bet · G401SoU10 · 1980-12-31 00:00:00 — Kravet på att medlemsländerna skall avskaffapassagerarlistan ökar i takt med den ökande volymen av flygresenärer ochsnabbare och dyrbarare flygplan. Sverigeslopade kravet på passagerarlista för internationell flygtrafik . Deflesta medlemsstaterna, i synnerhet industriländerna i västvärlden, har slopatpassagerarlistan och är eniga om att bruket av en sådan där den fortfarandeförekommer skall avskaffas. Orsaken till denna inställning är bl. a.att bruket av passagerarlista innebär - mycket betungande administration för flygföretagoch andra berörda organisationer, förlängda ochkostsamma markuppehållstider för flygplanen, - ökad köbildning i passagerarterminalerna genomförlängda incheck- ningstider och ökade krav på uppehållsutrymmen iterminalerna innebärande kost samma utbyggnader av desamma. Motionäremasförslag om upprättande av passagerarlista med namn, adress och telefonnummer ärhelt i strid med de nafionella och internationella strävanden som pågått sedan1949 i syfte att skapa en rationell och effektiv ordning inom transportflyget.Förslaget skall vidare ställas i relation till att under det halvår 1975-1976då det enligt motionärerna inträffade tre större salmonellainfektioner blandsvenska resenärer cirka en miljon människor flög med cirka 16000 flygningartill de länder som åsyftas i motionen. Motsvarande siffror är f. n. cirka1200000 människor och 17000 flygningar. Verket har vidare informerats genomsocialstyrelsens representant i om attsocialstyrelsens erfarenheter 1977 av att med hjälp av charterflygetsdeltagarförteckningar spåra eventuellt smittade passagerare varit mindre goda.Metoden visade sig vara omständlig och tidsödande. a. följande. Internationella organisationer såsomVärldshälsoorganisationen (WHO) och Codex alimentarius commission arbetar sedanlänge såväl med åtgärder mot spridning av infektionssjukdomar som medframtagande av regler för en hygieniskt tillfredsställande livsmedelshantering.Detta är självfallet ett arbete på lång sikt och även sedan regler framtagitskan många länder troligen inte införa några mera genomgripande förbättringarinom överskådlig tid. Idetta sammanhang kan framhållas att WHO behandlat de livsmedelshygieniskaproblemen i samband med flygresor i publikationen "AviationCatering", som utkom . WHO har vidare utgivit en "Guide toHy-giene and Sanitation in ". Såväl för reguljärt flyg som förcharterflyg har det således utarbetats riktlinjer för en tillfredsställandelivsmedelshantering. Närdet gäller livsmedelshanteringen på fartyg så är svensk livsmedelslagstiftningi princip tillämplig på svenskregistrerade fartyg. En del fartyg som går ilinjetrafik mellan svenska hamnar och hamnar i våra nordiska grannländer äremellertid utlandsregistrerade, varför svensk lagstiftning sannolikt inte ärtillämplig. I samband med förslag om vissa ändringar i livsmedelskungörelsenhar livsmedelsverket aktualiserat denna fråga i . När researrangörer sluteravtal med utländska anläggningar bör de ha SoU1980/81:10 28 möjligheter att påverka här aktuella förhållanden.Livsmedelsverket delar därför motionärernas uppfattning att researrangörernabör rekommendera de hotell och restauranger som regelbundet anlitas att införaen förbättrad livsmedelshygienisk kontroll och att ställa ökade hygieniska kravpå de personer som arbetar inom näringen. Bästa sättet att så långt möjligt förhindra spridning avinfektioner vid utlandsresor torde emellertid vara att ge alla resenärerupplysning om riskerna. I olika sammanhang har också informationsskrifterutarbetats. gav dåvarande medicinalstyrelsen ut en skrift kallad"Hälsoråd vid resor till varmare länder" (meddelande nr 108). Senarehar också behandlat problemet om skydd mot infekfioner vidresor till varmare länder i "kungörelser med allmänna rådom åtgärder mot smittspridning vid salmonella- och shigellainfektioner samtkolera och amöba-dysenteri" (SOSFS (M) 1978: 10). Vidare har olikaresebyråer också utgivit smärre skrifter med hälsoråd för