringen anhåller om att åtgärder vidtas i syfte alt införa mer generösabestämmelser i lagen i vad avser farligheten i arbetsmiljön. Enligt uttalanden i förarbetena till LAF skall med skadliginverkan i arbetet i princip avses inverkan av sådan i arbetsmiljön förekommandefaktor som kan påverka den fysiska eller psykiska hälsan ogynnsamt. I LAF stadgas alt om försäkrad har varit utsatt förolycksfall eller annan skadlig inverkan i arbetet så skall skadan som denförsäkrade har ådragit sig anses vara orsakad av den skadliga inverkan om intebetydligt starkare skäl talar emot det. Denna bestämmelse, som tillkom år 1967och överflyttades med oförändrat innehåll från YFL lill LAF, gäller vid allatyper av arbetsskador. Som ett första led i prövningen av rätlen till ersättningmåste således utredas om den försäkrade har varit utsatt för skadlig inverkan iarbetet. När det gäller arbetssjukdomar har, såsom anförs i propositionen medförslaget till LAF, praxis intagit den ståndpunkten att det måste föreligga enganska hög grad av sannolikhet eller åtminstone sannolika skäl för att ett ämneeller annan faktor i arbetet i och för sig kan medföra skada. Det krävs ocksånågon vetskap om vilken form av skada som kan drabba den enskilde. Ipropositionen anfördes alt del ibland kan förflyta avsevärd lid innan det harkunnat slås fast att en faktor har sådana skadebringande egenskaper att den kange upphov till viss sjukdom. I propositionen avvisades tanken på att i lageninföra särskilda regler rörande bedömningen av farligheten hos olika faktorer iarbetsmiljön. Har väl skadlig inverkan i arbetet konstaterats skall, iett andra led av prövningen, skadan anses vara orsakad av den skadliga inverkanom inle betydligt starkare skäl talar mot det. Enligt ulskotlels mening ligger det i sakens natur altskador på grund av renodlade olycksfall i arbetet mänga gånger måste varaenklare all bedöma som arbetsskador än sjukdomar som anges vara orsakade avskadlig inverkan i arbetet. Mot bakgrund av ovan angivna uttalanden anserutskottet att frågan som las upp i motionen f. n. inte bör lösas genom ennärmare reglering SfU1980/81:9 13 av farligheten hos olika faktorer i arbetsmiljön. Enliglulskollel bör liksom tillämpande myndigheter från fall till fallbedöma ärenden rörande arbetssjukdomar. Del anförda innebär all ulskollelavstyrker bifall lill motion 1979/80:1160. Mofionärerna i motion 1979/80:1154,m. fl., begäratten utredning skall tillsättas med uppgifl attgöra en genomgående översyn av LAF:s tillämpning. I motionen anförs allriksförsäkringsverket ofta avslår krav på ersättning för yrkesskada på basis av"verkets läkares" utlåtanden. Dessa läkare utfärdar enligl motionenutlåtanden utan alt ha undersökt patienten, och verket uppges ofta fästa störrevikt vid dessa utlåtanden ån vid utlåtanden från läkare som har skött patientenunder . Motionärerna vill att riksförsäkringsverkels sätt att tillämpalagen och att verkställa utredningar skall bli föremål för översyn. I motionenanges också att avsaknaden av ell tvåparlsförhållande i arbelsskadeärendenförefaller stötande från rättssäkerhetssynpunkt. Inledningsvis erinras om alt organisationen förbesvärsprövning inom socialförsäkringen ändrades varvidförsäkringsrätterna övertog de arbetsuppgifter som tidigare hade ankommit påriksförsäkringsverkets besvärsavdelning och försäkringsrådet. Verket, som bl.a. har till uppgifl alt verka för en likformig och rättvis tillämpning, kangenom sin ombudsenhel föra talan mol försäkringskassas beslut både till förmånoch till nackdel för den försäkrade. I försäkringsöverdomstolen ärombudsenheten alllid part. - Den medicinska och odontologiska expertis somanlitas av försäkringsdomslolarna har ställning som sakkunniga. Det kan nämnasall departementschefen i proposition 1977/78:20 med förslag lill ändradorganisation för besvärsprövning inom socialförsäkringen m. m. avvisade tankenpå att dessa sakkunniga skulle ingå