bet · G401AU5 · 1980-12-31 00:00:00 — 1 betänkandet behandlas femmotioner om anställningsskydd. Tre av dem är partimotioner från vpk. 1003 och 1491. Vpk lar upp frågan i vad mån deltagande i arbetskonflikter.samarbetssvårigheler m. m. skall utgöra saklig grund för uppsägning elleravskedande. Liknande förslag har tidigare lagts fram av vpk utan att vinnabifall. Utskottet föreslår att skall avslå yrkandena även denna gång.Övriga vpk-förslag gäller permitteringslön, vikariat, följderna förarbetsgivare som bryter mot turordningsreglerna samt vissa lidsfrister och förfaranderegler.Förslagen avstyrks. Utskottet hänvisar till anslällningsskyddskommiliénspågående arbete. Anställningsskyddslagen är inte tillämplig på arbetstagarei företagsledande ställning. förespråkar i motion 738 attundanlag skall göras för en vidare krets av högre befattningshavare än vadreglerna innebär. Utskottet vill inte gå med på denna försämring avanställningsskyddet för högre befattningshavare och avstyrker därför motionen. I den femte motionen. 978. begär m. fl. (s)ändring i lagen om förbud mot uppsägning eller avskedande av arbetstagare medanledning av värnpliktstjänstgöring m. m. Enligt den lagen är del tillåtet allträffa avtal om anställning för begränsad tid för den som skall påbörjavärnpliktstjänstgöring än . Motionärerna anser alldelta aren sådan inskränkning i anställningsskyddet att lagen bör ändras.Utskottet framhåller att avsikten med bestämmelsen är alt förbättramöjligheterna till anställning för ungdomar som väntar på alt göra sin förstavärnpliktstjänstgöring eller motsvarande grundutbildning och avstyrker därförmotionen. Anställningsskyddet för företagsledande personal 1979/80:738 av () 1 motionen yrkas alt hosregeringen begär förslag till lindring i anställningsskyddslagen, syftande tillalt sådan chefsperson som omförmäls i motionen inte skall omfattas avanställninasskvddslauen. 1 19S0/H1. AU 1980/81:5 AU 1980/81:5 2 Saklig grund för uppsägning och avskedande 1979/80:444 av m.fl. (vpk) I rnotionen yrkas att uttalar 1. att deltagandei arbetskonflikt. oavsett sådan är lag- eller avtalsstridig, aldrig kan utgörasaklig grund för uppsägning eller avsked, 2. attsamarbetssvårigheter med arbetsköpare eller med arbetskamrater, olovligbortovaro, ordervägran, olämpligt uppträdande o. d. endast i utomordentligtsällsynta fall kan läggas till grund för uppsägning eller avsked och då underförutsättning av den lokala fackliga organisationens godkännande. 1979/80:1003 av m. fl. I motionen yrkas att riksdagenhemställer hos regeringen om lagförslag innebärande 1. attdeltagande i strejk aldrig får utgöra saklig grund för avskedande. Yrkande 2 i motionen behandlas i betänkandet AU 1980/81:6. Permittering m. m. 1979/80:1491 av m. fl. I motionen yrkas att beslutar 1, anta följande som Motionärernas förslag betecknade förslagtill lag om ändring i lagen om anställningsskydd (1974:12) 21 § all gälla fr.o. Nuvarande lydelse Motionärernas förslag Arbetstagare,som under anställ- Arbetstagare, som under anställ- ningstiden/lorwömpermitterad mer ningstiden blir permitterad har rätt än två veckor i följdeller sammanlagt till lön och andra anställningsförmå-mer än 30 dagar undersamma kålen- ner för permitteringstlden, såvida ej derår. har rätt till lön ochandra permitteringen är en följd av att anställningsförmåner för överskju-arbetet är säsongbelonat eller an-landeperrnltieringstld. såvida ej per- närstill sin natur icke sammanhäng-miiieringen är en följd av att arbetet ande. ärsäsongbelonat eller annars till sin natur icke sammanhängande. Förmånersom-------- motsvarande tillämpning. Omanställningsförmån------- icke sammanhängande. AU 1980/81:5 Nuvarande lydelse Motionärernas förslag 2. att geregeringen i uppdrag att förelägga förslag till lag om vikariat i enlighet medmotionen. 