utlandsresenärer.Det är dock ett önskemål att alla researrangörer ser till att samtligaresenärer erhåller enkla råd om hur riskerna kan förebyggas. I motionen föreslås vidare en översyn avbokningsbestämmelser och rutiner vid flygresor i syfte att vid infektions- ochepidemirisk snabbt kunna lokalisera riskpersoner. Tillgång till fullständigapassagerariistor med namn och adresser skulle givetvis i förekommande fallunderlätta epidemiutredningar. Svenska resebranschens förening (SRF) anför bl. a. följande. Även om antalet inträffade fall avsalmonella, som registreras i och som kan härledas från utlandsresor ärrelativt sett stort, bör dock antalet ses i relation till den stora mängdsvenskar, som semestrar i sydligare länder. Här är det helt naturligt attrisken för smitta är stor, något som ju också framförs av motionärerna. Dearrangörer, som anordnar sällskapsresor till dessa områden, har som vana attvid informationsträffar på resmålen underrätta sina gäster om faran av attdricka vatten, iskylda drycker, äta grönsaker, frukter, glass m. m. Även i sinareseprogram brukar arrangörerna omtala dessa förhållanden. I de fall enarrangör har ett större åtagande på ett hotell har denne viss möjlighet attkunna påverka de hygieniska förhållandena där. Vidare är man genom sinaproduktkontroller uppmärksam på det sätt på vilket hotellet sköts. Självfallethar man möjlighet att helt påverka de hotell, som ägs av arrangören. Vidarekan nämnas att ett flertal arrangörer, som har avsevärt stora antal resenärertill en viss destination, ofta har egen sjuksyster, som kan ta hand om ochövervaka vissa hygieniska frågor. Vad gäller flygtransporterna så genomförs dessa nästanundantagslöst med skandinaviskägda flygföretag. Där är den hygieniskastandarden ombord av den art att det skulle vara förvånansvärt om någraspeciella ingripanden skulle vara påkallade. finns inga svårigheter attkunna lokalisera event. smittade resenärer genom den kontakt som finns medrespektive försäljningsställe, där man för mycket noggranna uppgifter omresenärens adress och telefonnummer. Att införa ett tvång att på flyglistorange dessa uppgifter som obligatoriska torde vara mycket svårt då maninternationellt kommit överens om att ej ange dem, då det visat sig vara allt förbetungande arbetsmässigt sett. SoU 1980/81:10 29 Researrangörsföreningeni () anför bl. a. följande. Det av motionärerna angivna antalet inträffadesjukdomsfall måste ses mot bakgmnd av det stora antalet sällskapsresor tillufiandet, ca 1,2 millioner resenärer. Det torde därför inte, sommofionärerna anger, generellt kunna uttalas, att risken för epidemier äravsevärt större i ufiandet än i . Det är vidare så, att möjligheterna attpåverka hygienstandarden i andra länder är mycket begränsad. Frånresearrangörernas sida ges regelmässigt i resebroschyrer och genom på deutländska resmålen verksamma reseledarna information om aktuella smittorisker.Vanligast är, att resenärerna på vissa orter varnas för att drickavattenledningsvatten. Imycket liten omfattning drivs anläggningar som utnyttjas av svenskasällskapsresearrangörer i egen regi. Detta innebär visserligen inte, attresearrangören helt saknar möjligheter att påverka hygienstandarden och ävenvidta åtgärder om researrangörens hygieniska krav avseende hotelletsrengöring, matlagning, m. m. ej iakttas. Researrangörerna företar regelbundetoch fortlöpande produktkontroller för att se att de företag som anlitas förresan fullgör sina åligganden. Dessutom tar researrangörerna emot reklamationerfrån resenärerna, som i de här aktuella avseendena får anses vara mycketobservanta-. Av vad som framkommit vid företagna produktkontroller ochresenärskontakter är det icke researrangörernas uppfattning, att man generelltkan säga, att hygienstandarden på de hotell och restauranger som anlitas försällskapsresor är sådana, att ett akut behov skulle föreligga att sätta ininternafionella åtgärder gentemot vissa turistländer. Ifråga om flygresorna använder sig huvuddelen av de svenska sällskapsresearrangörernaav