bet · G401NU13 · 1980-12-31 00:00:00 — betänkande 1980/81:13 övermotion om översyn av marknadsföringslagen I motion 1979/80:1439 av m.fl.(s) hemställs att uttalar sig för tillsättandet av enkonsumentpolitisk utredning med uppgift att se över marknadsföringslagen isyfte att stärka konsumentens ställning. Utskottet har inhämtat yttrande frånkonsumentverket över mofionen. Näringslivets delegation för marknadsrätt harinkommit med en skrivelse. Allmäntom marknadsföringslagen m. m. Marknadsföringslagen (1975:1418) har enligt sininledande bestämmelse till ändamål att främja konsumenternas intressen isamband med näringsidkares marknadsföring av varor, tjänster och andranyttigheter och att motverka marknadsföring som är otillbörlig mot konsumentereller näringsidkare. En generalklausul i lagen (2 §) gör det möjligt attmeddela förbud mot reklamåtgärd eller annan vid marknadsföring företagenhandling som strider mot god affärssed eller på annat sätt är otillbörlig.Vidare kan enligt lagen en näringsidkare åläggas att lämna information som harsärskild betydelse från konsumentsynpunkt om de produkter som han marknadsför(3 §). Om en vara på grund av sina egenskaper medför särskild risk för skada påperson eller egendom kan försäljning av varan förbjudas. Detsamma gäller omvaran är uppenbart otjänlig för sitt huvudsakliga ändamål (4 §). Ett förbudeller åläggande enligt dessa nämnda bestämmelser skall i regel förenas medvite. Lageninnehåller även bestämmelser om vissa straffbelagda förfaranden vidmarknadsföring. Bestämmelserna avser dels vilseledande reklam, dels s. k.rabattmärken, dels vissa slag av tilläggs- och kombinationserbjudanden. Förtillämpning av lagen svarar konsumentombudsmannen (KO) - vilken befattning ärförenad med tjänsten som chef för - och . KOskall övervaka marknaden, ta upp förhandlingar och träffa överenskommelser medföreträdare för näringsidkarna och föra det allmännas talan införmarknadsdomstolen. Domstolen avgör som slufinstans ärenden ominformafionsåläggande och förbud. I fall som inte är av större vikt får KOutfärda informations- resp. förbudsföreläggande. Konsumentverketskall enligt sin instruktion (1976:429) bl. a. söka påverka producenter,distributörer och marknadsförare att anpassa sin 1Riksdagen 1980/81. NU1980/81:13 2 verksamhet efter konsumenternas behov. Ett instrument fördetta är riktlinjer som verket utfärdar för företagens marknadsföring ochproduktutformning. Verket bedriver också utrednings- ochinformationsverksamhet till stöd för konsumenterna. I motionen hänvisas tiflmarknadsföringslagens inledande generalklausul om otillbörlig marknadsföring.Formuleringen av klausulen kan möjligen ge intryck av att det är fråga om enmycket långtgående lagstiftning till stöd för konsumenternas krav på en sakligoch faktainriktad information om de varor och tjänster som företagenmarknadsför, säger motionärerna. Så är emellertid knappast fallet iverkligheten, anför de. Redan en ytlig granskning visar nämligen attexisterande reklam och övriga marknadsföringsåtgärder från företagens sida stårlångt från de krav som såväl målen för samhällets konsumentpolitik sommarknadsteorin ställer upp. I sammanhanget hänvisar motionärerna till endebattbok av docent , Konsten att förföra konsumenten - en kritiskgranskning av läroböcker i marknadsföring (1979)'. Motionärerna menar att företagens marknadsföring, för attöverensstämma med samhällsintresset, bör vara utformad så att konsumenternages möjlighet till ett självständigt, välgrundat och förnuftigt val. Företagenspåverkan skall därvid ske enbart via faktauppgifter. För att man skall kommatill rätta med samhällsskadliga åtgärder är det, enligt motionärerna, statenssak att ändra reglerna så att företagens intresse överensstämmer med samhälls-och konsumentintresset. Detta kan ske genom successiva revideringar avmarknadsföringslagen i syfte att stärka konsumenternas ställning på marknadensteg för steg. I motionen berörs tänkbara åtgärder som kan vidtas i