bet · G401SoU10 · 1980-12-31 00:00:00 — om åtgärder för att förebygga vissa sjukdomar och ohälsam. I motion 1979/80:250 av () och () hemställs 1. att riksdagenhos regeringen hemställer om förslag till åtgärder i enlighet med vad somanförts i motionen mot spridning av infekfioner vid utlandsresor, 2. att riksdagenhos regeringen hemställer om en översyn av boknings-bestämmelserna och mtinernavid flygresor i syfte att vid infektions- och epidemirisk snabbt kunnalokalisera riskpersoner. I motion 1979/80:634 av . (s) hemställs att beslutar att anhålla att regeringen låterutreda om synundersökningarna vid 4-årskorttrollen och i kan utökastill att gälla även samsynsproblem samt framlägga förslag till åtgärd som ensådan utredning kan ge anledning till. I motion 1979/80:1222 av KnutWachtmeister (m) hemställs att hos regeringen begär att formerna förarbetet vid regionala onkolo-giska centra skyndsamt ses över i vad gällerhandhavandet av cytostatika. I mofion 1979/80: 1665 av GabrielRomanus (fp) och () hemställs att antar ett vidmotionen fogat förslag till lag om rökfria miljöer. Lagförslaget fogas vid betänkandet som bilaga 1. Ansvaret för hälsovård och hälsoskydd Genom sjukvårdslagen (1962:242) hardet ålagts landstingskommunerna och kommunerna som inte tillhörlandstingskommun (sjukvårdshuvudmännen) att ombesörja såväl öppen som slutenvård för sjukdom, skada, kroppsfel och barnsbörd. Sjukvårdslagen angeremellertid inte någon skyldighet för sjukvårdshuvudmännen eller annan - attbedriva individinrik-tad förebyggande verksamhet (hälsovård). I avsaknad avlagstiftning härom har dock individinriktad förebyggande verksamhet - tillviss del med stöd av statsbidragsbestämmelser växt fram hos sjukvårdshuvudmännenoch förekommer numera i större eller mindre omfattning hos alla. Som 1 1980/81. SoU 1980/81:10 2 exempelhärpå kan nämnas mödrahälsovård, barnhälsovård, hälsoundersökningar ochhälsoupplysning. Denalltmer ökade insikten om de förebyggande åtgärdernas betydelse ochutvecklingen av olika former av hälsovård har föranlett krav på attlagstiftningen om hälso- och sjukvård mer uppmärksammar även förebyggandeverksamhet. Denår 1975 tillkallade hälso- och sjukvårdsutredningen (HSU) (S 1975:4) - vilkenhaft i uppdrag att utarbeta förslag till en helt ny lagstiftning för hälso-och sjukvården - har också 1979 avlämnade betänkande (SOU 1979:78) Måloch medel för hälso- och sjukvärden framlagt ett förslag till en hälso- ochsjukvårdslag som bl. a. innebär att sjukvårdshuvudmännen skall få ett lagfästansvar även för hälsovård. Enligt 3 § första stycket i lagförslaget skallsålunda varje landstingskommun bära ett samlat ansvar för att främja hälsanför dem som är bosatta inom landstingskommunen och för att en god hälso- ochsjukvård erbjuds dem. Med hälso- och sjukvård skall enligt lagförslaget förståsverksamhet för att förebygga, uppspåra, utreda och behandla sjukdomar ochskador. HSUpåpekar emellertid bl. a. att möjligheterna att påverka den enskildessituation i stor utsträckning ligger utanför själva hälso- och sjukvårdssystemetoch att åtgärder utanför hälso- och sjukvårdssektorn är nödvändiga för attkomma till rätta med hälsoproblem inom t. ex. arbetslivet, boendemiljön ochskolan. HSU framhåller i detta sammanhang hälso- och sjukvårdens uppgift att tatill vara, sammanställa och bearbeta den information om miljörisker somupptäcks i det dagliga hälso- och sjukvårdsarbetet samt att utifrån dennainformera och samverka med olika samhällsorgan m.fl. och därigenom medverkatill samhällsförändringar av betydelse för befolkningens hälsa. HSU:sbetänkande har remissbehandlats och är f. n. föremål för fortsatt beredninginom . I lagstiftningen har termen allmän hälsovårdanvänts för den verksamhet av omgivningshygienisk natur som kommunerna enligthälsovårdsstadgan (1958:663) har att bedriva genom sina hälsovårdsnämnder.Enligt 1§ i hälsovårdsstadgan ankommer det sålunda på kommunerna att ta hand omden allmänna hälsovården. Av förarbetena till hälsovårdsstadgan framgår