bet · G401JuU37 · 1980-12-31 00:00:00 — om miljöbrott (prop. 1980/81:108 jämte motion) Propositionen m. m. I proposition 1980/81:108 harregeringen (jusdtiedepartementet) efter hörande av lagrådet föreslagitriksdagen att anta ett i propositionen framlagt förslag till lag om ändring ibrottsbalken. Rörande propositionens huvudsakliga innehåll hänvisarutskottet till vad som anförs i det följande under rubriken på s. 3. I samband med propositionen behandlar utskottet den medanledning av propositionen väckta motionen 1980/81:2018 av m. fl.(s). Motionsyrkandet redovisas på s. 3. I ärendet har inkommit en skrift från Miljöcenlrum ochMiljövårdsgruppernas riksförbund. Det vidpropositionen fogade lagförslaget är av följande lydelse. Lag om ändring i Härigenom föreskrivs i fråga om , dels att 13kap. 9 och 11 §§ skall ha nedan angivna lydelse, dels att i balken skallinföras en ny paragraf, 13 kap. 8 a §, av nedan angivna lydelse. Nuvarande lydelse Föreslagen lydelse Den som i annat fall än som harangetts förut i detta kapitel 1. förorenarmark, vatten eller luft på ett sätt som medför eller kan medföra sådanahälsorisker för människor eller sådana skador på djur eller växter, som inteär av ringa betydelse, eller annan betydande olägenhet i miljön, 2. förvararavfall eller annat ämne på ett sätt som genom förorening kan 1 1980/81. JuU 1980/81:37 medföra hälsorisker, skador eller annan olägenhet somanges under 1 eller 3. orsakar betydande olägenhet i miljön genom buller,skakning eller strålning döms, om inte behörig myndighet har tdlåtit förfarandeteller detta är allmänt vedertaget, för miljöbrott till böter eller fängelse ihögst . Är brottet grovt, skall gärningsmannendömas tid fängelse i lägst och högst . Vid bedömande av ombrottet är grovt skall särskilt beaktas, om det har vållat eller kunnat vållavaraktiga skador av stor omfattning eller om gärningen annars har varit avsärskilt farlig art. Om gärningen med hänsyn till omständigheterna kan ansesförsvarlig, döms ej till ansvar enligt denna paragraf. Begår någon av grov oaktsamhet gärning som i 7 eller 8 §sägs, dömes för vårdslöshet med gift eller smittämne dll böter eller fängelse ihögst . Begår någon av grov oaktsamhet en gärning som anges i 1eller 8 §, skall han dömas för vårdslöshet med gift eller smittämne till bötereller fängelse i högst . Den som av grov oaktsamhet begår en gärning som avses 18 a§ döms för vållande till miljöstörning till straff som anges i första stycket. Om någon, som ådragit sig ansvar enligt 1,2, 3, 6, 7, 8, 9eller 10 § eller enligt 5 a § för luftfartssabotage, fri- Om någon som har ådragit sig ansvar enligt 1, 2, 3, 6, 7,8. 8 a, 9 eller 10 § eller enligt 5 a § för luft- JuU1980/81:37 3 Nuvarande lydelse Föreslagen lydelse villigt avvärjt fara som dör Mg.? innan fartssabotage,frivilligt har avvärjt avsevärd olägenhet uppkommit, må en sådan fara eller verkan som anges dömas till lindrigare straff än för där innan avsevärd olägenhet har gärningen är stadgat; dock må ej uppkommit,/år/za/i dömas till lind- dömas dll lindrigare straff än fängel- rigare straffan vadsom är föreskrivet se, om lägsta straffet förbrottet e//ei/ för gärningen. Han får dock ej är fängelse eller däröver. Var dömas till lindrigare straff än fängel- faran ringa och är för gärningen ej se, om lägsta straffet för brottet .y/arfgflf svårare straff än fängelse i ett annars är fängelse eller år, skall ej dömas till ansvar. däröver.Var faran ringa och är för gärningenej föreskrivet svårare straff än fängelse , skall han ej dömas tillansvar. Denna lag träder i kraft . I motion 1980/81:2018 av LisaMattson m. fl. (s) hemställs att preskriptionstiden för miljöbrott och förvållande till miljöstörning genom en särskild bestämmelse i brottsbalkenförlängs till . Som ett led i översynen avlagstiftningen mot den organiserade och den ekonomiska brottshgheten ladebrottsförebyggande rådet (BRÅ) fram promemorian (PM 1979:6)Kriminalisering av föroreningar i miljön m. m. I promemorian föreslogs att ibrottsbalken (BrB) tas in bestämmelser om straff för viss miljöfarligverksamhet. Till