dettasyfte. En åtgärd kan vara att ändra marknadsföringslagens generalklausul så attmarknadsföringsåtgärder som inskränker eller försvårar ett självständigt valblir otillbörliga. skulle införas en skyldighet att informera omväsentliga fysiska egenskaper hos varan. En annan, mer närliggande väg att gåkan, anför motionärerna, vara att direkt i lagtexten förbjuda vissa ytterligareslag av osaklig marknadsföring. Med hänvisning till att marknadsföringslagen tillkom år1970 och reviderades uttalar motionärerna att fiden nu bör vara mogenatt gå vidare ytterligare ett steg. En konsumentpolitisk utredning börtillsättas för att pröva frågan om en utvidgning av marknadsföringslagen.Utredningen skall därvid bl. a. undersöka om det går att utfärda förbud motmarknadsföringsmetoder som innebär argumentering med hjälp av en åberopad Jfr referat i näringsutskottets betänkande NU 1979/80:12(s. 13). NU1980/81:13 3 auktoritet och mot framförande av påståenden som inte kanbevisas. 1 utredningen bör representanter för konsumentintresset, fackligaorganisationer och de politiska partierna delta. Komttuttén (H 1919:04) för översynav vissa konsumentpoliliska medel för producentpåverkan m. m. (ordförande:professor ) tillkallades av handelsminister iseptember 1979. 1 direktiven berörs den successivt utbyggdalagstiftningen på konsumentområdet -särskilt marknadsföringslagen (1975:1418) -och uppgift att utarbeta riktlinjer för företagensmarknadsföring och produktutformning. Efter en redogörelse för praxis iriktlinjearbetet och för riktlinjernas rättsliga karaktär diskuteras fördelaroch nackdelar med riktlinjesystemets tillämpning på olika områden, invändningarbl. a. mot sättet för framtagande av riktlinjer samt vissa kostnadsaspekter. Om kommitténs uppdrag uttalas därefter i huvudsak attkommittén inom den ram som angivits skall kartlägga om problem förekommer samt,om så skulle vara, lämna förslag om de förändringar i eller kompletteringar avdet nuvarande systemet som bedöms möjliga och lämpliga. Kommittén bör, sägs detockså, i sitt arbete tillgodogöra sig de erfarenheter som på olika håll harvunnits vid framtagandet av riktlinjer samt det omfattande material som harredovisats i samband med den förda debatten. (H 1979:05;ordförande: borgarrådet ) som också har tillkallats ,likaledes med direktiv av handelsminister , skall utreda frågan omjämförande varuprov-ningar och marknadsöversikter. Kommittén skall lägga framförslag om hur arbetet inom dessa områden skall organiseras och finansieras iframtiden så att konsumenterna får tillgång till aktuell information inomangelägna varuområden. I direktiven sägs bl. a. att marknadsundersökningar,varu-provningar och andra enklare produktundersökningar är ett inslag i arbetetför att stärka konsumenternas ställning och får avvägas mot andra medel ikonsumentpolitiken. Regeringen gav iuppdrag åt att pröva utformningen av konsumentitiformaiionen påsäljstället. Direktiv för utredningsarbetet ges i en promemoria där bl. I den allmänna debatten har undersenare år frågan om avvägningen mellan information på säljstället och annaninformation tagits upp. Här kan nämnas att har ställt sig bakomuppfattningen att ett varudeklarationssystem som är anpassat efterkonsumenternas informationsbehov är en betydelsefull del av denkonsumentpolitiska verksamheten. Det har förutsatts att arbetet med attförbättra varudeklarationssystemet fortsätter 1* 1980181. NU1980/81:13 4 och att regeringen fortlöpande följer utvecklingen påområdet (NU 1975/76:14, rskr 108). Man kan konstatera att den produktnära informationen f. n.i hög grad varierar mellan dels olika produktgrupper, dels skilda tillverkare.Detta försvårar konsumenternas möjligheter att väga pris mot kvalitet och attgöra produktjämförelser. Ett samlat försök att utarbeta principer för hurkonsumentinformationen på säljstället effektivt kan utformas bör därför göras. En utgångspunkt för detta arbete bör vara attkonsumenterna lätt måste förstå den information