att medallmän hälsovård avses förebyggande och undanröjande av sanitär olägenhet förmänniskor och en fortlöpande höjning av den allmänna hygieniska standarden.Sanitär olägenhet innefattar enligt förarbetena alla yttre faktorer som inte ärav tillfällig natur och som kan inverka menligt i fysiskt eller psykiskthänseende på en normal människas hälsofillstånd. Genomlagstiftning vid sidan av hälsovårdsstadgan har hälsovårdsnämnderna ålagtsuppgifter beträffande smittskydd, livsmedel och miljövård m.m. SoU1980/81:10 3 Den tillkalladehälsovårdsstadgeutredningen (S 1974:08) - vilken haft till uppgift att göra enöversyn av hälsovårdsstadgan - har 1978 avgivna betänkande (SOU1978:44) Kommunalt hälsoskydd bl. a. föreslagit att begreppet allmän hälsovårdskall ersättas av begreppet hälsoskydd samt framlagt ett förslag till enhälsoskyddslag som skall ersätta hälsovårdsstadgan. Utredningen har för attbetona miljöfrågornas ökade betydelse i hälsovårdsnämndens arbete föreslagitmiljö- och hälsoskyddsnämnd som ny benämning för hälsovårdsnämnden. Betänkandet har remissbehandlats. En proposition pågrundval av betänkandet har aviserats. Bestämmelser av hälsoskyddskaraktär finns även ilagstiftning som inte berör hälsovårdsnämndernas arbete, t. ex. iarbetsmiljölagstiftningen. Begränsning av tobaksrökning i offentliga lokaler ochfärdmedel Med stöd av ett bemyndigande avregeringen tillkallades tobakskommittén (S 1977:03) för att utarbetaett program för arbetet med att nedbringa tobakskonsumtionen och motverka dessskadeverkningar. Enligt direktiven för tobakskommitténs arbete skulletobakskommittén lägga fram förslag dels om åtgärder som borde vidtasför att minska tobakskonsumtionen och förebygga tobakens skadeverkningar, delsom åtgärder på . avgav till dåvarande statsrådetTroedsson delbetänkandet (Ds S 1978:7) Rökfria miljöer med förslag till en lagom begränsning av tobaksrökningen i offentliga lokaler. Med offentlig lokalförstås i lagförslaget lokal i statlig, och landstingskommunalinrättning, lokal för hälso- och sjukvård och tandvård, lokal i vilken anordnasoffentlig tillställning eller allmän sammankomst samt mm, i vilket tillfälligbostad yrkesmässigt upplåtes. Med offentlig lokal jämställs allmäntkommunikationsmedel och inrättning, som står till förfogande för resande medallmänt kommunikationsmedel. Det skall enligt lagförslaget åligga hälsovårdsnämnden attövervaka ef-terievnaden av bestämmelserna i den föreslagna lagen ochsocialstyrelsen att utöva den centrala tillsynen över efterlevnaden. Av olikaskäl föreslås inte straffpåföljd för den som bröt mot ett rökförbud. Efter remissbehandling har betänkandet varit föremål förfortsatt beredning inom . I motion 1979/80: 1665 (fp) anförs bl.a. att det nu är hög tid att får behandla en lagstiftning som avseratt garantera den, som inte vill utsättas för tobaksrök, skydd mot detta isådana offentliga miljöer och färdmedel som var och en kan ha anledning attvistas i. Motionärerna SoU 1980/81:10 4 påpekaratt bland remissinstanserna för tobakskommitténs delbetänkande fanns olikameningar om behovet av en lagstiftning men att de flesta remissinstanserna docktillstyrkte tobakskommitténs förslag. Motionärernaframhåller att deras lagförslag bygger på tobakskommitténs förslag samt anförföljande. I debatten har ifrågasatts om det är riktigt attinföra en lagstiftning, där den som bryter mot lagen, genom att inte respekterarökförbudet, inte blir föremål för något straff. Om det anses lämpligt, finnsmöjlighet att införa bötesstraff; man kan då i mofiveringen klargöra att detskall användas sparsamt. Det kan nämnas att för bl. a. lokaltrafiken iStockholms län redan finns ett förbud mot tobaksrökning. Den som bryter motförbudet kan dömas till böter enligt allmänna ordningsstadgan. Såvitt det ärkänt har denna sanktion ännu inte behövt tillämpas. Detkan också övervägas att införa en bestämmelse som innebär att den som röker därdetta inte är tillåtet och som fortsätter att röka trots att han blir tillsagdkan avvisas från