bet · G401NU60 · 1980-12-31 00:00:00 — I propositionen föreslås attstatligt stöd till små vattenkraftverk skall utgå även i fortsättningen.Regeringen anser att lån till investeringar bör kunna lämnas till sådana småvattenkraftverk som uppfyller vissa angivna krav, bl. a. kravet på en effekt avminst 100 kW. Kredit ges av oljeersättningsfonden och lämnas enligt sammagrunder som för andra åtgärder som kan få stöd från fonden. I motion 1980/81:789, väckt under allmänna motionstiden,önskas en förändring av bidragsbestämmelserna så att stöd skall kunna utgå ävenför uppförande av vattenkraftverk med en effekt av mindre än 100 kW.Motionärerna påpekar att de nuvarande bestämmelserna medför att s. k.mikrokraftverk faller utanför. De anser att detta är en beklaglig begränsning. Utskottet konstaterar att investeringar i småvattenkraftverk är av långsiktig karaktär och på så sätt skiljer sig frånflertalet andra investeringar som syftar till att spara eller ersätta olja. Idet korta perspektivet kan inte utbyggnad av små vattenkraftverk konkurrera medandra oljeersättnings-projekt. Det kan därför övervägas om inte lån till småvattenkraftverk bör ha längre löptid än lån till flertalet andra projekt. Förslaget i motionen tar sikte på en förändring avhittills gällande bidragsbestämmelser. De riktlinjer som läggs fram ipropositionen innebär att nuvarande system bibehålls. Utskottet finner inteskäl till förändring av propositionens riktlinjer och avstyrker därförmotionen. I propositionen (s. 286) erinras omatt f. n. sju kärnkraftverk är i kommersiell drift. Ytterligare fem block ärfärdigställda eller under byggnad. De sista två kärnkraftblocken i detsvenska kärnkraftsprogrammet - NU 1980/81:60 96 och 3 - beräknas bli tagna i driftvid mitten av . 1 motion 1980/81:1999 presenterar vänsterpartietkommunisterna sin syn på kärnkraftsprogrammets omfattning. Partiets förslaginnebär att programmet skall skäras ned. skall sålunda begäraåtgärder för att kärnkraftsreaktor 11 - dvs. - inte laddas och attarbetena på reaktor 12 - dvs. 3 - avbryts. börvidare tas ur drift. Utskottet hänvisar till att det nuvarandekärnkraftsprogrammet överensstämmer med resultatet av folkomröstningen våren1980 och med beslut . Därför avstyrker utskottet de nuavsedda motionsyrkandena. Ytterligare ett yrkande i motion 1980/81:1999 (vpk) går utpå att skall uttala sig för att folkomröstningens utslag om att allakärnkraftverk skall ägas av samhället skall följas. bör begära attregeringen vidtar skyndsamma åtgärder i enlighet härmed. Av kärnkraftsblocken ägs de i helt av statensvattenfallsverk och de i Forsmark till av samhället. De två blocken iBarsebäck ägs av och därmed till av kommuner. () ägs till av och ,vilket tillhör . Utskottet vill erinra om uttalandet ipropositionen att de särskilda krav som med hänsyn till energiförsörjningensstora betydelse för samhällsutvecklingen måste ställas på elförsörjningenmotiverar att samhället bör ha ett övergripande ansvar för produktion ochdistribution av elektrisk kraft. Med hänvisning till vad som anförts avstyrkerutskottet motionsyrkandet. Riktlinjer för energitillförsel och för oljeersättning Utskottets ställningstaganden i detföregående under avsnitten bränslen, värmeförsörjning och elförsörjning innebäratt beräkningarna av energitillförsel och energianvändning godtas. Demarkeringar som utskottet gjort beträffande olika energiråvaror - kol,skogsråvara och vattenkraft -påverkar inte på ett avgörande sätt den beräknadetotala energibalansen . Utskottet godtar alltsåregeringens riktlinjer för energitillförsel liksom programmet föroljeersättning. I flera motioner aktualiserasfrågor som rör eldistribution, taxe- och prissättning inom elområdet ochsamhällets inflytande i vattenkraftsbolagen. Förslag som syftar till stärkt kommimalt inflytande övereldistributionen NU1980/81:60 97 förs fram i två motioner. Bägge motionerna berör problemsom kommuner kan möta när det gäller att förvärva distributionsföretag ikonkurrens med statliga (vattenfallsverket) och