bet · G401JuU21 · 1980-12-31 00:00:00 — uttalar sig i avstyrkanderiktning beträffande motionsönskemälen om elableringskontroll. Yttrande från annat utskott Näringsutskoltet har avgetlyttrande även över frågan om etableringskonlroll (bilaga 2:6). anför atl enligt dennäringsfrihetsprincip som tillämpats i relativt fä inskränkningar hargjorts i rätten atl etablera företag; sådana inskränkningar har varit betingadeav bl. a. ordnings-, säkerhets-, hälsovårds- och arbetarskyddshänsyn. Dehittillsvarande riktlinjerna bör enligt näringsutskollels mening följas ävenframgent. Någon allmän utredning om etableringskonlroll vill näringsutskoltetinte förorda, och erinrar om atl det finns andra mera direkt verkande åtgärdersom man i första hand bör överväga all sälta in mol de företagare sommissbrukar näringsfriheten. Enminoritet (s) inom näringsutskotlel redovisar avvikande mening. 1 ett senare yttrande (bilaga 3) i saken avseendemotionerna 1980/81: 237 och 1980/81: 1098 hänvisar näringsutskotlel till sillnyss återgivna yttrande och förklarar all förenämnda motioner inte gerutskottet anledning till något ändrat ställningslagande i frågan ometableringskonlroll. Vad gäller frågan om inrättande av branschregister i vissabranscher pekar näringsutskotlel pä aft del arbete som pågår med etlbasregister för alla branscher bör kunna leda till en lösning som tillgodosermotionsönskemälen i delta avseende. Enminoritet (s) inom näringsutskoltet redovisar avvikande mening. JuU1980/81:21 38 Kontroll över kreditströmmarna m. m. Gällande ordning m. m. Den nuvarande samhällskontrollenöver bankerna och kreditströmmarna kan kortfattat beskrivas på följande sätt. Bankerna övervakas av , bankinspektionen,valutastyrelsen, , konsumentombudsmannen ochdatainspektionen. Bankinspektionen kontrollerar att sund bankverksamhetiakttas och utövar priskontroll på banktjänster. tillämpar i sinkontroll bl. a. lagen (1974:922) om kreditpolitiska medel. Vidare tillsätterregeringen ledamöter i bankernas styrelser, både centralt och regionall, ochkommunerna har rätt atl utse representanter i affärsbankernaskontors-styrelser. Genom den kreditpolitiska lagstiftningen utövar samhälletpåverkan på bl. a. kreditströmmarnas storlek och inriktning. Denförfattningsmässiga grundvalen för kredilpolidken utgörs av den nämndalagen om kredit-politiska medel. Lagen om kreditpoliliska medel trädde i kraft den Ijanuari 1975. Giltighetstiden begränsades till . Därefter har lagensgiltighetstid förlängts två gånger, . då beslötförlänga giltighetstiden till utgången av är 1981 (prop. 1978/79:47. FiU 12.rskr 71). Lagen om kreditpoliliska medel har formen av enfullmaklslag. Den ger regeringen befogenhet att på framställning av fullmäktigei förordna alt får använda kr-editpolidskt medel.Förutsättningen för sådant förordnande är alt det behövs lör att uppnå de målsom har fastställts för penningpolitiska verksamhet. De kreditpoliliska medlen enligt lagen är likviditetskrav,kassakrav. utlåningsreglering, emissionskontroll, allmän placeringsplikl.särskild placeringsplikt och räntereglering. Av dessa är likviditetskrav,kassakrav och emissionskontroll avsedda att vara mera normala inslag ikredilpolidken och kunna användas fortlöpande. De övriga är enligl lagen allanse som extraordinära medel och förordnande om något av dem får meddelasendast om synnerliga skäl föreligger. Förordnande om kreditpoliliskl medel kan avse etl ellerflera slag av bankinstitul, försäkringsinstitut eller annat kreditinstitut.Förordnande om emissionskontroll eller räntereglering kan avse även annan änkredidnsti-lul. Med likviditetskrav avses all bankinstiluts likvida medel,inkl. stats- och bosladsobligalioner. skall motsvara viss andel av bankensförbindelser. Kassakrav, som liksom likviditetskr-av kan riktas endast motbankerna, betyder atl bankens medel pä checkräkning i tillsammansmed så stor del av inneliggande kassa som medger skall motsvara vissandel av bankens förbindelser. som kan gälla bankinstituloch finansbolag, innebär