lokalen av lokalinnehavaren eller en representant för denne.Det har också hävdats att det skulle finnas behov av en möjlighet till dispensfrån lagstiftningens regler för vissa lokaler eller utrymmen, t. ex.internationella storflygplatser eller större järnvägsstationer. Utskottet böröverväga dessa frågor och om så anses erforderligt komplettera lagförslaget medsådana regler. Statsrådet besvarade (prot.1979/80:123 s. io-23) en fråga (1979/80:418) om när en proposition om rökfriaoffentliga lokaler kommer att föreläggas . Statsrådet påpekade isvaret att många remissinstanser var tveksamma till eller avstyrktetobakskommitténs lagförslag i betänkandet Rökfria miljöer och att de ansåg lättare kunde nå det åsyftade målet med ökad upplysning om tobakensskadeverkningar och enskilda åtgärder. Statsrådet framhöll att tobakskommitténberäknades avsluta sitt arbete senast , att tobakskommittén isitt väntade slutbetänkande skulle komma att lägga fram förslag fill ett samlatåtgärdsprogram i tobaksfrågan och bl. a. väntades föreslå ytterhgare åtgärderför att få till stånd rökfria miljöer. Enligt statsrådets mening var detdärför lämpligt att avvakta tobakskommitténs slutbetänkande innan regeringentog ställning till frågan om bl. a. rökförbud i vissa lokaler. Underöverläggningen efter avgivandet av frågesvaret framhöll statsrådet bl. a. auman inte var overksam i avvaktan på tobakskommitténs slutbetänkande. Honerinrade därvid om att ett flertal åtgärder vidtogs för att sprida informationom tobakens skadeverkningar i syfte att påverka atfityderna tilltobaksrökningen. Tobakskommitténberäknas numera komma att avge sitt slutbetänkande . SoU 1980/81:10 5 Handhavandetav cytostatika inom sjukvården Cancer och andra elakartade tumörsjukdomar uppstårgenom att celler i kroppen ändrar sitt normala tillväxtmönster. Behandlingsformernavid sådana tumörsjukdomar är kimrgisk behandling, strålbehandling(radioterapi) och medicinsk behandling. Den medicinska behandlingen omfattarbl. a. behandling med medel som hämmar celltillväxten (cytostatika). Undersenare år har cytostatika böriat användas på allt fler kliniker på vårasjukhus och användningen har ökat. Detta gäller såväl i den öppna som i denslutna vården. Många cytostatika kan vid hantering ge skador på oskyddad hudoch dessutom framkalla allergiska reaktioner. Läran om tumörsjukdomar benämns onkologi. Iinskränkt bemärkelse syftar termen på läran om elakartade tumörer.Socialstyrelsen har i Råd och anvisningar nr 32 frän om planeringav onkologisk sjukvård framlagt råd och anvsningar att beaktas vid planeringenav den onkologiska sjukvården. I motion 1979/80:1222 (m) anförs att metoderna föratt effektivisera cancervården vid ett onkologiskt centrum ännu inte har blivitslutgiltigt utformade i råd och anvisningar om planering avonkologisk sjukvård. Det är, påpekar motionären, utomordentligt viktigt atthandhavandet av de cellgifter (cytostatika) som sätts in mot elakartadetumörer regleras både beträffande läkare och legitimerade sjuksköterskor så kan uppnå optimal effekt för de sjuka och minimala risker för vårdpersonalen. I fråga om tillverkning och hantering m. m. avcytostatika gäller bestämmelserna i läkemedelsförordningen (1962:701). Enligtbestämmelser i 13 § nämnda förordning skall vid handhavande m. m. avcytostatika bl. a. nödig aktsamhet iakttas så att cytostatika inte kan vållaskada. Tillsynen över efterlevnaden av läkemedelsförordningen utövas avsocialstyrelsen. För hanteringen av cytostatika vid vårdinrättningargäller vidare bestämmelserna i arbetsmiljölagen (1977; 1160) ocharbetsmiljöförordningen (1977:1166). I arbetsmiljölagen är det bl. a.föreskrivet att ämne som kan föranleda ohälsa eller olycksfall endast fåranvändas under förhållanden som ger betryggande säkerhet och att arbetsgivareskall vidta alla åtgärder som behövs för att förebygga att arbetstagare utsättsför ohälsa eller olycksfall. Tillsynen över efterlevnaden av arbetsmiljölagenutövas av arbetarskyddsstyrelsen samt, under dess överinseende