som meddomare i försäkringsrätt. Departementschefenframhöll (s. 77) att en ordning som innebär att den sakkunnige avger ellskriftligt utlåtande otvivelaktigt medför de största garantierna för attparterna verkligen får del av och bereds tillfälle att yttra sig över vad somhar framkommit genom den sakkunnige. Utskottet anser mol bakgrund av det anförda att en översyni enlighel med motionärernas yrkande nu inle är erforderlig varför ulskollelavstyrker bifall till motion 1979/80:1154 i här aktuell del. I motion 1979/80:623 begär OweAndréasson m. fl. en lagändring i 2 kap. 3 § LAF som innebär all skada påglasögon skall ersättas enligl LAF på samma säll som gäller för skada påprotes eller annan liknande anordning som användes för avsett ändamål när skadaninträffade. Motionärerna anför alt många förvärvsarbetande år helt beroende avsina glasögon för all kunna SfU1980/81:9 14 utföra sitt arbete och all en skada på glasögon kan ställasig mycket dyrbar. Den aktuella bestämmelsen i LAF är hämtad från enmotsvarande bestämmelse i YFL. Det kan nämnas alt försäkringsdomslolen i en domi (dnr 283/78) inte fann skäl ändra beslutom all ersättning inle kunde utgå enligl YFL för skada på kontaktlins somanvändes på grund av närsynthel. Enligt praxis ersätts däremot skada påstarrglasögon. Såsom framgår inledningsvis av redogörelsen för ersättningenligt TFA kan ersättning för skadade glasögon under vissa förutsättningar utgåfrån denna försäkring. 1 detta sammanhang kan också erinras om att riksdagenunder en följd av år på förslag av utskottet har avslagit motionsyrkanden omersättning för kostnader för glasögon antingen inom ramen för den allmännaförsäkringen eller genom alt vissa grupper med behov av glasögon skulle fåersättning för sina kostnader. Med hänvisning lill tidigare ställningstagandeavstyrker utskottet bifall yrkandet i motion 1979/80:623. Av den inledningsvis lämnaderedogörelsen framgår att gällande bestämmelser kan få till följd all den somuppbär delpension och skadas i sitt arbete inle får den fullständigakompensation för inkomstbortfallet som är åsyftad i arbelsskadeförsäkringen. Problemet tas upp i motion 1979/80:834 av . I motionen begärs förslag till ändrade bestämmelser så att fullersättning för inkomstbortfall skall kunna utgå i dessa fall. Socialpolitiska samordningsutredningen har i sittbetänkande (SOU 1979:94) En allmän socialförsäkring behandlat den aktuellafrågan om samordningen mellan delpension och livränta. För all en delpensionärsom skadas i arbetet skall få full kompensation för sin arbetsskada ladeutredningen fram ett förslag som innebär att delpensionen skall inräknas ilivränteunderlagel. - Remissbehandlingen av betänkandet har avslutats. Enligl utskottets mening är den fråga som tas upp imotionen redan föremål för sådan uppmärksamhet att någon åtgärd medanledning av motionen inle är erforderlig. Ulskollel avstyrker därför bifalltill motion 1979/80:834. Allmän rättshjälp i ärenden om arbetsskadeförsäkring I motion 1979/80:1154 anförmotionärerna, m. fl., med hänvisning till ett i motionenrefererat fall att det ofta är svårt för försäkrad att få allmän rättshjälp iärenden som rör arbetsskada. Den försäkrade kan därför inte föra sin talan påett från rättssäkerhetssynpunkt tillfredsställande SfU1980/81:9 15 säll, menar motionärerna. I motionen aktualiserarmotionärerna frågan om behovet av ny praxis när det gällerrällshjälpsnämndernas bedömningar om rättshjälp i dessa fall. Motionärernabegär en översyn av rättshjälpslagens tillämpning i ärenden om arbetsskada. gäller delvis nya bestämmelserför beviljande av allmän rättshjälp. Om talan i t. ex. ell arbelsskadeärendehar fullföljts lill försäkringsrätt eller försäkringsöverdomstolen skall dessabeslula i fråga om beviljande av rättshjälp. I remissyttrandena fråndomstolsverket och anförs att de ändringar somhar skett belräffande beslutande myndighet kan få betydelse för praxis förbeviljande