3. att antaföljande som Motionärernas förslag betecknade förslag till lag om ändring ilagen om anställningsskydd (1974:12) att gälla fr. o. m. : uppsägning eller avskedande är ogiltigt, skall arbetsgivaren underrättas härom efter det att uppsägningen eller avskedandet skedde. Har arbetstagaren ej erhållit skriftligt besked om uppsägningen eller avskedandet med uppgift om vad han skall iakttaga, om han vill göra gällande att åtgärden är ogiltig, uppgår tidsfristen och räknas från den dag då anställningen enligt uppsägningen eller avskedandet upphörde. 37 § Vill arbetstagare göra gällande att Villarbetstagare göra gällande att uppsägningeller avskedande är ogiltigt, skall arbetsgivaren underrättas härom inom tvåmånader efter del att uppsägningen eller avskedandel skedde. Har arbetstagarenej erhållit skriftligt besked om uppsägningen eller avskedandet med uppgift omvad han skall iakttaga, om han vill göra gällande all åtgärden är ogiltig,uppgår lidsfristen och räknas från den dag då anställningenenligt uppsägningen eller avskedandet upphörde. Arbetstagarehar ej företrädesrätt Arbetsgivareär skyldig att under- till nyanställning innan han till söka om arbetstagare med företrädes arbetsgivaren anmält anspråk på 'rätt vill utnyttja denna rätt. Antager 5dda/i/örerrärfesrn(r. Antager arbets- arbetstagaren erbjudande onT ny tagaren erbjudande om ny anställ- anställning, är han skyldig att tillträ ning, är han skyldig att tillträda först da anställningen först efter skäligt efter skäligt rådrum. Avvisararbetstagaren-------- företrädesrätten förfallen. Är uppsägningej sakligt grundad. Är uppsägning ej sakligt grundad, skall denpå yrkande av arbetstaga- skall den på yrkande av arbetstaga ren förklaras ogiltig. Detta gäller ren förklaras ogiltig. Detta gäller dock ej om uppsägningen angripes även om uppsägningen angripes enbart på den grund alt den strider enbart på den grund att den strider mot bestämmelse om turordning. motbestämmelse om lurordning. Uppkommertvist---------- anställningen består. För tiden----------------- skall upphöra. AU1980/81:5 4 Anställning på grund avvärnpliktstjänstgöring 1979/80:978 av m. fl. I motionen yrkas att riksdagenbeslutar att hos regeringen begära om översyn av Lag om förbud mot uppsägningeller avskedande av arbetstagare med anledning av värnpliktstjänstgöring m. m.i syfte att stärka anställningstryggheten. Allmänt om lagen om anställningsskydd Lagen (1974:12) omanställningsskydd antogs av riksdag (prop. 1973:129, InU 36, rskr351). Den trädde i kraft . Lagens syfte är att förbättra skyddet för beståendeanställningar för i princip alla kategorier arbetstagare. Den tidigare gällande principen om arbetsgivarens friauppsägningsrätt har i lagen ersatts av krav på saklig grund för uppsägning.Genom lagen får vidare arbetsgivarna vid nödvändiga omställningar påarbetsplatserna ta ansvar för arbetstagarna genom att i första hand sökaomplacera de anställda och i andra hand ta på sig ökat ekonomiskt ansvar vidfriställning av arbetskraft. Vid permittering har arbetslagaren rätt till full lön iden mån permitteringen varat . Lagen innehåller också regler om den lurordning somarbetsgivaren skall iaktta vid uppsägning och permittering, regler omföreträdesrätt vid återanställning samt skyldighet att varsla och överlägga medarbetstagarorganisationer i samband med bl. a. uppsägning, avskedande ochpermittering. Vidare stadgas skadeståndsskyldighei för arbetsgivare somåsidosätter sina förpliktelser enligt lagen. Lagens regler är i väsentliga frågor tvingande och kanalltså inle i dessa delar sättas ur kraft genom avtal. Lagen är föremål för översyn avanställningsskyddskommittén. Anställningsskyddet för företagsledande personal Anställningsskyddslagen omfattar iprincip alla arbetstagare, såväl i allmän som enskild tjänst. Denna principfastslås i lagens 1 §. som också räknar upp det fåtal kategorier arbetstagaresom undantas. a. arbetstagare med företagsledande eller därmed jämförligställning. () hänvisar i motion 738 till altundantagsregeln enligt lagens förarbeten bör tolkas snävt och till altarbetsdomstolen i en dom ansett lagen vara tillämplig på en arbetstagare medställning som platschef. AU1980/81:5 5 