i huvudsak att etl högsta belopp JuU1980/81:21 39 fastställs för utlåningen. Ullåningslakel kan bestämmassom en andel av kreditvolymens storlek vid viss tidigare tidpunkt. Genom allmänplaceringsplikt åläggs bank- eller försäkringsinslitut alt se lill atl vissandel av den ökning deras totala placeringar undergår består av prioriteradeplaceringar, dvs. län åt staten och lån för bostadsändamål. Med särskild placeringspliklavses skyldighet för bank att lämna byggnadskredit för särskilt angivetbyggnadsprojekt. Räntereglering slutligen innebär alt högsta eller lägsta räntafastställs för inlåning eller atl högsta ränta fastställs för utlåning. Om regeringen har meddelat förordnande om kreditpolilisklmedel ankommer det på atl svara för de föreskrifter som behövs föranvändningen. Lagen om kreditpolitiska medel är f.n. föremål föröversyn. Enligt regeringens bemyndigande har chefen förekonomideparte-menlel tillsatt en kommitté med uppgift all förutsättningslöstse över kreditpolitikens mål och medel och den kreditpoliliska lagstiftningensändamålsenlighet. Enligl direktiven (kommittéberättelsen 1981 del 11 s. 122)lill kommittén bör en allmän strävan vara atl i möjligaste män avreglerakreditmarknaden. I sammanhanget pekas bl. a. pä atl en åtstramning avkreditmarknaden med hjälp av selektiva medel resulterar i framväxten av en ickeorganiserad ("grå") kredilmarknad. Kommittén har härvidlag alt förutsättningslöstöverväga i vad män kreditpoliliska medel behöver användas mot finansbolageller företag utanför den kontrollerade kredilmark-naden. I detta sammanhang skall också nämnas alt regeringen imars 1980 beslutat tillkalla en kommitté för översyn avkontokorlsverksarnheten. Enligl sina direktiv (kommittéberättelsen 1981 del IIs. 117) har kommittén bl. a. atl bedöma behovet av penning- och kreditpolitiskkontroll över konlokorlsmarknaden. Fullmäktige i rikshanken anför atti strikt mening olagliga transaktioner inom banksystemet är mycket sällsynta.Fullmäktige framhåller också alt del kan vara mycket svårt för en bank attfastställa syftet med alla de lån som förmedlas; del är fråga om storalånevolymer och ändamålet anges ofta av låntagaren ulan alt banken kankontrollera denna uppgift. 1 en ekonomi av typ sker, påpekarfullmäktige, kontrollen över kredil-givningen med huvudsakligen generellamedel, där en styrning av enskilda lånetransaktioner genom myndigheternasförsorg knappast är förenlig med ett sådant syslem. BRÅ erinrar om alt de mänga olika kreditformer, l.ex. viaprivatbankirer, säljarreverser och kontokort, som har vuxitfram vid sidan av det traditionella kreditväsendet kan utgöra en grogrund för ekono- JuU1980/81:21 40 Frän brottsförebyggande synpunkt är delenligt BRÄ därför angelägel all detta område närmare regleras. Bankinspektionen uppger alt den vid sin tillsyn avbankernas kreditgivning granskar att beviljade krediter går lill ändamål somär godtagbara från samhällelig synpunkt. Inspektionen har i etl stort antalfall reagerat mol krediter som synts tillgodose spekulativa syften av olikaslag. l. ex. spekulationsaffärer med fastigheter. och hävdar all samhällsinflytandel i bankerna är betydande och fullttillräckligt för alt möjliggöra erforderlig kontroll. Bankorganisadonernaunderstryker i sammanhanget atl förekomsten och ökningen av den oregleradekreditmarknaden inle beror pä bristande samhällsinflylande i bankerna. Istället är det den ökande kreditpolitiska kontrollen som styr kredilströmmarnaut lill den oreglerade marknaden. TCO anför all kontrollen över kredilströmmarna är en vikdgåtgärd för alt bekämpa den ekonomiska brottsligheten och därför måste bl. a.bankinspektionens möjligheter lill kontroll förstärkas. Yttrande från annat utskott Yttrande har avgelts avfinansutskottet (bilaga 2:1) och näringsutskotlel (bilaga 2:6). anför all en ökad kontroll över bankernaknappast i sig torde medföra atl enskilda läneärenden granskas bätlre. bör också observeras atl en myckel stor del av kredilgivningensker utanför kreditinstituten