skandinaviska flygbolag. Det är inte researrangörernas uppfattning, att dehygieniska förhållandena ombord på dessa flygplan skulle vara sådana, attsärskilda förbättringsåtgärder skulle behöva insättas. Beträffandemöjligheterna att snabbt kunna lokalisera s. k. riskpersoner harsällskapsresearrangörerna fullständiga förteckningar över deltagande resenärer,vanligtvis med både adress och telefonnummer. Utökningav synprövningen på barn med samsynsundersökning I motion 1979/80:634 (s) påpekas bl. a. att en vissstudie visat att man genom s. k. ortopfistisk undersökning (ortoptik =behandling av defekt binokulärt seende) kan avslöja brister i samseendet dvs.förmågan att se med båda ögonen tillsammans som inte kan diagnostiseras avden typ av synundersökningar som vanligen förekommer i . Motionärernapåpekar vidare att man inte kan utesluta att vissa samsynsproblem kan ha ennegativ inverkan vid såväl läs- och skrivträning som vid annat närarbete ochdärmed kan försvåra individens livssituation. Enligt ett av fastställtnormalreglemente för mödra- och barnhälsovården (MF 1969:39) - för vilken verksamhetsjuk- SoU 1980/81:10 30 vårdshuvudmännensvarar - skall barnhälsovården vara inriktad på bedrivande av en fullständighälsoövervakande och handikappuppspårande verksamhet i fråga om alla barn frånfödelsen intill skolåldern. Barnavårdscentralerna skall föranstalta om attkonstaterade avvikelser blir föremål för adekvata medicinska och socialaåtgärder. Förbarn utan konstaterad avvikelse skall följande antal besök hos läkare varanormerande, nämligen under första levnadsåret från fyra till sju gånger, underandra levnadsåret två gånger samt under övriga åldrar en gång per år.Socialstyrelsen harar 1972 fastställt bl. a. formulär till journal inombarnhälsovården (MF 1972:20), som bl. a. innebär att barnen vid fyra av de inormalreglementet förutsatta läkarkontrollerna nämligen i åldrarna 2månader, 10 månader, 18 månader och - skall genomgå särskildastrukturerade handikappuppspårande undersökningar. Den första systematiskasynundersökningen av barn i uppspårande syfte utförs f.n. i samband med4-årskontrollen. Riktlinjerför synkontrollen - liksom för andra kontroller av 4-åringar-nas hälsa m. m. -finns i en av presenterad skrift med förslag tillallmän hälsokontroll av 4-åringar (redovisar 1968:2), vilkensocialstyrelsen överlämnade till sjukvårdshuvudmännen. Enligt dessa riktlinjerskall barnet remitteras till ögonläkare, om brister i synskärpan av vissomfattning upptäcks. Någon prövning av samseendetgörs inte inom barnhälsovården. har lagt fram ett förslagtill principprogram för mödra- och barnhälsovård (redovisar1979:4). Förslaget har remissbehandlats. Avsikten är att pågrundval av förslaget och remissbehandlingen skall läggafram ett program för mödra- och barnhälsovård som kan tjäna som underiag försjukvårdshuvudmännens planering m.m. Förslaget till principprogram innebär bl.a. en viss utspridning i tiden av de stmkturerade kontrollerna. Ortoptistförutsätts medverka vid kontrollerna i åldrarna 10 månader och . Socialstyrelsenkommer att utfärda allmänna råd med rekommendationer avseendesynundersökningar inom barnhälsovården, vilka bl. a. skall ersätta ovannämndariktlinjer för synkontrollen i samband med 4-årskontrollen. I föreliggandeförslag med rekommendafioner anförs bl. a. att man i kanräkna med att finna ögonfel av betydelse som inte tidigare upptäckts hos 7-9 %av barnen. Huvudparten av sädana ögonfel utgörs, sägs det, av synnedsättningtill följd av brytningsfel samt skelning. I de föreslagna rekommendationernages anvisningar om hur synskärpebestämningar och skelningsundersökningar skallgöras. Om ögonfel upptäcks skall remiss ske till ögonläkare. SoU 1980/81:10 31 Huvudmän för skolhälsovården är f. n. kommunerna.Enligt en av utfärdad instmktion för skolläkare ochskolsköterska i det allmänna skolväsendet skall s. k. årsbundna undersökningarav eleverna ske i årskurserna 1, 4 och 8 i gmndskolan samt i årskurs I igymnasieskolan. Socialstyrelsenhar 