förespråkar i motionen att undantagsregeln skall görasvidare och anför bl. a. att en "person i en högre chefsbefattning som inteutför sitt arbete på ett tillfredsställande sätt utgör en fara för ett stortantal personer som är beroende av att företaget drivs med skicklighet. Den sominte på ett lämpligt sätt kan axla ett tungt ansvar bör kunna befrias från delutan att med stöd av ett generellt anställningsskydd kunna hålla sig kvar,kanske till förfång för ett stort antal anställda." Vid lagens tillkomst diskuteradesom den över huvud taget borde göra undantag för personer i företagsledandeställning. Det utredningsförslag som föregick lagstiftningen omanställningstrygghet innebar att anställningsskyddet skulle omfatta allakategorier av arbetstagare, således även personer i företagsledande ställning.I det lagförslag som genom proposition 1973:139 presenterades för riksdagenförordades däremot att undanlag skulle göras för bl. a. tjänstemän medföretagsledande ställning. I partimotioner från och yrkadesatt undantaget skulle utgå ur lagen. Ett likadant yrkande framställdes också ien motion av två företrädare för moderata samlingspartiet. anförde i sitt i denna del enhälligabetänkande (InU 1973:36, s. 27-28): Enligt utskottets uppfattning börlagstiftningen om anställningstrygghet i princip omfatta alla arbetstagare, ochdet måste finnas särskilda skäl för alt utesluta någon kategori. När det gällerverkställande direktörer och andra som har det högsta ansvaret för ett företagkan det knappast förnekas alt även om dessa personer är anställda så har de ensådan ställning som direkta arbetsgivarrepresentanter, att det inte är lämpligtatt de omfattas av en anslällningstrygghetslagstiftning av nu aktuell typ.Utskottet har övervägt att göra vissa av lagens bestämmelser, t. ex. i fråga omuppsägningslider, tillämpliga på den förelagsledande personalen men harslutligen stannat för att biträda propositionens förslag att helt undanta dennagrupp från lagens tillämpningsområde. 1 allmänhet torde den arbetskraft det härgäller ha en sådan ställning att den genom avtal kan tillförsäkra sig förmånersom i vart fall inte är sämre än vad som enligt lagen skall utfalla om enanställning upphör . Del synsätt utskottet ovan redovisat gäller i första handför verkställande direktörer och andra företagsledare. Utskottet anser deldessutom rimligt att utsträcka kretsen något, i vart fall när det gäller störreföretag. Utskottet vill emellertid betona att begreppet arbetstagare iföretagsledande eller därmed jämförlig ställning skall ges en snäv innebörd. 1mindre företag bör ingen person utom företagsledaren innefattas underbegreppet. 1 medelstora företag torde verkställande direktören, hansställföreträdare och möjligen ytterligare någon tjänsteman med specielltsjälvständigt ansvar böra undantas från lagens lillämpningsområde. 1 störreföretag bör detta gälla för direktionsmedlemmar och. särskilt om direktionsaknas, tjänsteman som har en självständig ställning såsom chef för en störregren av förelagets verksamhet. AU 1980/81:5 6 I anslutning härtill gjordeutskottet också uttalanden om högre tjänstemän på det offentliga området. Del i motion 738 åsyftade målet iarbetsdomstolen (AD 1979:154) gällde avskedandet av driftsledaren vid etttillverkningsföretag med ett 15-lal anställda. Företaget ägdes av ettaktiebolag med huvudkontoret på annan ort. Arbetsdomstolen fann utrett bl. a.att den egentliga ledningen utövades av bolagets ägare. Driflsledaren kundeinle anses ha en i lagens mening förelagsledande eller därmed jämförligställning. Inte heller i följande rättsfall har arbetstagarna ansettsha företagsledande funktioner: AD 1975:42 (butiksföreslåndare). AD 1977:98(golfinstruktör som även skulle driva en affärsrörelse som självständigföretagare). AD 1977:223 (farlygsbefälhavare) och 1978:13 (handelsresande). Undantagsregeln har däremot förklarats vara tillämplig iföljande tre fall: AD 1979:60 (källarmästare med självständigt ansvar för enrestauranlrörelse och betydande