och ledning, av SoU1980/81:10 6 Arbetarskyddsstyrelsen äger utfärdaföreskrifter för verkställighet av arbetsmiljölagen. råd och anvisningar angående planering avonkologisk sjukvård har i sina råd ochanvisningar angående planering av onkologisk sjukvård förordat att cancervårdensamordnas inom varie sjukvårdsregion genom ett onkologiskt centrum vid varjeregionsjukhus, som skall ha att svara för cancervården inom sjukvårdsregionensom helhet. Det onkologiska centret skall vara en funktionell enhet som ärbaserad på de cancervårdsresurser som finns inom olikakliniker men inte innebära tillskapandet av en ny lokalmässigt sammanhållenenhet inom . Den medikamentella cancerterapin och radioterapinbör enligt råd och anvisningar samordnas inom ramen för debefintliga radioterapeutiska kUnikerna vid regionsjukhusen. Tumörki-mrginförutsätts även i fortsättningen komma att bedrivas inom de olika kimrgiskaspecialavdelningarna. Det onkologiska centret skall bl. a. ha till uppgift attinom ramen för fastställda vårdprogram samordna sjukvårdsregionens resurserför cancervård genom en ändamålsenlig arbetsfördelning mellan de olikaenheterna i vårdkedjan, från vårdcentral till regionsjukhus och omvänt. Enligt råd och anvisningar bör vården avvissa tumörsjukdomar centraliseras till olika kliniker. Denstora frekvensen av andra tumörformer förutsätts emellertid medföra attbehandlingen av dessa även fortsättningsvis måste ske vid centrallasarett ochi viss mån vid normallasarett. Anvisningar för handhavande och administrering avcytostatika har i november 1978i nr 1978:7 av publikationsserien Information från socialstyrelsensläkemedelsavdelning publicerat en instruktion av en onkolog vid lasarettet iLund och en apotekare hos för handhavande och administreringav 19 angivna cytostatika. Det anges i instruktionen att den harremissbehandlats av samtliga onkologiska kliniker i landet. I fråga om handhavandet av cytostatika påpekas det attmånga cytostatika vid hantering kan ge skador på oskyddad hud och dessutomframkalla allergiska reaktioner. För att minska riskerna måste, sägs det, densom iordningställer och ger cytostatika till patient under hela hanteringenskydda sig själv och omgivningen mot onödig exponering. I instruktionenhänvisas det till de allmänna föreskrifter som finns för fillredning och administreringav injektionsläkemedel. Hämtöver påpekas det att cytostatika om möjligt börberedas i dragskåp varvid operationshandskar och skyddsrock skall användas.Finns inte dragskåp tillgängligt bör skyddsutrustning- SoU1980/81:10 7 en kompletteras med operationsmunskydd och ansiktsvisireller skyddsglasögon. Anvisningar ges vidare om hantering avcytostatika-ampuller och injekfionssprutor, om åtgärder för det fallcytostatika kommer i kontakt med hud och ögon samt om behandling av materialsom kommit i kontakt med cytostatikakoncentrat. Med stöd av ett bemyndigande avregeringen tillkallades cancerkommittén (S 1979:07) för att utredafrågor om cancerförebyggande åtgärder. Enligt direktiven för utredningsarbetetskall cancerkommitténs huvuduppgift vara att föreslå åtgärder som kanförebygga cancersjukdomar. Den skall emellertid även uppmärksamma problem kringsjukdomarnas diagnos och terapi. Det skall också ingå i cancerkommitténsuppgifter att följa utvecklingen av uppbyggnaden av vården av cancersjukapatienter. Utskottet har inhämtat yttrandenöver motionen från , medicinska forskningsrådet,arbetarskyddsstyrelsen. , (), Centralorganisationen /SR samtLandsorganisationen i (LO). har vid sitt yttrande fogat ett gemensamtyttrande över motionen av Svensk onkologisk förening. Svensk kirurgisk förening samt för radioterapi. /SR har vid sitt yttrande fogat ett yttrande övermotionen av och . Arbetarskyddsstyrelsen anför attmyndigheten har för avsikt att utfärda föreskrifter om hanteringen avcytostatika och att arbetet beräknas starta . Föreskrifternakommer enligt arbetarskyddsstyrelsen att utarbetas i samråd medsocialstyrelsens läkemedelsavdelning. Arbetarskyddsstyrelsen