och att denna förmedling ingalunda är mindrelaglig än den som sker via kreditinstituten. Förekommer det brottslighet idessa sammanhang skall delta enligt finansutskottet med kraft beivras.Finansutskottet avstyrker kraven i motion 1120 om atl införa bättre samhälleligkontroll över kredilströmmarna och förstärka samhällets inflytande i bankerna. Enminoritet (s) inom finansutskottet redovisar avvikande mening. anför all varken motionärerna eller deremissinstanser som har ställt sig bakom deras önskemål på denna punkt harpekat på några särskilda brister i den konlrollapparat som staten nu förfogaröver när det gäller kreditväsendet. Näringsulskollel, som understryker bankernaseget och bankinspektionens ansvar för en sund utveckling av bankverksamheten,finner inle all har skäl atl göra någon framställning lillregeringen enligl motionärernas önskemål. Enminoritet (s) inom näringsulskollel redovisar avvikande mening. Gällande ordning m. m. På miljölagstiftningens områdefinns åtskilliga lagar som innehåller bestämmelser om straff 1 dettabetänkande begränsas framställningen lill alt JuU1980/81:21 41 gälla främst två centrala miljövårdslagar, nämligen arbetsmiljölagen(1977:1160) och miljöskyddslagen (1969:387). Dessutom berörs vissa bestämmelseri (BrB). Bland sådana miljövårdslagar som innehålleransvarsbestämmelser skall dock här också nämnas lagen (1973:329) om hälso- ochmiljöfarliga varor, lagen (1971:1154) om förbud mol dumpning av avfall ivatten, lagen (1980:424) om åtgärder mol vattenförorening från fartyg, lagen(1973: 1198) om ansvarighet för oljeskada till sjöss, lagen (1976: 1054) omsvavelhalligl bränsle och naturvårdslagen (1964: 822). Bestämmelser om arbetsmiljöns utformning och därmedsammanhängande frågor regleras i arbetsmiljölagen. Denna lag, som trädde ikraft den , är utformad som en ramlag och kompletteras medföreskrifter som meddelats med stöd av lagen. Till lagen anknyterarbetsmiljöförordningen (1977:1166). Föreskrifterna i arbetsmiljölagen är inte direktslraffsankdonerade. De ger i stället möjlighet lill ingripande i enskilda fallav yrkesinspektionen i syfte atl få lill stånd konkreta åtgärder i arbelsmiljöfrämjandesyfte. Enligt lagen kan yrkesinspektionen sålunda meddela föreläggande ellerförbud för att arbelsmiljölagens föreskrifter skall efterlevas. Den somuppsåtligen eller av oaktsamhet bryter mot meddelat föreläggande eller förbudkan dömas till böter eller fängelse i högst . Till samma straff kan dendömas som bryter mol föreskrift som innehåller krav på förprovning ellerkonkreta eller generella förbud mot användning av bl. a. arbetsprocess ellerfarligt ämne. Ansvar för brott mot arbetsmiljön kan ocksä förekommaenligl BrB. Har arbetsgivaren åsidosatt föreskrifter eller ej anskaffaterforderliga säkerhetsanordningar eller på annat sålt förfarit oaklsamt ochdärigenom vållat arbetstagarens död eller åsamkat denne kroppsskada ellersjukdom som inle är ringa kan straff sålunda bli aktuellt enligt 3 kap. 7 och8§§ BrB. Enligt 3 kap. 7S BrB döms den som av oaktsamhet vållar annans död förvållande lill annans död lill fängelse i högst eller, om brottet ärringa, till böter. Enligl 3 kap. 8§ BrB döms den som av oaktsamhet åsamkarnågon sådan kroppsskada eller sjukdom som inte är ringa för vållande tillkroppsskada eller sjukdom till böter eller fängelse i högst sex månader.Utsätter någon av grov oaktsamhet annan för livsfara eller fara för svårkroppsskada eller allvarlig sjukdom kan han enligt 3 kap. 9§ BrB dömas förframkallande av fara för annan lill böter eller fängelse i högst två är. Som har nämnts har beslutatnya ätalsregler vid brottet vållande till kroppsskada eller sjukdom enligl 3kap. I syfte atl öka möjligheterna för de rällsvårdande myndigheternaalt ingripa mot arbetsmiljöbroll slopades kravet pä angivelse från målsägandeför fall då skadan eller sjukdomen åsamkats målsäganden i verksamhet som arbetstagare.Lagändringen trädde i kraft . Frågor omen utvärdering av arbetsmiljölagens sanktionssystem har JuU1980/81:21 42 behandlats av socialutskottet medanledning av en motion i ämnet. 