som ges i olika sammanhang. I arbetet bör särskilt belysas vilka kriterier som böranvändas för urval av de egenskaper som bör ingå i informationen till konsumenterna. Vidare bör övervägas hur dessa produktegenskaper bäst kan presenteras för konsumen terna. Informationen på säljstället kan i varierande grad göraslikformig. Traditionellt har man ansett att standardiserade mätmetoder är enförutsättning för att information skall kunna ges på ett systematiskt sätt.Detta bör uppmärksammas vid verkets prövning av här behandlade frågor. anför i sittyttrande över motionen att marknadsföringslagen enligt dess mening har medförtatt företagens marknadsföring har avsevärt sanerats. Denna sanering har skettgenom handläggning av ett stort antal ärenden hos konsumentombudsmannen (KO)och inom , genom rättsbildning och genomkonsumentverket /KO:s riktlinjer och överenskommelser med näringslivet. Trotsdetta är det emellertid enligt verket uppenbart att företagens marknadsföringfortfarande är otillfredsställande från konsumentsynpunkt. hänvisar till en undersökning som verketlät genomföra och som har publicerats i tre rapporter under namnetKonsument 79. I rapportens del II sägssammanfattningsvis om reklamens omfattning och informationsvärde bl. Konsumenternas uppfattning omreklamen såsom den framkommit i undersökningen visar att det finns en starkt kritisk inställning till omfatt ningen, utformningen och innehållet i den nuvarande reklamen. Starka krav framförs på att reklamen skall bli betydligt mera informativ än . Många, , anser att reklamvolymen bör minskas totalt sett. En tendens är att yngre personer och invandrare i allmänhet är något mindre negativa till reklam än övriga. är de yngre dock mera kritiska till reklamens informationsnivå.-- Undersökningen visar enligtkonsumentverket på ett utbrett missnöje med reklamen som den är . Verketpekar på det stora antalet anmälningar till om otillbörligmarknadsföring - över 3 000 ärenden - och anger att dessaockså vittnar om samma missnöje. Verket menar att det uppenbarligen föreliggerbehov av att ytterligare sanera företagens marknadsföring. Självfallet kan,anför verket, viss ytterligare NU1980/81:13 5 sanering ske på samma sätt som , dvs. genomhandläggning av ärenden hos , rättsbildning i marknadsdomstolensamt riktlinjer och överenskommelser. Verket framhåller att generalklausulen imarknadsföringslagen ännu inte är tillräckligt prövad. Detta gäller särskiltbeträffande företagens informationsskyldighet, något som anges närmast bero påatt /KO :s försök att genom riktlinjer och överenskommelser fåtill stånd normer för informationen har rönt ett avsevärt motstånd frånnäringslivet. KO har för avsikt att väcka talan imarknadsdomstolen i flera ärenden om informationsplikt. Det är, säger , "ändå uppenbart attdet inte går att komma till rätta med många av de problem som motionärerna ochundersökningen Konsument 79 pekar på med hjälp av marknadsföringslagen i dessnuvarande form". Verket delar motionärernas uppfattning om behovet av attlagsfiftningen förstärks. Några av de metoder sommotionärerna anvisar för att komma till rätta med missförhållandena är docktveksamma enligt mening. Som ovan framhållits har regeln imarknadsföringslagen om informationsskyldighet bara prövats i mindreutsträckning. Det är därför för tidigt att nu ompröva reglerna ominformationsplikt. Motionärerna har vidare ifrågasatt om inte generalklausuleni 2 § marknadsföringslagen borde ändras så att marknadsföringsåtgärder sominskränker eller försvårar ett självständigt val för konsumenten blirotillbörliga. En sådan regel skulle medföra mycket svåra tillämpningsproblemoch /KO vill avstyrka den. anser emellertidatt motionärernas förslag om förbud i lagen mot påståenden som inte kan bevisasbör övervägas närmare. I detta sammanhang pekar verket på att näringsidkareenligt lagens förarbeten och praxis har bevisbördan för att faktiska uppgifteri reklamen är riktiga. Mellan marknadsföringsuppgifter som enbart