framhåller vidare bl. a. att - motbakgrund av att användningen av cytostatika synes ha ökat under senare årsamtidigt som hanteringen av dessa läkemedel alltmer har decentraliserats frånonkologiska centra - eventuella utredningar och åtgärder i övrigt inom områdetinte bör begränsas till att gälla enbart onkologiska centra. anför attmyndigheten har kommit överens med arbetarskyddsstyrelsen att medverka iutformningen av dess planerade föreskrifter på området. SoU 1980/81:10 8 a. att det pågår ettkontinuerligt samarbete mellan de onkologiska klinikerna. ochorganisationer inom sjukhusfarmaciens och sjukvårdens områden för att anpassaarbetssätt och utrustning efter de erfarenheter som undan för undan görs ochför att informera om resultaten. nämner som exempel härpå attett par olika typer av skyddsboxar för cytostatikaberedning numera framtagitssamt den i Information från 1978:7publicerade informationen för handhavande och administrering av cytostatika. anför att rådet delaruppfattningen att det bör ske en översyn av handhavandet av cytostatika ochfr"amhåller angelägenheten av att översynen inte begränsas till onkologiskacentra utan innefattar även andra slutna och öppna sjukvårdsinrättningar. anför att Landstingsförbundetsaknar den medicinska kompetensen för att bedöma om anvisningarna iInformation från 1978:7 är medicinsktadekvata men vill peka på att åtgärder redan vidtagits för att tillfredsställamotionärens önskemål. framhåller härvid att nämndaanvisningar har uppmärksammats av sjukvårdshuvudmännen och att särskild utbildninghar anordnats inte bara vid onkologiska centra utan även på andra håll isjukvården där cellgifter används. De organisationer som hörts av tar upp frågor om risker för patienter vid behandling medcytostatika och framhåller att det vore mycket värdefullt om socialstyrelsenville föranstalta om en utredning för att uppnå lämpliga anvisningar föranvändning av cytostatika. , som instämmer häri, framhålleratt aktuella cytostatika är mutagena och cancerogena till sin natur och attdet därför är naturligt om frågan om den yrkesmedicinska risken ävenunderställs arbetarskyddsstyrelsen. TCO anser det mycket angeläget att få en översynöver vilka specialiteter - kliniker, primärvård etc. - som användercytostatiska och att de personalgmpper som där administrerar cytostatikaerhåller utbildning för detta. Dessutom, framhåller TCO, måste anvisningar somreglerar handhavandet, dvs. beredning och administrering av cytostatika,skapas. /SR och det av organisationen tillstyrker att den i motionen begärda utredningen genomförssamt framhåller att utredningen bör utgå från och baseras på socialstyrelsensråd och anvisningar angående planering av onkologisk sjukvård. Det likaledes avSACO/SR hörda framhåller sammanfattningsvis viktenav att man på samtliga sjukvårdsinrättningar genomför möjliga SoU 1980/81:10 9 samordningarav administreringen av och hanteringen med cytostatika till ett eller ett fätalställen på respektive sjukhus. LO påpekar att hantering av cytostatika endastutgör ett av många miljöproblem vid onkologiska kliniker. LO framhåller härvidsärskilt strålskyddet som ett problemområde. LO anser att det finns ett behovav förbättrad information om hanteringen av cytostatika som arbetarskyddsfrågaoch påpekar i detta sammanhang att cytostatika förekommer även vid andra slagav vårdenheter än onkologiska kliniker. LOvill inte motsätta sig en översyn enligt motionärens förslag men anser att detbör undersökas om frågeställningen om cytostatika är av den omfattning ochkomplexitet som mofiverar särbehandling och att det även bör övervägas omutredningen lämpligen skall begränsas till att gälla förhållanden enbart vidonkologiska kliniker. Innehållet i remissyttrandenaArbetarskyddsstyrelsen anför följande. Handhavandet av cytostatika kan utgöra en hälsoriskför berörd personal. Arbetarskyddsstyrelsen har mot bakgrund av bl. a. defrågor som kommit till styrelsen från yrkesinspektionen och från sjukhusenheterrörande arbetsmiljöaspekter på