1 sitt av godkända betänkande (SoU1979/80:34) förklarade sig socialutskottet på anförda skäl inte berett alltillstyrka en sådan utvärdering. a. anfördes all man borde avvakta lillsden nya lagstiftningen varit i kraft yllerJigare någon lid innan man logställning till frågan om en utvärdering. När del gäller annan miljölagstiftning än den som rörarbetsmiljön intar miljöskyddslagen en central plats. I den lagen regleras s.k. miljöfarlig verksamhet som härrör från mark, byggnader eller anläggningar.Straffansvar enligl miljöskyddslagen kan drabba den som överträder vissa medslöd av lagen meddelade förbud, underlåter att iaktta förprövningsplikl,åsidosätter vissa meddelade villkor eller föreskrifter så att allmän ellerenskild rätt kan kränkas eller underlåter atl lämna tillsynsmyndighet begärdauppgifter (45 §). För ansvar krävs atl överträdelsen eller underlåtenhetenbegåtts uppsåtligen eller av oaktsamhet. Straffet är böter eller fängelse ihögst , för underlåtenhet all fullgöra upplysningsplikt dock endastböter. Miljöskyddslagen omfattar inle all rniljöfariigverksamhet. Den största begränsningen ligger i atl den i huvudsak endast avserstörningar som kommer från fast egendom. För t. ex. föroreningar från fartygfinns särskilda bestämmelser. Miljöskyddslagen reglerar inle heller uttömmandemiljö-fariig verksamhet från fast egendom. Vid sidan av bestämmelserna i dennalag gäller vad som föreskrivs i annan lagstiftning, främst hälsovårds-,byggnads- och naturvårdslagstiftningen. I vissa fall kan gärningar som innebär oacceptabelpåverkan på den yttre miljön bestraffas med stöd av BrB. Enligt 13 kap. 7§ BrBkan den som uppsåtligen framkallar allmän fara för människors liv eller hälsagenom alt sprida gift e.d. eller övert'öra eller sprida allvariig sjukdom dömasför spridande av gift eller smitta. Om någon med uppsåt framkallar allmän faraför djur eller växter med gift eller genom all överföra eller sprida elakartadsjukdom eller sprida skadedjur eller ogräs eller på annat dylikt sätt skall hanenligt 13 kap. 8 § BrB dömas för förgöring. Straffet är för spridande av gifteller smitta fängelse i högst sex är och för förgöring böter eller fängelse ihögst tvä är. För grova brott är straffsatserna fängelse , resp. . Har gärningen inte begåtts med uppsåt men av grov oaktsamhet,döms den skyldige enligl 13 kap. 9§ BrB för vårdslöshet med gift ellersmittämne till böter eller fängelse i högst . Såsom har nämnts harregeringen lagt fram en proposition (1980/81: 108) om ändring i BrB,vari föresläs all särskilda straffbestämmelser om miljöbrotl och vållande lillmiljöstörning las in i balkens 13 kap. För miljöbrotl skall enligt propositionenden straffas som förorenar mark, vatten eller luft på ett sätt som medför ellerkan medföra sådana JuU1980/81:21 43 hälsorisker för människor eller sådana skador på djureller växter som inte är av ringa betydelse. Detsamma föresläs gälla när någonförvarar avfall eller annat ämne på sätt som kan medföra hälsorisker ellerskador som inte är av ringa betydelse eller annan betydande olägenhet i miljön.För miljöbrott döms också den som orsakar betydande olägenhet i miljön genombuller, skakning eller strålning. 1 samtliga fall gäller att förfarandet inteär brottsligt, om det har tillåtits av behörig myndighet eller är allmänt vedertaget.Del kriminaliserade området inskränks vidare pä så sätt att en gärning som kananses försvarlig inte skall föranleda straffansvar. Straffet för miljöbrott föresläs i normalfall bli bötereller fängelse i högst . För grovt broll föreslås straffet bli lägst sexmånader och högst . Miljöbrotl förutsätter alt gärningen har begåtts meduppsåt. Om någon begår en sådan gärning av grov oaktsamhet skall han enligtförslaget kunna dömas för vållande lill miljöstörning lill böter eller fängelsei högst tvä år. De föreslagna slraffskalorna innebär enligt de allmännareglerna om åtalspreskripdon all preskriptionstiden blir för