privata intressenter. I motion 1980/81:1026 hävdas att den nuvarandelagstiftningen inte ger kommunerna de styrmedel som erfordras. Motionärernaförordar förköpsrätt till eldistributionsföretag och ett aktivt stödfrån staten till kommuner som behöver samordna eldistributionen. De önskar attregeringen skall låta genomföra översyn av möjliga förändringar i syfte attgöra samordning av eldistribution enklare. I motion 1980/81:1965 uttalas att vattenfallsverketsmöjlighet att via budgeten finansiera förvärv av eldistributionsnät snedvriderkonkurrensen till kommunernas nackdel. Kommunernas ställning får enligtmotionärerna inte försvagas genom att de utestängs från de statligaupprustningsbidragen. Regeringen bör därför överväga lämpliga former för attundvika konkurrens mellan kommuner och vattenfallsverket vid förvärv ochupprustning av elnät, menar motionärerna. Vidare bör regeringen inom ramen förnuvarande lagstiftning och riktlinjer överväga om koncessionsmyndigheten kanverka för kommunalt huvudmannaskap för ledningsbunden energi. Kommunernas svårigheter att i vissa fall få övertaeldistributionsnät, vilket i sin tur försämrar deras möjligheter att planeraoch samordna eldistributionen, understryks i båda motionerna. har redovisat en undersökning (SIND PM1980:9) bl. a. av eldistributionens aktuella struktur samt behovet avlagstiftning. Här diskuteras möjligheten att införa lagstiftning omtvångsinlösen. Denna lösning avvisas. Problemen anses inte vara av denomfattningen att de motiverar en sådan skärpning av lagstiftningen. De bör istället kunna lösas med rådgivning, förhandlingar, upprustningsbidrag ochanläggningskontroll. Vidare påpekas att kommunerna fortfarande har ettdominerande inflytande inom landets eldistribution. De levererar elström tillca av lågspänningsabonnenterna medan vattenfallsverket svarar för ca 11 %och privata och kooperativa företag för återstoden av leveranserna. har såväl antalet kommunala distributionsföretag som antaletabonnenter minskat något i förhållande till statiig och privat distribution.Denna minskning kan enligt promemorian delvis förklaras av att ökningen avantalet abonnenter huvudsakligen har skett i områden utan distribution(landsbygd, tätorternas randområden) samt att distribution i vissafall har överförts till nybildade bolag med kommunerna som delägare. De riktlinjer för strukturomvandlingen påeldistributionsområdet som fastställde (prop. 1975/76:100bil. 15, NU 1975/76:45) innebar att rationaliseringen i huvudsak skall fortgåpå frivillig väg. Det förutsattes att kommunerna som företrädare för lokalakonsumentintressen skulle ges större inflytande. , somförutsattes komma att 7 1980/81. NU1980/81:60 98 medverka aktivt i rationaliseringen, skulle dock fortsättaatt bedriva en egen distributionsverksamhet. behandlade tre motioner medyrkanden om förköpsrätt vid försäljning av eldistributionsföretag (NU1978/ 79:60 s. 55-56). Utskottet avstyrkte yrkandena med hänvisning till attkoncessionsmyndigheten redan har erforderliga lagliga möjligheter att verka fören strukturomvandling enligt riktlinjer. Utskottet framhöll vidare att syftet medstrukturomvandlingen är att tillgodose konsumenternas krav på driftsäkerhet,störningsberedskap, elkva-litet och service. Det är även viktigt, sadeutskottet, att man uppmärksammar behovet av en rationell samordning mellaneldistributionen och den allmänna kommunala verksamhets- ochsamhällsplaneringen. Detta är synpunkter som alltjämt är giltiga. Utskottet ärdock medvetet om att, som motionärerna påpekar, lokala och kommunala företagkan ha svårt att fullfölja planerad samordning av eldistributionen. Det rör sigdå ofta om att köpa och rusta upp nedslitna eldistributionsanläggningar.Kommunförbundet har också i skrivelse till utskottet uttalat att det statligaupprustningsbidraget f. n. är otillräckligt för att ge kommuner och andralokala eldistributionsföretag möjligheter att erbjuda samma ekonomiska villkorsom kraftindustrin. förordar i promemorian vissa ändringar iellagen (1902:71 s. 1). Ändringarna syftar bl. a. till att gekoncessionsmyndigheten bättre underlag för ställningstaganden ikoncessionsärenden. Förslaget remissbehandlas f. n. Utskottet utgår från attde frågor som har tagits upp i motionerna 1980/81:1026 och 1980/81:1965 kommeratt beaktas i det fortsatta beredningsarbetet inom . Utskottetanser därför inte att bör göra någon särskild framställning tillregeringen enligt motionsyrkandena. Bestämmelser om skyldighet attmotta elkraft från lokala elproducenter, såvitt inga tekniska hinderföreligger, önskas i motion 1980/81:789. Motionärerna vill även att regeringenskall utarbeta normer för ersättning för sådan lokalt producerad elkraft. Förslag med samma syfte som det nu föreliggande harutskottet behandlat och senast under innevarande . Vid detsenaste tillfället då frågan var aktuell redovisade utskottet (NU 1980/81:11)utförligt industriverkets promemoria (SIND PM 1980:9). Utskottet hänvisade bl.a.. till att industriverket avsåg att närmare studera den praktiska effektenpå' prisbildningen av de rekommendationer som i juli1979 lämnat till sina medlemsföretag om de ekonomiska villkoren för samkömingmellan mindre produktionsanläggningar och eldistributionsnät. Utskottet menade att möjligheterna att utnyttja den energisom kan utvinnas från mindre kraftverk borde tas till vara, atträttsförhållandet NU1980/81:60 99 mellan ägare till små kraftverk och eldistributörernaborde regleras och att dessa kraftverksägares ställning visavi distributörernaborde förstärkas. Utskottet förutsätter att industriverkets nämndautredningsarbete bedrivs så att förslag kommer att läggas fram under loppet avår 1981. Dessa förslag bör följas upp inom regeringskansliet.Utskottet avstyrkte den då aktuella motionen, som avslogs av . Frågan om skyldighet att motta elkraft från lokalaelproducenter tas även upp i propositionen. Föredraganden aviserar (s. 301) atthan avser att överväga denna fråga, om industriverkets studie visar atteffekterna av rekommendationer för samköming mellan mindreproduktionsanläggningar och eldistributörerna avsevärt försvårar möjligheternaatt ta till vara den elström som produceras i mindre anläggningar. Mot denna bakgrund finner utskottet inte anledning förriksdagen att göra någon särskild framställning till regeringen med anledningav motion 1980/81:789. I fyra motioner förordas ändringar av eltaxorna. Enligt motion 1980/81:592 utgörs en alltför stor del avelpriset av en fast avgift. Denna påverkas inte av sparåtgärder. Motionärernaanser att elavgiften borde bestå av en mycket liten fast avgift och enförbrukningsavgift som borde vara mycket högre än vad som f. n. är fallet. Meden sådan utformning av eltaxan skulle intresset för att spara elenergiväsentligt öka. föreslås begära att regeringen tar initiativ tillåtgärder för att spara elenergi i enlighet med motionärernas synpunkter. Förslag som i allt väsentligt överensstämmer med de nuföreliggande behandlades av utskottet (NU 1980/81:11) . Utskotteterinrade därvid om att en kommitté (1 1980:07) hade tillkallats för att se överprinciperna för taxe- och prissättning inom energiområdet. Kommittén skallenligt sina direktiv redovisa hur taxorna är uppbyggda för de energiproduktervilkas pris är sammansatt av fasta och rörliga avgifter, främst elenergi ochhetvatten. Den skall även analysera effekterna i olika avseenden av de priseroch tariffer som f. n. tillämpas. Utskottet fann att det uppdrag som lämnatsden nämnda kommittén i allt väsentligt motsvarade motionärernas önskemål. Meddetta konstaterande avstyrkte utskottet de ifrågavarande motionsyrkandena, somockså avslogs av . Vad avser den nu aktuella motionen vill utskottet hänvisatill sitt tidigare resonemang. Motionen bör sålunda inte föranleda någonåtgärd. Syftet med motion 1980/81:1029 är att få till stånd ettbättre utnyttjande av produktions- och distributionsanläggningar för elkraft.Motionärerna hävdar att årstidsvariationerna i elanvändningen har nästanfördubblats , som den totala elanvändningen