inflytande i det bolag som ägde företaget).1979:146 (verkställande direktör i bolag som drev hotellrörelse) och 1980:92(hemslöjdschef som även var ledamot av hemslöjdsföreningens styrelse ocharbetsutskott). Saklig grund för uppsägning och avskedande m. fl. (vpk) erinrar imotion 444 om att vpk påtalat del orimliga i alt arbetareskall kunna sägas upp eller t. o. m. avskedas därför att de deltar i enarbetsnedläggelse eller annan stridsåtgärd. Motionärerna anser att frågan ägeraktualitet även och kräver därför på nytt att skall uttala attdeltagande i arbetskonflikt. oavsett om den ar lag- eller avtalsstridig ellerej. aldrig skall kunna utgöra saklig grund för vare sig uppsägning elleravskedande. Ett liknande yrkande framställs även i motion 1003 av sammamotionärer. Vidare anförs i motion 444 all samarbetssvårigheter,olovlig bortovaro, ordervägran, olämpligt uppträdande o. d. skall få åberopassom grund för uppsiigning eller avskedande endast i utomordentligt sällsyntafall. Om en ;itgärd av detta slag blir aktuell förutsätts alt den har godkäntsav den lokala lackliga organisationen. Motionärerna begär alt skallgöra ett uttalande i enliiihet med det nu anförda. AU1980/81:5 7 Som påpekas i motion 444 har vpktidigare begärt liknande uttalanden av beträffande uppsägning elleravskedande på grund av arbetslagarens personliga förhållanden. Senast skeddedet i motion 1978/79:292 som behandlades i betänkandet AU 1979/80:3. I detbetänkandet lämnades en redogörelse för gällande rätt och förarbeten m. m.Vidare fogades som bilaga till betänkandet en redovisning för arbetsdomstolenspraxis beträffande grunder för avskedande och uppsägning. Permittering m. m. I motion 1491 av m. (vpk) upprepas det tidigare av vpk framförda förslaget att full lön och andraanställningsförmåner skall utgå av en permittering.Motionärerna erinrar om att reglerna i 21 § innebär att skyldigheten förarbetsgivaren att utge lön och andra förmåner inträder först sedanpermitteringen har varat i en följd eller mer än sammanlagt 30 dagarunder ett kalenderår. Detta sägs ge arbetsgivarna möjlighet att införakorttidsvecka utan att behöva betala lön till dem som drabbas av åtgärderna. Vidareöppnas möjlighet för arbetsköparna att förfuska avsikten med att den femtesemesterveckan skall kunna sparas. Motionärerna hänvisar i den delen tillarbetsdomstolens dom 1979:113. Vidare anser motionärerna att lagtexten bör definiera vadsom krävs för alt ett vikariat skall vara lagligt. De hävdar bl. a. attarbetsdomstolen har blivit alltmer arbetsgivarvänlig i sin praxisbeträffande tillåtna vikariat. Regeringen bör lägga fram ett lagförslag iämnet. Enligt 37 § måste en arbetstagare som blivit uppsagd elleravskedad underrätta arbetsgivaren om alt han anse/åtgärden vara ogiltig. Dettaskall ske , i vissa fall . Tidsfristerna är enligtmotionärerna alldeles för korta och bör förlängas till två resp. fyra månader.Paragrafen bör ändras i enlighet härmed. En arbetstagare som har blivit uppsagd från anställningenpå grund av arbetsbrist har företrädesrätt till en ny anställning under ett årfrån anställningens upphörande. Enligt 27 § skall arbetstagaren själv anmäla anspråkpå företrädesrätten. Motionärerna föreslår att paragrafen ändras så attarbetsgivaren skall vara skyldig undersöka om arbetstagaren vill utnyttja sinföreträdesrätt. På grund av föreskrifterna i 34 § kan man inteogiltigförklara en uppsägning som enbart utgör brott mot bestämmelse att vissturordning skall iakttas vid uppsägning av flera anställda. Motionärerna anserdelta vara otillfredsställande och föreslår att paragrafen ändras så attogilligförklaring kan ske även i sådana fall. AU 1980/81:5 Om en arbetsgivare tiWariperpermittering har arbetstagarna enligt 21 S anslällningsskyddslagen rätt tilllön och andra anställningsförmåner. Som påpekas i motion 1491 uppkommer rätlen tilllön m. m. först sedan permitteringen har varat ellersammanlagt under samma kalenderår. Lagens reglerom permitteringslön kompletteras av de s. k.permilterings-löneavtalen. Enligt