1978 utfärdad kungörelse med anvisningar för förbättrad kapacitetinom ögonvården (SOSFS(M) 1978:14) gett följande riktlinjer för ögonvården inomskolhälsovården. Elev, som vid synprövning i gmndskolans årskurs 1visats ha icke utredd nedsatt synskärpa, bör remitteras till ögonläkare. Finnerdenne att synrubbningen beror på refraktionsfel, som kan korrigeras medtillfredsställande synresultat, bör den fortsatta kontrollen som regel kunnagöras av legifimerad optiker. Elev,som är eller äldre och som fidigare haft normal synskärpa men vidsynprövning företer en nytillkommen synnedsättning, kan avskolläkare/skolsköterska hänvisas till legitimerad optiker för kontroll avrefraktionen. Om full synskärpa med glaskorrektion inte uppnås skall elevenremitteras till ögonläkare för undersökning. Elev, som företer uppenbarasubjektiva besvär vid läsning eller annat närarbete, skall mot bakgmnd avhälsotillståndet och prestationsförmågan i övrigt bedömas av skolläkare. Omresultatet därvid ger rimlig anledning att misstänka att ögonen (t. ex.samsynsrubbning) orsakar besvär, remitteras eleven till ögonläkare. Synundersökningarnasinnehåll och omfattning inom skolhälsovården beskrivs närmare i bilaga 4 tillSOU 1976:46 Skolhälsovård Betänkande av skolhälsovårdsutredning. Bilaga 4 till skolhälsovårdsutredningsovannämnda betänkande innehåller bl. a. ett förslag av till ögonundersökningar inom skolhälsovården. I enlighetmed detta förslag görs synskär-peprövning och yttre inspektion av ögat iårskurserna 1, 2, 4, 6 och 8 i samt i årskurs 1 i gymnasieskolan.Hyperoptitest (hyperop-ti = översynthet) - som anges vara av betydelse för bl.a. uppspårandet av vissa samsynsrubbningar som sammanhänger med hyperopti -görs i årskurs 2 i gmndskolan. Färgsinnesprövning görs i årskurs 6 i grundskolan.Om brister i synförmågan av viss omfattning konstateras skall elev remitterastill ögonläkare. I förslag sägs bl. a. att binokulärtläsprov pä nära håll synes vara av ringa intresse och behöver därför inteutföras. Någon prövning av samseendet görs heller inte inom skolhälsovården. I en anmäld interpellation(1977/78:89) togs bl. a. frågan om synvården i skolorna upp. a. att elevers samsyn och närseende inte tillfredsställandeundersöktes genom SoU 1980/81:10 32 I sitt avgivna svar på interpellafionen (prot.1977/78:63 s. 27-35) framhöll statsrådet bl. a. att skolöverstyrelsensanvisningar för synkontroll i skolan gmndades på den sakkunskap som ges genomsocialstyrelsens försorg och att hon inte funnit anledning att ifrågasättadenna sakkunskap. Statsrådet anförde vidare bl. a. aU frågan om ytterligareanvisningar för skolans synundersökningar skulle enligt vad hon erfarit kommaatt prövas av när statsmakterna tagit ställning fillskolhälsovårdsutredningens förslag. godkände senare /78 årsriksmöte i prop. 1977/ 78:85 föreslagna riktlinjer för skolhälsovårdens mål,innehåll och organisation (UbU 1977/78:21, rskr 1977/78:260), vilka förslaggmndades på förslag skolhälsovårdsutrednings betänkande omskolhälsovård. Med anledning av propositionen väcktes en motion, vari bl. a.frågan om synvården inom skolan togs upp. Motionärerna ansåg att alla elevermed läs- och skrivsvårigheter borde genomgå s.k. binokular undersökning.Härigenom skulle enligt motionärerna de elever, vars svårigheter berodde på samsynsrubbningar,kunna spåras och få hjälp. Motionärerna begärde att rekommendationer skulleutfärdas om en bättre synvård inom skolhälsovården i vad gällersamsynsrubbningar, och detta skulle enligt motionärerna uppnås genom vidgatsamarbete mellan ögonläkare, optiker och speciallärare. På förslag avutbildningsutskottet avslog mofionsyrkandet. Utskottet framhöll bl.a. (s. 27) att det givetvis var av största intresse att de åtgärder som kanhjälpa elever med läs- och skrivsvårigheter vidtogs i både undervisningen ochskolhälsovården och påpekade att tillsynen över båda åvilade (). Enligt utskottets mening behövdes inga särskilda rekommendationer frånregeringen för att SÖ med hjälp kontinuerligt