komplettering av BRÅ:s promemoria upprättades inomjustitiedepartementet en promemoria (Dnr 358-80) med lagförslag som innefattadeett mera allmänt skydd mot miljöfarlig verksamhet. De båda promemoriorna harremissbehandlats och ligger till grund för de förslag till lagändringar somläggs fram i propositionen. I propositionen föreslås atlstraffbestämmelser för miljöbrott och vållande till miljöstörning införs iBrB:s kapitel om allmänfarliga brott. Straffansvar för miljöbrott kan enligt förslaget inträdanär någon förorenar mark, vatten eller luft på ett sätt som medför eller kanmedföra sådana r 1980/81. JuU1980/81:37 4 hälsorisker för människor eller sädana skador på djureller växter som inte är av ringa betydelse eller också annan betydandeolägenhet i miljön. Vidare omfattar straffansvaret fall när någon förvararavfall eller annat ämne på sätt som kan medföra hälsorisker eller skador sominte är av ringa betydelse eller annan betydande olägenhet i miljön. Slutligenkan straff följa när någon orsakar betydande olägenhet i miljön genom buller,skakning eller strålning. I samtliga fall gäller att förfarandet inte ärbrottsligt, om det har tillåtits av behörig myndighet eller är allmäntvederlaget. Om det med hänsyn lill omständigheterna kan anses försvarligt skallinte heller dömas till ansvar. Straffansvar för miljöbrott förutsätter uppsåt. Omgärningen begås av grov oaktsamhet, skall enligl förslaget kunna dömas för vållandelill miljöstörning. Straffet för såväl miljöbrott som vållande tillmiljöstörning föreslås bli böter eller fängelse i högst . För grova fallav miljöbrott föreslås en särskild straffskala som omfattar fängelse och högst . Lagändringarnaföreslås träda i kraft . Det moderna industrisamhället gerupphov till åtskilliga hot mot miljön. Såsom chefen för justitiedepartementetanför i propositionen är det inle sällan förenat med avsevärda kostnader attförebygga och förhindra miljöskador, och det kan då te sig lönsamt att bortsefrån de risker för miljön som kan uppstå i samband med en viss verksamhet. Det torde råda stor samstämmighet om att det är ytterstangeläget att samhället skyddar sig mot uppkomsten av miljöskador, vare sigdessa riktar sig mot människor eller mot den omgivande miljön. För att detsystem som finns till skydd för miljön skall bli effeklivt måste överträdelserav gällande regler sanktioneras genom bestämmelser om straff eller andrapåföljder. Så har också skett i de olika specialförfattningar som reglerarmiljöfarlig verksamhet. I detta sammanhang bör nämnas att harantagit ett av regeringen framlagt och av jordbruksutskottet behandlat förslagtill ändringar i miljöskyddslagen (1969:387). Ändringarna, som träder i kraftden , innebär bl. a. att påföljdssystemet i miljöskyddslagen skärps;straffmaximum för brott mot lagen höjs till fängelse i högst samtidigtsom en särskild avgiftspåföljd, miljöskyddsavgift, införs (prop. 1980/81:92,JoU 21, rskr 273). Till skyddför miljön finns också straffbestämmelser i . 113 kap. stadgas sålunda ansvar för spridande av gifteller smitta (7 §) eller förgöring (8 §). Gärning som inte har begåtts meduppsåt men av grov oaktsamhet kan föranleda ansvar för vårdslöshet med gifteller smittämne (9§). Undersenare är har skett en utveckling i riktning mot en alltmera ökad JuU1980/81:37 5 medvetenhet om betydelsen av omsorger om miljön samtidigtsom kunskaperna ökat om olika ämnens effekter på människan och den omgivandemiljön. a. till följd härav har det satts i fråga om straffskyddet påområdet f. n. är ändamålsenligt utformat. Även intresset av att stärka insatsernamot den ekonomiska kriminaliteten har aktualiserat frågan om utformningen avstraffbestämmelserna om olika brott mot miljön. Utskottet anser för sin del att det såsom föreslås ipropositionen är värdefullt att det nu tillskapas generella straffbestämmelsermot miljöbrott. Utskottet anser det också motiverat att dessa bestämmelser tasin i BrB. Utskottet tillstyrker det genom propositionen framlagda lagförslaget. Beträffande enskildheterna i lagförslaget skall här någotberöras etl av