dessa avtal utgår normall lön under de femförsta arbetsdagarna av en permittering. som motsvarararbetslöshetsförsäkringens karensdagar. Därefter tar arbetslöshetsförsäkringenöver ersättningarna till de permitlerade tills f jortondagarsregeln i 2) §lagen blir tillämplig. I arbetsdomstolens dom 1979:113. som nämns i motionen,gällde tvisten bl. a. följande. Ett industriföretag lade ut fyra semesterveckori juli och den femte semeslerveckan i anslutning till julhelgen. En minoritetbland arbetstagarna önskade spara den femte semesterveckan. Arbetsdomstolenansåg alt reglerna i 18 § semesterlagen inte hindrar en arbetsgivare från attpcrtnittera utan lön de arbetare som inte vill ta ut semester när företagetstänger för den femte semesterveckan. Två ledamöter av domstolen hade enmotsatt uppfattning. Pcrmiileringsinstilutet har särskilt uppmärksammals ianställningsskydds-kommitténs direktiv. Semeslerlagen ses över av 1978 årssemesterkommitté. Vpk-yrkanden om full lön m. m. från den förstapenniiteringsdagen hur senast behandlats av utskollei i belänkandet AU1979/80:3. Yrkandet avstyrktes med hänvisning till anslällningsskyddskommiliénsarbete. Huvudregeln i 5 Sanställningsskyddslagen är alt en anställning gäller tills vidare. Avtal omanställning för begränsad tid är enligt paragrafen tillåtet endast i \issa angivna fall. Ett av dessaundantagsfall är vikariat. Vad som skall försläs med vikariat har inle närmareberörts i lagens förarbeten. Däremot har arbetsdomstolen i tre domar gjortprincipiella uttalanden om hur elt vikariat skall vara beskaffat om det skallgodtas som ett uiulatiiag från huvudregeln om tillsvidareanställning. De målsom åsyftas är I97(i:23 (vikariat på ett sågverk). 1977:186 (vikariat på ettvaklmästeri) saml . AU 1980/81:5 9 digheler kan det emellertid finnas anledning att betraktaseniestervikarial pä ett annat sätt. Syftet med vikariatet får dock inte varaatt kringgå anslällningsskyddslagens regler om tillsvidareanställning. 1 34 § anställningsskyddslagenlämnas föreskrifter om viss underräuelse-skyldlghet för arbetstagaren. Villarbetstagaren göra gällande att arbetsgivarens åtgärd att vidta uppsägning elleravskedande är ogiltig skall arbetsgivaren underrättas härom inom två veckorefter det att uppsägningen eller avskedandet skedde. Har arbetsgivaren i stridmed bestämmelserna i 9 resp. 19 §§ inte lämnat skriftligt besked omuppsägningen eller avskedandet inkluderande s. k. besvärshänvisning är frisleni stället och räknas från den dag anställningen upphörde. Paragrafen innehåller vidare regler om den lid. inomvilken talan om ogilligförklaring skall väckas vid domstol. Om arbetstagaren inte underrättar arbetsgivaren om sinståndpunkt eller väcker talan inom de i paragrafen angivna tiderna är hanstalan förlorad när del gäller ogiltigförklaring av uppsägningen elleravskedandet. Arbetstagaren kan i det läget i stället väcka talan om skadeståndenligt 38 . Även för väckandet av sådan talan finns tidsfrister, men de ärlängre än de ovan redovisade. Reglerna i 34 S innebär att talan om ogilligförklaring avuppsägning eller avsekdande preskriberas om de i paragrafen angivna tidsfristernaom två resp. inle iakttas av arbetstagaren. Reglerna motiveras ilagens förarbeten (prop. 1973:129 s. 188-189) med alt lagen medgeratt enuppsagd arbetstagare i princip får stå kvar i anställningen till dess atttvisten blivit slutligt prövad, även om uppsägningstiden har gåtttill ända. Även en avskedad arbetstagare kan i vissa fall få slå kvar ianställningen tills tvisten blivit avgjord. Mot den bakgrunden bör det förarbetsgivaren och arbetstagaren finnas ett gemensamt intresse alt tvistenbringas ur världen möjligt. I sammanhanget kan även erinras om all arbetsgivaren ärskyldig att lämna varsel till den fackliga organisationen och underrättaarbetstagaren innan uppsägning eller avskedande tillgrips. Arbetsgivaren ärvidare skyldig att innan åtgärden vidtas ta upp överläggning med den fackligaorganisationen eller arbetstagaren om det begärs. En