av rättshjälp. hänvisar till all det i huvudsakkommer all bli försäkringsrätterna och försäkringsöverdomstolen som bestämmerdenna. Remissinstanserna anser all det saknas anledning all nu göra någonöversyn av rättshjälpslagens tillämpning i fall av arbetsskada. Domstolsverketanför alt ett ytterligare skäl mot att göra en sådan översyn är den osäkerhetsom råder beträffande praxis. Utskottet vill fästa uppmärksamheten på att enligtavgöranden från försäkringsöverdomstolen allmän rättshjälp har medgetts iarbelsskadeärenden trots att hade motsatt sig detta. mening bör erfarenheterna från de införda ändringarnaom beslutande myndighet i rättshjälpsärenden avvaktas. Utskottet är därför inleberett att förorda en översyn i enlighet med yrkandet i motion 1979/80:1154, varförutskottet avstyrker bifall lill detsamma i förevarande del. Enligt övergångsbestämmelserna lillLAF skall äldre bestämmelser fortfarande gälla i fråga om skada som harinträffat före lagens ikraftträdande. Skada fill följd av annat än olycksfallskall enligt LAF anses ha inträffat den dag då skadan visade sig. Motionärerna i motion 1979/80:1185, m. fl.,begär förslag om all alla arbetsskador skall bedömas och ersättas enligl LAFoavsett vilken dag skadan visade sig. Den som har fått medicinskinvalidiletser-sällning enligt YFL bör enligl motionärerna få behålla denna. På förslag av utskottet avslog ett liknandemotionsyrkande under föregående . Utskottet (SfU 1979/80:8) hänvisadedärvid bl. a. lill att del inle var möjligt alt göra en individuell omprövningav alla äldre livräntor i enlighel med LAF:s grundsatser. Ulskollel erinrade ibetänkandet också bl. a. om att äldre livräntor räknades upp i samband medinförandet av LAF och alt medel från yrkesskadefonden kunde användas förersättning i skadefall som framstod som ömmande. Utskottet, som anser att bör vidhålla sitttidigare ställningstagande, kan i sammanhanget också erinra om att det i vissafall kan vara förmånligt alt få skadan bedömd enligt äldre lagstiftning,eftersom del för SfU1980/81:9 16 rätt till livränta enligt LAF bl. a. krävs en nedsättningav förmågan att skaffa sig inkomsl genom arbete med minst 1/15 och ersättninginte utges för lyte och men. Med del anförda avstyrker utskottet bifall lillyrkande 1 i motion 1979/80:1185. I motion 1979/80:1185 begärs ocksåförslag om all de förmåner som tillfaller försäkrade enligt TFA fr. o. m. år1974 skall utgå även för skador som har inträffat . Motionärernamenar all även om TFA är en avtalsförsäkring så bör initiativ las för att ge enlikvärdig ersällning lill dem som har drabbats . När avtal om trygghelsförsäkringen träffades år 1974gällde yrkesskadeförsäkringslagen inom den allmänna socialförsäkringen. Del ärenligl ulskotlels mening varken rimligt eller meningsfullt att nu la initiativlill en komplettering av lagstiftningen på den allmänna sidan för alltillförsäkra de som har skadats förmåner som utgår enligl enavtalsförsäkring. Utskottet, som erinrar om all försäkringar inom avtalsområdetfaller utanför beslutanderätt, avstyrker bifall lill yrkande 2 imotion 1979/ 80:1185. 1. beträffandeöversyn av arbetsskadebegreppet all avslår motion 1979/80:626, 2. beträffandefarligheten i arbetsmiljön allriksdagen avslår motion 1979/80:1160, 3. beträffandeöversyn av lagens tillämpning allriksdagen avslår motion 1979/80:1154 i motsvarande del, 4. beträffandekostnader för glasögon allriksdagen avslår motion 1979/80:623, 5. beträffandedelpension och livränta attriksdagen avslår motion 1979/80:834, 6. belräffanderättshjälp i arbetsskadeärenden altriksdagen avslår motion 1979/80:1154 i motsvarande del, 7. belräffandeäldre arbetsskador altriksdagen avslår motion 1979/80:1185 yrkande 1, 8. beträffandeersättning enligt TFA attriksdagen avslår motion 1979/80:1185 yrkande 2. SfU1980/81:9 17 Närvarande: ?>ven Aspling (s), (), MajPehrsson (c), (), (), (), GöstaAndersson (c), (), (), (),(). (), (), ()och ().