bet · G401JuU3 · 1980-12-31 00:00:00 — Skäl härför föreligger endast om erfarenheten visatatt det nuvarande systemet inte fungerat på det sätt som lagstiftaren avsett.Samfundet, som avstyrker bifall dll motionen, uppger sig dock sakna möjlighetatt uttala sig därom. framhåller att ett iva-lagstiftningen reglerat rättsförhållande har starka offentligrättsligainslag, medan parternas rättsförhållanden på elområdet grundas på frivilligtabonnemangsavtal. Grunderna för abonnentens bestridande av ett va-krav kanenligt domareförbundets mening vara sådana att det för en riktig bedömningfordras en på erfarenhet baserad sakkunskap som domare i tingsrätt normalt ejbesitter. Det gäller här frågor t. ex. om en taxebestämmelse är förenlig medva-lagen eller om kommunen har fullgjort sina i va-lagen stadgade skyldigheter. anför vidare att det likväl inte kanbestridas att det framstår som opraktiskt att krav på konsumtionsavgifteravseende dels el, dels vatten och avlopp skall prövas av olika organ sårskilt ide fall då kraven upptas på en gemensam räkning och där grunden för abonnentensbestridande är densamma. I ett stort antal bestridda betalningsföreläggandenrör tvisten enligt domareförbundet inte sädana förhållanden där va-nämndenbesitter särskild sakkunskap, och i dessa fall medför målets överlämnande diten onödig komplikation av förfarandet. Enligt domareförbundet förefaller detdock svårt att särskilt skilja ut dessa mål. Olägenheterna för den enskilde är,framhåller domareförbundet, för övrigt knappast sa stora som antyds i motionen.Domareförbundet erinrar härvid om att ersättning för rättegångs- JuU1980/81:3 10 kostnad vid va-närnnden utgår endast om det finnssärskilda skäl samt att nämnden är skyldig att hålla förhandling på plats somär välbelägen för parterna. I detta betänkande behandlas enmotion som gäller forumreglerna för mål om krav på obetalda vattenavgifter. I lagen om allmänna vatten- och avloppsanläggningar(va-lagen) finns bl. a. bestämmelser om att de flesta typer av tvister mellanhuvudmän för allmän va-anläggning och fastighetsägare i första instans skallprövas av en för hela landet gemensam särskild nämnd, statens va-nämnd. Nämndenär exklusivt behörig i dessa tvister, till vilka räknas bl. a. mål om fordranpå avgift till huvudman för allmän va-anläggning. Allmän domstol är därför inte behörig att ta upp tvist somrör avgift till huvudman för allmän va-anläggning avseende förbrukat vattenfrån anläggningen. För sådan fordran får huvudman enligt en särskild lag häromdock söka betalningsföreläggande vid allmän domstol utan hinder av bestämmelseni va-lagen om att tvist om anspråket skall prövas av va-nämnden. Bestridsansökan skall målet såsom tvistigt hänskjutas till rättegång och lämnas övertill va-närnnden för fortsatt handläggning där. I motionen pekas på de konsekvenser som kan uppstå tillföljd av den beskrivna ordningen. Motionären åsyftar sådana fall då ettgemensamt krav på betalning av el- och vattenavgifter görs gällande genom ansökanom betalningsföreläggande hos allmän domstol. Att kravet, om målet hänskjutstill rättegång, ger upphov till två processer vid två olika myndigheter innebärenligt motionärens mening för abonnenten ölägenheter av skilda slagsammanhängande bl. a. med reglerna om rättegångskostnader och med detförhållandet att va-närnnden har säte i . Härtill kommer enligtmotionären att myndigheterna kan bedöma tvistefrågan på olika sätt. I syfte attförenkla handläggningen av berörda typer av kravmål bör enligt motionären denbegränsning som gäller för allmän domstols behörighet att pröva mål om kravpå obetalda vattenavgifter upphävas. Samtliga remissinstanser, som yttrat sig under utskottetsremissbehandling av motionen, har avstyrkt bifall till motionen eller uttalatsig i avstyrkande riktning. Remissinstanserna anser allmänt att det saknasbelägg för att den nuvarande ordningen för prövningen av va-frågor skulleinnebära olägenheter av det slag som berörs i motionen. Några remissinstanserpekar på att de konsekvenser som enligt motionären uppstår med nuvarandeordning mera hänger samman med att flera olika typer av avgifter debiteras påsamma räkning än med att skilda forumregler gäller på området. Utskottet finner, i linje med vad som anförs i motionen,att dét i förstone kan te sig opraktiskt med den ordning som råder beträffandeallmän domstols och va-nämndens behörighet att pröva tvist om förbrukningsavgifter JuU1980/81:3 11 avseende vatten och el. Denna ordning medför emellertidsåsom har framkommit under remissbehandlingen inte några nämnvärda ölägenheterför fastighetsägarna och huvudmännen för allmänna va-anläggningar. Föreliggandematerial tyder tvärtom på att nuvarande ordning är både lämplig ochändamålsenlig. Härvidlag kan särskilt framhållas det värde som ligger i attbedömningen av de i många avseenden specifika va-frågorna ankommer på en förlandet gemensam instans med särskild erfarenhet och sakkunskap på området. Sammantagetfinner utskottet inte skäl att på sått som har föreslagits i motionen förordanågon ändring i de behörighetsregler som gäller för va-nämnden och allmändomstol. Utskottet avstyrker därför bifall till motionen. attriksdagen avslår motion 1979/80:142. Närvarande: (rn). (), EricJönsson (s), i (fp), (), (),(), (), i (s). (), (),() och ().