grovtmiljöbrotl och i övriga fall. Även i miljöskyddslagen har föreslagils ändringar i ennyligen framlagd proposition (1980/81:92). Sålunda föreslås bl.a. attstraffbestämmelserna i 45 § lagen ändras så alt straffmaximum höjs tillfängelse i två är. Påföljdssystemel föreslås bli förstärkt med enavgiflspåföljd (miljö-skyddsavgifl). Syftet med en sådan avgift är atleliminera de ekonomiska fördelar som överträdelser av lagen kan medföra. De nu berörda ändringarna i BrB resp. miljöskyddslagenföreslås iräda i kraft den . Till arbetsmiljöområdel brukar ocksä hänföras frågor omarbetstid. Det kan därför här nämnas alt ett förslag lill ny arbetstidslagnyligen har lagts fram i ett betänkande (SOU 1981:5). I belänkandel föreslås,vid sidan av straffbestämmelser, ett syslem med överddsavgifter vidöverträdelse av föreskrifterna om tillålen arbetstid. När det gäller straffsatserna för olika brotl kan dessakomma atl ändras som en följd av den mera allmänna översyn av dessa somfängelsestraff-kommittén (Ju 1979:04) har till uppgift att göra. Översynenskall enligt direktiven (kommittéberättelsen 1980 del II s. 37) ta sikte på omstraffskalorna är avpassade till de värderingar som råder i dagens samhälle. 1direktiven framhålls i sammanhanget all insatserna i kampen mot denorganiserade och den ekonomiska brollslighelen kan behöva stödjas av ändringari de slraffvär'den som kommer till ullryck i BrB och andra författningar. Dennafråga bör uppmärksammas särskilt av kommittén. Riksåklagaren påpekar alt vid meraallvariiga överträdelser eller åsido-sätlanden av de aktsamhetskrav somuppställs i ai-belsmiljölagen torde ofta JuU1980/81:21 44 sädana omständigheter föreligga att BrB:s regler om brottmot liv och hälsa eller om allmänfarliga brotl blir tillämpliga. En i huvudsaktillfredsställande jämställdhet i päföljdshänseende med andra brott somäventyrar människors liv och hälsa har enligt riksåklagaren därmed uppnåtts. Förslaget om slraffskärpningar för brotl motarbetarskydds- och miljö-skyddslagstiftningen föranleder inga erinringar frånrikspolisstyrelsens sida. BRÅ anser att det för atl åstadkomma etl tillfredsställandeskydd för miljöintressena finns behov av en mera omfattande översyn av reglernaom allmänfarliga broll i BrB. konstaterar atl de åtgärder pämiljövårdsomr'ä-det som f. n. förbereds i avsevärd mån svarar mol de aktuellamotionsförslagen. Arbetarskyddsstyrelsen framhåller all den lid varunderarbelsmiljölagen varit i kraft inle medger en fullständig utvärdering av vilkaeffekter lagen haft. Enligl styrelsens mening är del därior för tidigt atlbedöma om det finns några behov av ändringar i arbetsmiljölagenssanktionssystem. i anser del myckel angelägelall påföljdssystemet för miljöskyddshrott ses över. Förslagetom straffskärpningar tillstyrks av LO. SAF anför att frågan om straffsatserna för arbetsmiljöbrotthar behandlats relativt och att frågan om slraffskärpningar påmiljöskyddsområdet i övrigt redan är aktuell. Motionsönskemälen bör därföravslås. Liknande synpunkter anförs av . Yttrande från annat utskott Yttrande har avgelts över frågan omstraffskärpningar, för brott mot arbelsmiljölagsliflningen av socialutskottet(bilaga 2:4) och för brotl mol miljöskyddslagsliftningen av jordbruksutskottet(bilaga 2:5). anför alt vad som har framkommit i ärendetinte har gett utskottet anledning atl ompröva sill i del föregående omnämndaställningstagande atl inte bör begära en utvärdering avansvarsreglerna beträffande arbetsmiljöbroll. avstyrker därmedmotions-önskemålet om slraffskärpning. anför atl i avbidan på resultatet av delagstiftningsåtgärder som är aktuella på miljövårdsområdet bör motionen idessa delar f. n. inle föranleda någon särskild åtgärd från sida. Enminoritet (s) inom jordbruksutskottet redovisar avvikande mening. Böter är etl av de allmännastraffen i BrB:s päföljdssyslem och delta straff utgör i rälislillämpningen denhelt dominerande brottspåföljden. JuU1980/81:21 45 Böter ådöms enligt huvudregeln i dagsböter eller i pengar(penningböter). Juridiska