har ökatmed ca en tredjedel. De anser att det finns starka skäl att verka för enminskad årstidsvariation i användningen av el. Detta kan ske med hjälp av enkostnadsanpassad eltaxa. lägre sommarpris på elström skulle göra NU1980/81:60 100 det klart lönsamt att nyttja el och vid mildväderlek övriga delar av året men bibehålla uppvärmning med bränsle för dekalla dagarna. Motionärerna vill att motionen för beaktande skall överlämnastill kommittén (I 1980:07) om principerna för taxe- och prissättning påenergiområdet. Enligt vad utskottet har inhämtat kommer kommittén att taupp den berörda frågan. Utskottet finner inte skäl för att göra någonframställning till regeringen med anledning av motionen. bör uttala sig för en sådan ändring avvattenfallsverkets eltariffer att man ernår ett enhetligt elpris i tätort ochpå landsbygd, hävdas i motion 1980/81:1393. Motionärerna menar att det högrepris på elkraft i glesbygd som betingas av dyrare distribution drabbarlandsbygdsbefolkningen onödigt hårt. Enligt en studie. Produktion och distribution av elektriskkraft (SPK:s utredningsserie 1979:26), som har gjorts inom statens pris- ochkartellnämnd, var den genomsnittliga årsavgiften exkl. energiskatt hos företagmed glesbygdsdistribution högre i glesbygd än 1978.Prisskillnaderna motiveras av högre kostnader för glesbygdsdistributionen.Vattenfallsverket framhåller i betänkandet (Ds I 1977:16, bilaga 6) Styrmedelför en framtida energihushållning, att önskemålen om tariffutjämning harmedfört att elleverantörerna i stort sett tillämpar enhetliga tariffer inomsina distributionsområden, trots att kraftigt varierande distributionsförhållandenkan förekomma inom ett område. En utjämning sker sålunda mellan tätorternas ochglesbygdernas konsumenter. Mellan olika leverantörer kan däremot prisnivånvariera och normalt så att tätortselverken kan hålla lägre prisnivå änlandsbygdsföretagen. Utskottet vill först erinra om att såväl prisnivå somtariffstruktur bestäms av varje elföretag för sig. Prissättningen på elström iSverige är i princip fri. Prisutvecklingen följs kontinuerhgt av SPK, sominformeras om planerade prisändringar från de större kraftföretagen.Elkonsumenterna kan dessutom begära prövning både av elströmmens pris och avvillkoren för leveranser. Prövning av prisets skälighet görs av ström. Vidare vill utskottet peka på att det i uppgifterna förkommittén för taxe-och prissättningen inom energiområdet ingår bl. a. attanalysera effekterna i olika avseenden av de priser och tariffer som f. n.tillämpas. Även prisernas betydelse i fråga om inkomstfördelning och förmögenhetsbildningför såväl konsumenter som producenter samt deras inverkan på den regionalautvecklingen skall belysas. En analys och redovisning av energiprisernaseffekter i nämnda avseenden skall syfta till att ge ett underlag för enbedömning av om samhällsekonomiska eller energipolitiska fördelar skulle kunnauppnås om priserna vore annorlunda utformade. Kommittén är oförhindrad att angevilka förändringar av de nu tillämpade prissättningsprinciperna som enligtdess mening är motiverade. NU1980/81:60 101 räknar utskottet med att kommittén i sitt arbete ävenkommer in på det problem som motionärerna här har tagit upp. Mofion1980/81:1393 i här berörd del avstyrks sålunda. I samma motion önskas att regeringen skall uppdra åtvattenfallsverket att återinföra möjligheten att till reducerat pris abonnerapå nattström. I vattenfallsverkets högspänningstaxa för ärenergiavgiften i normaltariffen lägre per kWh maj-augustiän under övriga delar av året. I den s. k. dubbeltariffen ingår endifferentiering mellan dag och natt så att energiavgiften är mellan 6 och 9 örelägre per kWh (). Motsvarande differentiering finns ocksåi vattenfallsverkets lågspänningstaxa, där dubbeltariffen rekommenderas tillabonnenter med en nattförbrukning som överstiger av den totalaförbrukningen. Energiavgiften är i denna tariff mellan 7 och 9,5öre lägre per kWh än . Det dominerande antaletlågspännings-abonnenter utnyttjar dock den