cytostatikahantering, gjort bedömningen attregler för denna hantering erfordras. Styrelsen har för avsikt att utfärdaföreskrifter om hantering av cytostatika och arbetet beräknas starta under1980. pågår förberedande materialinsamling. Styrelsen har haftkontakt med i denna fråga ochföreskrifterna kommer att utarbetas i samråd med läkemedelsavdelningen. Användningenav cytostatika synes ha ökat som hanteringen av dessaläkemedel alltmer har decentraliserats från onkologiska centra. Mot bakgrund avdetta anser styrelsen det vara av stor vikt att samfiig hantering avcytostatika inom vårdområdet regleras genom föreskrifter. Eventuellautredningar och åtgärder i övrigt inom detta område bör därför inte hellerbegränsas till att gälla enbart onkologiska centra. Cellgifter (cytostatika) får enligt läkemedelsförordningen(1962:701) som andra farmacevtiska specialiteter endast säljas efter tillståndav . För att ett sådant tillstånd skall ges, vanligen i form avregistrering, får specialiteten inte vid normal användning ge skadeverkningarsom står i missförhållande till den avsedda effekten. Härav följer att medelmed effekt vid allvarliga sjukdomstillstånd får accepteras även om derasanvändning medför risk för svåra biverkningar. Givetvis är en korrektanvändning av preparatet en fömtsättning för att dess nytta skall bli denstörsta möjliga och dess risker så små som möjligt. Isamband med registreringen granskar den information omspecialiteten, som tillverkaren utarbetar för den av läkemedelsindustrinutgivna . Granskningen syftar främst till att bevaka, 11 1980/81. SoU 1980/81:10 10 atttexten innehåller korrekta och tillräckliga uppgifter om riskerna för patientenoch att uppgifterna om preparatets fördelar inte är överdrivna, missvisandeeller felaktiga. De egenskaper hos preparatet som medför risker för patientenkan i vissa fall också vålla risker för den vårdpersonal som hanterarpreparatet i samband med behandlingen. har att bevaka att ävenanvisningar för vårdpersonalens säkerhet i sådana fall kommer in i . Närdet gäller cytostatika är risker vid hanteringen förknippade med sådanapreparat som skall injiceras. Som exempel bifogas kopia ur 1980 om denregistrerade farmacevtiska specialiteten Onocovin. Mångacytostatika är dock ej registrerade utan försäljs endast mot licens elleranvändes i klinisk prövning och är därtor ej intagna i . Socialstyrelsenanser att förpackningar av oregistrerade cytostatika i fortsättningen böråtföljas i erforderlig omfattning av säkerhetsanvisningar avseende patienteroch personal. Vidaremå framhållas, att det pågår ett kontinuerligt samarbete mellan de onkologiskaklinikerna. och organisationer inom sjukhusfarmaciens ochsjukvårdens område för att anpassa arbetssätt och utrustning efter deerfarenheter som undan för undan görs och för att informera om resultaten.Exempelvis kan nämnas att ett par olika typer av skyddsboxar förcytostatikaberedning nu framtagits. har i Information 1978:7från publicerat sådan information förhandhavande och administrering av cytostafika, utarbetad av en onkolog isamarbete med . Spcialsty-relsens Läkemedelsavdelning harockså kommit överens med arbetarskyddsstyrelsen att medverka i utformningen avdess planerade föreskrifter på området. () anför följande. MFR delar uppfattningen att det bör ske en översynav handhavandet av cytostatika vid slutna och öppna sjukvårdsinrättningar.Interpellanten begär att formerna för arbetet vid regionala onkologiska centraskyndsamt ses över vad gäller handhavandet av dessa medel. MFR anser det angelägetatt denna översyn innefattar även andra sjukvårdsinrättningar. Cytostatikahar preparerats, hanterats och givits till patienter vid vårasjukvårdsinrättningar . har användningen av dessa medel ökat kraftigt. Flertalet cytostatikaär registrerade läkemedel, vilket innebär att de kliniskt prövats och värderatsinnan de godkänts för användning inom sjukvården. Cytostatika-behandlingåtföljs ofta av biverkningar, vilka vanligtvis är svårare än vid användning avandra läkemedel.