de undantag från det straffbara området som föreslås. Enligt detföreslagna stadgandet i 13 kap. 8 a § första stycket skall sädana förfarandensom har tillåtits av behörig myndighet inle omfattas av straffbarheten. Enligtvad departementschefen anför tar detta undantag från kriminaliseringen sikte påendast sådan tillåtelse av myndighet där de aktuella miljöskyddsinlressena harvarit föremål för prövning. I linje härmed kan straffansvar för miljöbrotteller vållande till miljöstörning komma i fråga i lillståndsfall då sökandenhar förtigit eller vilselett prövningsmyndighelen i fråga om uppgifter av sägrundläggande betydelse för prövningen atl tillståndet inte kan anses omfattaden miljöfarliga verksamhet som faktiskt har bedrivits. Som exempel på myndigheter som kan vara behöriga allmeddela tillåtelse till en verksamhet av aktuellt slag kan , vattendomstol, produktkonlrollnämnden ochstatens strålskyddsinstitut. Även ett besked från en länsstyrelse enliglhittillsvarande lydelse av 27 § miljöskyddskungörelsen (1969:388) om att enanmälan rörande en viss verksamhet inte föranleder någon åtgärd samt vissabeslut av hälsovårdsnämnd (jfr 46 § hälsovårdsstadgan) får enligtdepartementschefen anses utgöra tillåtelse i den mening som åsyftas. Utskottet har ingen erinran mot vad som anförs ipropositionen beträffande det nu berörda undantaget från del kriminaliseradeområdet. 1 sammanhanget förtjänar det understrykas att prövningsmyndighetenliksom f. n. måste göra sin bedömning enligt den särskilda författning somföreskriver tillståndsprövning. Atl det förfarande för vilket tillstånd begärsi och för sig kan falla under brottsbeskrivningen för miljöbrott skall såledesi princip inle inverka på myndighetens bedömning av frågan om tillstånd skalllämnas eller ej. Del sagda innebär alt etl förfarande, efter övervägande isedvanlig ordning av motstående intressen, i princip kan tillåtas trots attskadeverkningarna därav kan antas bli sådana som de aktuella straffbestämmelsernasyftar till att motverka. måste framhållas att den här berördastraffriande effekten inte inträder till följd av varje slags tillåtande avverksamhet som kan ha miljöskadande effekter. En förutsättning är inte bara altde miljöstörande effekterna prövats i lillslåndsärendet utan också att det JuU1980/81:37 6 ankommit på den prövande myndigheten att i ärendetsärskilt väga in frågan om tillåtlighet från den eller de miljöskyddssynpunktersom är aktuella. Som förut har sagts föreslåsstraffet för såväl miljöbrott som vållande lill miljöstörning bli böter ellerfängelse i högst . För grova fall av miljöbrott föreslås straffskalanomfatta fängelse i lägst och högst . Enligt de allmännabestämmelserna om s. k. åtalspreskriplion i 35 kap. 1 § BrB blirpreskriptionstiden för grovt miljöbrott och i övrigt. I motion 2018 begärs att preskriptionstiden för miljöbrottoch vållande till miljöstörning skall bestämmas till . Motionärerna har ioch för sig inte någon invändning mot de föreslagna straffsatserna för dessabrott, och de anser därför att det bör införas en särskild bestämmelse omtioårig preskriptionslid. Det skall här nämnas alt jordbruksutskottet vidbehandlingen av det förut nämnda förslaget till ändringar i miljöskyddslagenockså behandlade motioner om tioårig preskriptionstid för miljöbrott. Vidställningstagandet till motionerna uttalade jordbruksutskottet att del intefanns tillräckliga skäl att frångå principen om preskriptionstid i relationtill straffmaximum såvitt avser brott mot miljöskyddslagen. Med hänvisning bl.a. till det anförda avstyrkte jordbruksutskottet bifall till de aktuellamotionsyrkandena. En minoritet inom jordbruksutskottet hemställde i enreservation att skulle besluta om en tioårig preskriptionstid förbrott mot miljöskyddslagen. Bestämmelserna om åtalspreskription i 35 kap. 1 § BrBinnebär att påföljd inte får ådömas om inle den misstänkte har häktats ellererhållit del av åtal för brottet (preskriptionstid). Olikapreskriptionstider gäller alltefter brottets svårhet; brottets straffmaximum äravgörande för hur lång preskriptionstiden