skulle pröva omnya metoder borde införas i skolans synvård. Utskottet framhöll att det därvidförutsatte att SÖ tillvaratog de erfarenheter som gjordes vid olika försök iskolorna. har inhämtat yttranden övermotionen från , (), Landstingsförbundetsamt . har avgivit sitt yttrande efter hörande av bl. a.Läkaresällskapets sektioner för oftalmologi, pediatrik och skolhygien, allmänmedicin samt fysikalisk medicin och rehabilitering. Iärendet har vidare inkommit skrivelser från och Skola samtfrån Svenska sällskapet för optometri. Nämnda sällskap anger att det är enorganisation bestående av legitimerade optiker och att det har som målsättningatt utveckla synvetenskapen till gagn för synvärden. SoU 1980/81:10 33 , SÖ och Svenska läkaresällskapettillstyrker inte motionen. Socialstyrelsenframhåller sammanfattningsvis (1) att det aldrig har dokumenteratsvetenskapligt att samsynsdefekter kan ge upphov fill läs- och skrivsvårigheter,(2) att samsynsdefekter endast i undantagsfall kan bidra till vissa läsbesvär,(3) att några diagnostiska möjligheter inte finns tillgängliga med vilka mankan fömtsäga vilka barn, som senare eventuellt kommer att utveckla besvär,orsakade av en samsynsdefekt, samt (4) att nuvarande praxis bör bibehållas, dvs.skolläkare remitterar de elever som har besvär vid närarbete tillögonspecialist. SÖoch har i huvudsak samma mening som . anför att det inte har någraprincipiella invändningar mot sådana åtgärder som genom vetenskap och beprövaderfarenhet kan motiveras i patientarbetet och som visar sig vara praktiskt ochfunktionellt fillämpbara och som dessutom kan underlätta hälso- ochsjukvårdsarbetet. 1 den mån hälsokontrollerande verksamheter av skilda slag behöveromprövas på gmnd av nya medicinska erfarenheter är det, anförs det vidare, iförsta hand som får ta ställning härtill. Det påpekas att detför vidkommande är väsentligt att huvudmännen inte åläggsuppgifter, som föranleder ökade anspråk på den kommunala ekonomin. och Skola anför att motionen ärmycket angelägen. framhåller att det under innevarandeverksamhetsår funnit anledning att särskilt intressera sig för bl. a. läs- ochskrivsvårigheter hos barn och ungdom. Förbundet hänvisar härvid till en vidskrivelsen fogad kopia av en framställning fill medbegäran om att en särskild utredning skall tillsättas för att utreda hur läs-och skrivsvårigheter hos barn och ungdom skall begränsas. a. ta ställning till vad som kan göras för barn i förskolan och gmndskolanför att förebygga läs- och skrivsvårigheter och vilka observations-, diagnos-och behandlingsmetoder som skall användas. I skrivelsen till utbildningsdepartementetanförs det bl. a. att det råder skilda uppfattningar då det gäller synens rollvid läs- och skrivsvårigheter. Det påpekas att enighet dock synes föreligga omvissa syndefekters betydelse men att betydande brister föreligger då det gälleratt upptäcka dessa. Regler måste, sägs det, utarbetas för denna del i detförebyggande arbetet. Riksförbundetsskrivelse till är f.n. föremål för remissbehandling. Svenska sällskapet för optometri anför att sällskapetställer sig helt bakom motionärernas förslag. SoU 1980/81:10 34 Innehålleti övrigt i remissyttrandena m.m. anför - efter att ha lämnatuppgifter om rutinerna m. m. för synundersökningar inom barnhälsovården ochskolhälsovården - bl. a. följande. Samseendet, dvs. förmågan att se med båda ögonentillsammans, kan vara mer eller mindre utvecklat hos barn. En bestämning avgraden av samseende fordrar en god medverkan av barnen och denna ofta tidsödandeundersökning utförs på särskilda ortoptiska kliniker, som finns vid de flestastörre ögonklinikerna. Även efter genomgången specialundersökning är det docki de flesta fall omöjligt att avgöra i vad mån en påvisad samsynsdefekt harnågon praktisk betydelse för barnens framfida utveckling, som t. ex. derasförmåga att tillgodogöra sig lästräning. Barnen anpassar sig nämligen oftasttill sin samsynsdefekt och utvecklar följaktligen inte några som helstsubjektiva besvär. Undantagsvis kan