s. k. enkeltariffen med enhetligenergiavgift . Med hänsyn till vad som anförts i det föregående om detutredningsuppdrag som kommittén för taxe- och prissättning på energiområdethar anser utskottet det inte motiverat att gör någon särskildframställning till regeringen i detta ämne. Även det senast berördamotionsyrkandet avstyrks alltså. I motion 1980/81:1039 önskas att vattenfallsverketseltaxor utformas så att lokalisering av industriell vidareförädling tillNorrland stimuleras. Med en ökad energiförbrukning i skulleöverföringen av elkraft söderut och därmed sammanhängande överföringsförlusterkunna minskas. Ökade elprisdifferenser mellan och övriga delar av landetmotiveras enligt motionärerna också av att befolkningen i med hänsyntill det stora elöverskottet där inte bör behöva vara med och betala för denelkraft som produceras i kärnkraftverken. Motionärerna yrkar att i enframställning till regeringen skall uttala sig dels för att differensernamellan vattenfallsverkets tariffer för elkraft i och i övriga landetökas, dels för att särskilda fördelar införs för områdena närmast kraftverken. Beträffande det första förslaget vill utskottet anföraföljande. Enligt Centrala driftledningens årliga statistik överelkraftförsörjningen producerades /80 sammanlagt ca i Norrland.Ca 40 % av denna produktion förbrukades inom regionen, medan överskottet, ca 32TWh, överfördes söderut. Överföringsförlusterna uppgick till drygt eller7 %. /71-1979/80 "exporterade" sammanlagtdrygt . Förlusterna var drygt eller i genomsnitt per år.Statistiska centralbyråns industristatistik (I 1980:10) visar attförbrukningen av elkraft 1978 i landet som helhet uppgicktill nära och i de fyra nordligaste länen till drygt . Om heladet norrländska kraftöverskottet (ca ) behölls inom regionen för industriell vidareförädling, skulle det innebära att NU1980/81:60 102 eltillgången för den norrländska industrin ökade . Även om bara hälften av elöverskottet behölls skulle regionens industribehöva öka sin elförbrukning med (räknat siffror) föratt tillgodogöra sig elöverskottet. Prisnivån på såväl högspänd som lågspänd elkraft är lägrei än i övriga delar av landet. Detta beror på att konsumenterna i desödra delarna får stå för överföringskostnaderna. Detta finner utskottet vararimligt. Därmed gynnas i någon mån det norrländska näringslivet. Motionärernassyfte är också härigenom till viss del tillgodosett. Huruvida man bör ökaprisdifferensen på el mellan och övriga landet för att nå industriellstimulans är en fråga som får prövas i andra sammanhang. I detta sammanhang bör nämnas att regeringen harföreslagit (prop. 1980/81:118 s. 31) att elskatten skall reduceras i denordligaste delarna av . Motivet är att de nordligare och därmed kallaredelarna av landet något skall kompenseras för den ökning av oljepriserna somenligt beslut av skall ske från i syfte attfinansiera energibesparande åtgärder. Nedsättningen med per kWh föreslåsgälla fr, o, m, för samtliga kommuner i , Västerbottensoch , vissa kommuner i , och Kopparbergslän samt i . Denna skattesänkning innebär att en normalhushållsabonnent utan elvärme kommer att betala , dvs, , mer per kWhi än i övre , För en större industriabonnent ökarskillnaden per kWh eller till , har den 7maj godtagit regeringens förslag. Med hänvisning till vad som anförtsavstyrker utskottet motionsyrkandet. Ett annat förslag i motion 1980/81:1039 innebär att ettsystem som något liknar institutet bygdekraft skulle återinföras. Även dettaförslag motiveras med att sysselsättning bör skapas i inland. Dettaskulle underlättas genom att områdena närmast kraftverken skulle tillerkännasvissa fördelar, säger motionärerna. Institutet bygdekraft, vilket innebar en skyldighet förägaren av ett kraftverk att avstå en viss mängd kraft för den kringliggandebygdens behov, avskaffades genom en lagändring . Bestämmelserna ombygdekraft var intagna i vattenlagen (1918:523). De hade tillkommit med tankepå att bygden närmast omkring de större kraftkällorna av sociala och ekonomiskaskäl