personer kan inte ådömas böter. En annan ekonomisk påföljd är vite. Detta skiljer sig frånböter i flera avseenden. Vitet är etl tvångsmedel avsett alt tvinga fram enviss prestation eller underlåtenhet. Vitesinsdtulel består av tvä led, delsett föreläggande varigenom någon uppmanas att fullgöra eller underlåta något,med risk atl han annars förpliktas atl utge ett penningbelopp, dels ett beslutom utdömande av beloppet. Ett vitesföreläggande kan riktas såväl mot juridiskapersoner, t. ex. aktiebolag, som mol enskilda fysiska personer. Som ytterligare en ekonomisk sanktion kan nämnas denoffentligrälts-liga sankdonsavgiflen. Ett exempel härpå utgör sådan avgift somutgår vid överträdelse av föreskrift rörande bl. a. parkering av fordon(felparkeringsavgift). Andra exempel på avgifter av detta slag ärskattetillägg, överlastavgift och avgifter vid olovligt byggande. Skyldighetall betala avgift kan åläggas såväl fysisk som juridisk person. Som har nämnts i del föregående harregeringen lagt fram etl förslag till ändring i miljöskyddslagen (prop.1980/81:92), vari föreslås att påföljdssystemet förstärks med en avgiftspåföljd(miljöskyddsavgift). Sådan avgift skall utgå då miljöskyddslagen haröverträtls och överträdelsen har medfört dels ekonomiska fördelar för den somutövar den miljöfarliga verksamheten, dels betydande störningar för omgivningeneller risk för sådana störningar. Enligt förslaget skall miljöskyddsavgiftenpåföras den fysiska eller juridiska person som utövar den verksamhet i vilkenöverträdelsen har begåtts. Miljöskyddsavgiflen skall enligt förslaget i regelbestämmas till etl belopp som svarar mot de ekonomiska fördelarna avöverträdelsen. 1 det förslag till ny arbetstidslag som har lagts fram ibetänkandet SOU 1981:5 föreslås införandet av en övertidsavgift, som skallpåföras den som utövar den verksamhet i vilken överträdelsen avarbetslidsreglerna har begåtts. Övertidsavgiften utgör normall för varje timmeoch för varje arbetstagare en procent av basbeloppet. En inom BRÅ tillsatt arbetsgrupp rörande kriminalpolitiklämnade (977 en rapport med översyn av straffsystemet(1977:7) Nytt straffsystem. Idéer och förslag. En bärande tanke idenna rapport är all böter - som ett led i strävandena atl begränsaanvändningen av frihetsstraff - skall införas som länkbar påföljd för allabroll som inte tillmäts etl myckel högt straffvärde. berör ocksäfrågor om att införa någon form av förelagsböler som etl komplement lilldagsbotspåföljden. Frågan om ekonomiska straffsanktioner mot juridiskapersoner har också varit aktuell i betänkandet (Ds Ju 1978:5) Förelagsböler -En karlläggande undersökning av korporativt ansvar. JuU1980/81:21 46 har upprättats departementspromemorian (Ds Ju 1979:10)Förelagsböler - Förslag lill lagtexter. 1 belänkandet och promemorian, som harremissbehandlats, tas upp frågan om hur ett ändamålsenligt sanktionssyslem förjuridiska personer bör vara utformat. Med hänsyn till remissutfallet harförslaget ansetts inte utan ytterligare överarbetning kunna läggas till grundför åtgärder. Resultatet av en sådan överarbetning har redovisats i dennyligen framlagda deparlemenispromemorian (Ds Ju 1981:3) Ekonomiska sanktionervid brotl i näringsverksamhet. I promemorian föresläs en ny bestämmelse i BrB:sregler om förverkande. Förslaget går i huvudsak ut på all förverkande skallkunna ske av värdet av sådan otillböiJig förtjänst eller besparing hosnäringsidkare som uppkommit i anledning av brott begånget i utövningen avnäringsverksamhet. Dessutom läggs i promemorian fram förslag till de principersom bör vara vägledande när man på skilda områden inom specialstraffrälteninför avgifter som sankdon på regelöverträdelser av olika slag särskilt medsikte på juridiska personers verksamhet. Efter remissbehandling kan eneventuell proposition i ämnet väntas bli förelagd senare i är(jA" statsrådsberedningens proposilionsförleckning lill 1980/81 årsriksmöte avseende ). Samarbetet mellan polis, åklagare m.fl. 1 budgetpropositionen /79 ( prop.