dock framförallt elever i de högreklasserna i få vissa trötthetssymtom vid närarbete. Trotsmångårig internafionell forskning har orsakerna till läs- och skrivsvårigheteri skolan inte kunnat kartläggas. Genetiska faktorer spelar sannolikt en storroll i många fall. Av många pågående forskningsprojekt kan nämnas en samnordiskundersökning av inlärningsproblem på lågstadiet. , vars svenskadel är förlagd fill . Av tidigare brett upplagda undersökningar kan manemellertid fastslå att samsynsrubbningar aldrig kan förklara uppkomsten avläs- och skrivsvårigheter och endast sällan ger besvär vid läsning. Detsynes således enligt styrelsens bedömning vara orealisfiskt att anta, att mangenom massundersökningar av samsynen hos barn i 4- resp. 7-årsåldern skallkunna fånga upp de barn, som eventuellt senare kommer att få besvär på gmnd avsamsynsdefekter. En sådan massundersökning skulle dessutom medföra enbelastning på de ortoptiska klinikerna med en remissfrekvens på frånbarnavårdscentraler och skola. Den ökade arbetsinsatsen skulle på intet sättmotsvara vinsten i form av bekvämare närseende för ett fåtal av våraskolelever. Ettmera praktiskt tillvägagångssätt för att spåra upp de barn, som eventuellt kanha besvär av samsynsrubbningar, torde vara aU i stället låta de barn, somföreter symtom vid läsning, genomgå en fullständig undersökning, omfattandeäven orloptisk bedömning. Ett sådant remissförfarande sker redan i enlighetmed de riktlinjer som redovisas skolhälsovårdsutredningsbetänkande(SOU 1976:46) Skolhälsovård. Uppskattningsvishar av eleverna i läs- och skrivsvårigheter. De socialakonsekvenserna för vissa drabbade elever kan bli betydande liksom de ekonomiskakonsekvenserna för samhället. Det är därför viktigt, att forskning bedrivs inomdetta område. Enligt mening är det dock inte meningsfullt attsatsa ytterligare resurser vare sig på utredning eller ökad forskning vadbeträffar samsynens betydelse för läsförmågan. SÖ lämnar uppgifter om omfattningen avsynundersökningar inom skolhälsovården samt anför därefter följande. Vad beträffar hyperopiundersökningen i åk 2 såfinns det nu tre samstämmiga svenska undersökningar som visar att dennaundersökning inte SoU 1980/81:10 35 harnågot praktiskt värde. I sammanfattningen av en undersökning från , somomfattar ca 1 300 elever framhåller ögonläkaren följande. "Insatsen från skolsköterskornas sida var betydande, då det rör sig om atttesta ett stort antal barn". "Insatsen från ögonläkaren var däremotinte stor. Man ställer sig mycket tveksam till massundersökning av det härslaget, där arbetsinsatsen inte på något sätt motsvarar vinsten i form avnyupptäckta synfel, som ger betydande besvär och behöver åtgärdas." Enligtunderhandsmeddelande avser ögonläkarföreningen föreslå att hyperopitestenutgår ur skolhälsovårdens synundersökning. Läs-och skrivsvårigheter hos barn har varit föremål för en mångårig internationellforskning. Det eventuella sambandet mellan läs- och skrivsvårigheter och olikatyper av samsynssvårigheter har undersökts i flera välkontrollerade studier.Nord, Rindziunski och visade i en undersökning från ,"Ophthalmologic and Orthoptic Examinations of Dyslectics" (ActaOphthalmologica vol 47 1969) att det inte föreligger något samband mellan"specifik dyslexi och syndefekter i dess vidaste bemärkelse". Undersökningarvisar att samsynsstörningar är utomordentligt vanliga men enligt ögonläkare gerde ej upphov till specifika läs- och skrivsvårigheter och endast iundantagsfall till trötthetsbesvär vid läsning. Det torde vara omöjligt attgenom massundersökning av barnens samseende i fyra-respektive sjuårsåldernfånga upp dem som eventuellt senare kommer att utveckla symtom på läs- ochskrivsvårigheter. Det riktiga fillvägagångssät-tet är enligt SÖ:s uppfattningatt gå den omvända vägen, nämligen att låta de barn som företer symtom vidläsning genomgå en fullständig ögonundersökning, omfattande även ortoptiskbedömning. Barnmed läs- och skrivsvårigheter bör emellertid få sina ögon undersökta avögonläkare.