arbetstagare som har blivituppsagd på grund av arbetsbrist har företrädesrätt till en ny anställning inomden verksamhet där han förut har varit sysselsatt. Företrädesrätten gällerunder från del anställningen upphörde. Liknande regler gäller för meralångvariga, tidsbegränsade anställningar som inte har förlängts på grund avarbetsbrist. Vid nyrekrytering behöver arbetsgivaren enligt 27 § iakttaföreträdesrätten enbart gentemot arbetstagare som har anmält anspråk på ensådan rätl. Detta åliggande för arbetstagaren diskuterades inte närmare vidlagens tillkomst. AU 1980/81:5 10 Föredragande statsrådet uttalade i prop. 1973:129 (s. 167)endast att han ansåg "del rimligt att arbetstagaren. skall vara skyldigalt meddela arbetsgivaren om han vill åtnjuta företrädesrätt till nyanställning". Del kan påpekas alt arbetsgivaren i samband meduppsägningen skall ange om en arbetstagare har företrädesrätt till nyanställning och. om så är fallet, även lämna uppgift om vad arbetstagaren harall iaktta om han vill utnyttja företrädesrätten. Vid uppsägning på grund av arbetsbrist skall arbetsgivareniaktta de turordningsregler som meddelas i anställningsskyddslagen, såvida inleannat avtalals med vederbörande fackliga organisation. Om arbetsgivaren brytermot en lurordningsregel leder del emellertid enligt 34 S inte till alt uppsägningenkan ogilligförklaras. Arbetsgivaren blir endast skadestånds-skyldig. Dennaordning har närmare motiverats i prop. 1973:129 s. 183-184. Där anförs bl. a.att om ett förelag måste göra en drifiinskränkning bestäms lurordningen genomalt arbetsgivaren och arbetstagarorganisationerna diskuterar den s. k. listan.Ofta uppnås enighet. Därefter bör arbetsgivaien ha möjlighet all genomföra denerforderliga nedskärningen av personalstyrkan oberoende av all de friställdaarbetstagarna kan tycka all andra arbetstagare hade bort friställas. Delframhålls vidare som mindre lämpligt alt lurordningslvister skall kunna ledatill att en friställd arbetstagare kan begära att få tillbaka sin anställningmed påföljd att en annan arbetstagare friställs. Det kan tilläggas alt på det statliga området gällersärskilda regler vid brott mot turordning. Anställning på grund avvärnpliktstjänstgöring Som förut nämnts skall enligt lagenom anställningsskydd anställning i princip vara tills vidare.Visstidsanslällningar är tillåtna endast i särskilt angivna fall. Vid sidan av lagen om anställningsskydd finns annanlagstiftning om anställningstrygghet, bl. a. lagen (1939:727, ändrad 1974:362)om förbud mot uppsägning eller avskedande av arbetstagare med anledning avvärnpliktstjänstgöring m. m. Enligt 2 § den lagen kan avtal träffas omanställning . nämligen för liden till dess arbetstagaren påbörjarsin värnpliktstjänstgöring eller vapenfri tjänst. Det förutsätts i paragrafenatt värnpliktstjänstgöringen (motsvarande) är till tiden bestämd i lag och altden skall pågå mer än . AU1980/81:5 11 I motion 978 av m. (s) kritiseras att den särskilda lagen om anställningstrygghet för värnpliktigamedger sådana överenskommelser om tidsbegränsad anställning som lagen omanställningsskydd inte ger utrymme för. Det är till allra största delen manligaungdomar som berörs av den särskilda lagen, och de utsätts därmed för risken aufå ett svagare anställningsskydd än andra arbetstagare. Eftersom det ärungdomar som har det svårast att få fasta anställningar bör en översyn göras avden särskilda lagen i syfte att stärka anställningstryggheten. Frågan om översyn av bestämmelsenom vissiidsansiällning i lagen om förbud mot uppsägning eller avskedande medanledning av värnpliktstjänstgöring m. m. har tidigare aktualiserats imotioner som behandlats i betänkandena InU 1973:36. s. 29 och 1975/76:18 samtAU 1976/77:5. Därvid har bl. a. hänvisats till att den aktuella regeln måstebedömas mot bakgrunden av sill syfte som är att främja anställning av män somväntar på att göra sin första värnpliktstjänstgöring. Den nu aktuella frågan är inte särskilt berörd ianställningsskyddskommitténs direktiv.