är. Vid ett straffmaximum av t. ex.fängelse är preskriptionstiden , och vid ett straffmaximum som ärhögre men högst fängelse är preskriptionstiden . Enligt 35 kap. 4 § BrB skall preskriptionstiden räknasfrån den dag brottet begåtts. Förutsätts för ådömande av påföljd atl vissverkan av handlingen inträtt, skall enligt samma lagrum dden räknas från dendag dä sådan verkan inträdde. En utgångspunkt för föreskrifterna i 4 § är attpreskriptionstid aldrig börjar löpa förrän brottet har blivit fullbordat. Avbrottsbeskrivningen i de olika straffbestämmelserna framgår när ett brott äratt anse som fullbordat. Är brottsbeskrivningen så utformad att ansvar kanifrågakomma först om en viss verkan eller effekt av gärningen inträtt nårbrottet sin fullbordan först då effekten inträtt. Av betydelse i sammanhangetär att ett brott kan fortsätta att begås även i tiden efter det att brottet ärfullbordat. Som exempel härpå kan JuU1980/81:37 7 nämnas olaga vapeninnehav och olaga frihetsberövande.Beivrande av brott som begås även efter det att brottet är fullbordat kan skeinom en preskriptionstid som räknas först frän det all brottet upphört attbegås. Först när en från denna lidpunkt beräknad preskriptionsdd har gått tillända kan ansvar för brottet inle längre komma i fråga. När ett brott harutsträckning i tiden räknas preskriptionstiden vanligen särskilt för olikatidsmoment av brottet så att ansvar ådöms enbart beträffande den del av brottetsom ligger inom preskriptionstiden. Den föreslagna brottsbeskrivningen i paragrafen ommiljöbrott, som i huvudsak utformats efter förslag av lagrådet, omfattar treolika typer av gärningar. 1 punkt 1 beskrivs det fall atl någon förorenar mark m. m.på ell sätt som medför eller kan medföra bl. a. hälsorisker för människor.Gärningen är beskriven som något pågående, och brottet kan alltså hautsträckning i tiden. Detta innebär att frågan om ansvar för brottet bortfallerförst vid utgången av en preskriptionslid som räknas från det att denmiljöfarliga verksamheten upphörde (jfr prop. s. 115). I de fall då effektenuppträder försl efter det att själva förfarandet upphört räknaspreskriptionstiden, som närmare utvecklas i det följande, först från tidpunktenför effekten. Broltsbeskrivningen av föroreningsfallen omfattar somframgår av det sagda två olika led. Det ena avser det fallet atl gärningenmedför en miljöskadlig effekt; brottet når alltså sin fullbordan då en faktiskverkan av gärningen har inträtt. Den tidpunkt då detta inträffar bildarutgångspunkt för preskripdonstidens beräkning. Om ett utsläpp av ett vådligtämne först ger upphov till t. ex. genetiska skador börjarpreskriptionstiden således att löpa först när skadorna uppträtt. - Det andraledet gäller fall då handlingen då den företogs kunde medföraen miljöskadlig effekt. Härmed avses t. ex. utsläpp, som utan att en miljöskadakauibeläggas i det särskilda fallet, typiskt sett innebär risk för skada. Isådana fall börjar preskriptionstiden att löpa när den miljöfarligaverksamheten upphör. Det skall tilläggas att, om det i dessa fall visar sig atten faktisk miljöskadlig effekt uppstår därefter, första ledet i bestämmelsenblir tillämplig, och en ny preskripdonstid börjar då löpa frän den tidpunkt dåeffekten uppstod. I punkt 2 beskrivs det fall att någon förvarar avfalleller annat ämne på ett sätt som genom förorening kan medföra bl. Även i detta fall är gärningen beskriven som något pågående. Enligtvad departementschefen uttalar måste bestämmelsen täcka även situationer dånågon har exempelvis låtit deponera bristfälligt emballerat miljöfarligtmaterial utan avsikt att ta vidare befattning med detta. I enlighet med vad somsagts tidigare börjar preskriptionstiden i förvaringsfallet att löpa först närförfarandet upphör, dvs. i allmänhet när det upptäcks. Om i en förvaringssituation en faktisk miljöskadauppkommer till följd av att emballaget gått sönder inträder såsom lagrådet harpåpekat den situadon som omfattas av brottsbeskrivningen för föroreningsfalleni punkt 1, och en JuU1980/81:37 8 ny preskriptionstid börjar då löpa. Punkts tar