borde tillförsäkras kraft för sina behov på skäliga villkor. Skyldighetenatt tillhandahålla bygdekraft innebar att ägaren av ett kraftverk kunde åläggasatt avstå intill en tiondel av den årliga kraftmängden för att tillgodose denkringliggande bygdens behov av kraft. Skyldigheten att börja levererabygdekraft aktualiserades först efter ett särskilt ansökningsförfarande hosvattendomstolen. För den kraft som levererades skulle mottagaren betala skäligersättning. bygdekraft i sitt betänkande NU1980/81:60 103 (SOU 1972:14) Revision av vattenlagen. Utredningenkonstaterade att institutet - trots att vissa ändringar genomförts ibestämmelserna i syfte att göra dem lättare att tillämpa - inte kommit tillstörre användning . Förklaringen till institutets ringa praktiskabetydelse var enligt utredningen att söka i utvecklingen på kraftförsörjningensområde. Behovet av en särskild reglering i vattenlagen i syfte att slå vakt omkraftverksbygdernas elektrifiering minskade i takt med distributionsnätetsutbredning. Enligt utredningen borde också beaktas att bygdekraftsinstitutetinte avsåg att bereda kraftverksbygderna någon prisförmån. De sociala och ekonomiskaskäl som låg bakom institutet hade enligt utredningen alltså väsentiigenförlorat sin bärkraft. Utredningen föreslog därför att institutet skulleutmönstras ur vattenlagen. Utskottet anser inte att har skäl att verka fören återgång i riktning mot tidigare förhållanden. I motion 1980/81:1392 yrkas att skall begära attregeringen uppdrar åt vattenfallsverket att i villkoren för elleveranser införaregler om ränteåterbäring på för mycket inbetalade elavgifter. Motionärernaerinrar om att det nuvarande systemet för debitering av elavgifter bygger påpreliminär eller uppskattad förbrukning och en sluträkning somgrundas på det verkliga uttaget av elenergi enligt vad som konstaterats genommätning. Systemet kan leda till att en skuld eller ett tillgodohavande uppstårvid årets slut. Motionären hävdar att det i de flesta fall torde vara närmastomöjligt för den vanlige elabonnenten att under löpande år kunna avgöra huruvidaden preliminära debiteringen ligger rätt eller fel i förhållande till dentotala förbrukningen. Det kan således, säger motionären, i vissa fall bli frågaom rätt stora belopp som konsumenterna måste låta stå inne hos sinelleverantör. I andra fall kan det bli mycket svårt att inom föreskriven tidklara av årets sluträkning. Frågan om leverantörernas rätt till preliminär debiteringbehandlades vid överläggningar som hölls mellan konsumentombudsmannen(KO) och () om allmänna bestämmelser förkraftleveranser vid lågspänning. Enhgt den överenskommelse som slöts "ägerleverantören rätt att grunda preliminär debitering på uppskattad förbrukning.Visar abonnenten att uppskattning skett från oriktiga antaganden, skall, omabonnenten så begär, jämkning av den preliminära avgiften ske". Dessa bestämmelser följs av , somsvarar för av den totala försäljningen av lågspänd elkraft i Sverige.Enligt uppgift från baseras beräkningen av den preliminära debiteringen påförbrukningen året innan. De abonnenter som i förväg vet att de kommer att fåen större förändring av elförbrukningen har enligt bestämmelserna möjlighet attfå den preliminära debiteringen jämkad. menar vidare att en utjämning skerpå av för mycket resp. för litet inbetalade elavgifter, såväl förden enskilde abonnenten som för eldistributören. NU1980/81:60 104 Utskottet vill erinra om attkonsumentverket prövar leveransvillkorens skälighet. Med hänvisning till vadsom anförts avstyrks motionen. Hemställan i motion 1980/81:1976(s) syftar till att regeringen skall lägga fram förslag till lagstiftning omstyrelserepresentation för samhället i vattenkraftsbolagen. Motionärerna anföratt det finns starka skäl att öka samhällets inflytande i de störrevattenkraftsbolagen. Endast därigenom kan samhället få det huvudansvar förproduktion och distribution av elkraft som linje 2 i folkomröstningen krävde,säger de. Utskottet behandlade förslag med i huvudsaksamma syfte.