sikte på sådana fall då någon orsakar betydandeolägenhet i miljön genom buller, skakning eller strålning. Den tidpunkt dåolägenhet äger rum bildar utgångspunkt för preskriptionstidens beräkning, Utskottet instämmer i tankegångarna i motionen attmiljöfarlig verksamhet ofta är sådan att de negativa effekterna blir kändalångt efter del atl verksamheten ägt rum. Även i sådana fall måste det enligtutskottets mening vara möjligt att ingripa med straffrättsliga åtgärder. Somframgår av det anförda innebär de föreslagna brottsbeskrivningarna i fråga omförorenings-och förvaringsfallen alt preskriptionstiden börjar löpa först närden miljöfarliga verksamheten upphör eller i förekommande fall vid den senaretidpunkt då en miljöskadlig effekt uppstår. Redan genom utformningen av detföreslagna slraffstadgandet om miljöbrott är det enligl utskottets mening välsörjt för att förfaranden som upptäcks eller vars effekter blir kända lång lidefter det att själva verksamheten ägde rum kan beivras på straffrättslig väg.Atl preskriptionstiden som sådan är för brottet är härvidlag avunderordnad betydelse, och det finns enligl utskottets mening inle någotpraktiskt behov av en förlängning av preskriptionstiden till . Enpreskriptionstid av skulle f. ö. utgöra ett olyckligt avsteg från denenligt BrB gällande ordningen som innebär att preskriptionstidens längd bestämsav del straffmaximum som gäller för brottet. Med det nuanförda avstyrker utskottet bifall till motion 2018. 1. att riksdagenantar det genom proposition 1980/81:108 framlagda förslaget till lag omändring i , 2. beträffandepreskriptionstiden för miljöbrott att avslår modon 1980/81:2018. Närvarande: (), (), ÅkePolstam (c), i (fp), (), (),(), (), (), (),(), (), () och Ulla-BriftÅbark (s). JuU1980/81:37 9 Preskriptionstiden för miljöbrott (mom. 2) (), (),(), (), () och Ulla-BrittÅbark (s) anser dels att den del av utskottetsyttrande på s. 8 som börjar med "Utskottet instämmer" och slutar med"motion 2018" bort ha följande lydelse: Utskottet instämmer i tankegångarna i motionen attmiljöfarlig verksamhet ofta är sådan atl de negativa effekterna blir kändalångt efter det att verksamheten har ägt rum. Även i sådana fall måste detenligt utskottets mening vara möjligt att ingripa med straffrättsliga åtgärder.Som framgår av det anförda innebär de föreslagna brottsbeskrivningarna i frågaom förorenings- och förvaringsfallen att preskriptionstiden börjar löpa förstnär den miljöfarliga verksamheten upphör eller i förekommande fall då en miljöskadlig effekt uppstår. Genom utformningen av detföreslagna straffstadgandet om miljöbrott är det enligt utskottets mening sörjtför att förfaranden som upptäcks eller vars effekter blir kända efterdet att själva verksamheten ägde rum i regel bör kunna beivras påstraffrättslig väg. Med tanke på att det föreslagna stadgandet skall varatillämpligt på miljöfarlig verksamhet av det mest vittskiftande slag kan detemellertid inte uteslutas att det i den praktiska tillämpningen visar sig attregelsystemets utformning inte i alla fall gör det möjligt för samhället attingripa i den utsträckning som behövs. Utskottet - som anser det vara ettvitalt samhällsintresse att miljöbrott inte lämnas obeivrade - anser därför atträttstillämpningen på området måste följas noga och att regeringen tarinitiativ till de ändringar i berörda bestämmelser som kan vara påkallade.Sådana initiativ kan också vara motiverade av hänsyn till det förändradesynsätt på miljöfrågorna som bl. a. de ökade kunskaperna i ämnet ger upphovtill. Det bör lämpligen anförtros åt någon rättsvårdande myndighet, t. ex. riksåklagaren,att göra den uppföljning av rättstillämpningen som utskottet förordat. Vad utskottet sålunda med anledning av modon 2018 uttalatbör som sin mening ge regeringen till känna. dels att utskottets hemställanunder moment 2 bort ha följande lydelse: 2. beträffande preskriptionsdden förmiljöbrott attriksdagen med anledning av modon 1980/81:2018 som sin mening ger regeringentill känna vad utskottet anfört om behovet av uppföljning av rättstillämpningenpå området.