innehållerfaktapåståenden och sädana som innehåller överdrivna värdeomdömen finns enligtverket ett antal olika marknadsföringsmetoder som i regel inte går att angripamed hjälp av marknadsföringslagen. När det gäller frågan om argumentering med hjälp av enåberopad auktoritet hänvisar verket till en undersökning om s. k. kändisreklamsom genomförts på verkets uppdrag. Även om undersökningen påvisade enutbredd skepsis bland konsumenterna mot denna typ av reklam kan det enligtverket likväl hävdas att användningen av kända personer i reklamen många gångertillför denna ett osakligt och irrationellt moment som inte är fill fördel förkonsumenterna. tar i sitt yttrande upp också andra enligtdess mening angelägna reformbehov som berör marknadsföringslagen. Här kan uryttrandet bl. a. nämnas följande områden där ändringar enligt verket börövervägas. NU1980/81:13 6 Bestämmelsernai 4 § om produktsäkerhet och produkttjänlighet har flera brister. Sålunda börövervägas om inte lagstiftningen också skall omfatta farliga och olämpligaprodukter som brukas av konsumenter. Vidare bör prövas om näringsidkare skallvara skyldig att meddela och konsument, som köptvaran, om näringsidkaren får veta eller har anledning att befara att varan ärfarlig. Särskiltstränga krav bör gälla för reklam riktad till barn. Det bör övervägas attfastslå detta i lagen. Marknadsföringslagenbör kompletteras med en straffbestämmelse mot s. k. negativ säljmetod, nämligenfall då säljare översänder en vara utan föregående uttrycklig beställning ochkräver betalning för varan. Marknadsföringslagenssanktionssystem innehåller allvarliga brister. Sammanfattningsvis tillstyrkerkonsumentverket att en utredning tillsätts med uppgift att se övermarknadsföringslagen. Utredningens direktiv bör i så fall omfatta de synpunktersom verket framfört i sitt yttrande. Näringslivets delegation förmarknadsräil (NDM) framför i sin skrivelse synpunkter på såväl motionen somkonsumentverkets yttrande. Såvitt gäller innehållet i motionen finner NDM attmotionärerna felbedömt den gällande marknadsföringslagens räckvidd liksommöjligheterna för att inskrida mot oarter av skilda slag vidmarknadsföring. Genom generalklausulen i 2 § marknadsföringslagen kan manenligt NDM komma till rätta med bl. a, halvsanningar i reklam som är ägnade attvilseleda konsumenten, osanna uppgifter eller sådana som outtalat förmedlar ettfalskt intryck samt otillbörligt utnyttjande av människors auktoritetstro.Likaså kan domstolen, anför NDM, med stöd av generalklausulen inskrida mot manipulationmed information om psykologiska och socialpsykologiska egenskaper hos en varaeller tjänst på samma sätt som mot annan försåtlig argumentation. NDM menarockså att några nämnvärda olägenheter med generalklausulsmetodiken inte harvisat sig i praktiken, i varje fall vad 2 § beträffar, och att det därför intefinns anledning att redan nu se över lagen av lagstiftningstekniska skäl. I sin kommentar till yttrande anför NDMinledningsvis att undersökningen Konsument 79, särskilt dess andra del,uppvisar allvarliga brister och att därför slutsatser från undersökningenmåste dras med stor försiktighet. NDM behandlar också förslag omöverväganden även på andra områden som berör marknadsföringslagen än de somtagits upp i motionen. NDM anför i huvudsak: Bestämmelsen i4 § marknadsföringslagen om produktsäkerhet är f. n. föremål för översyn inomden s. k. riktlinjekommittén. Missförhållandenbeträffande reklam till barn kan korrigeras med hjälp av generalklausulen i 2§ Vidare hänvisas till artikel 13 i Internationella NU1980/81:13 7 handelskammarens Grundregler för reklam, som innehållernormer för reklam till barn och ungdom. Negativ säljmetodanses i princip otillbörlig enligt 2 § marknadsföringslagen. Enspecialbestämmelse i ämnet skulle behöva förses med åtskilliga undantag, bl. a.eftersom metoden i vissa sammanhang är helt försvarlig konsumentpolitiskt sett. Ändringar isanktionssystemet bör inte övervägas förrän slutlig ställning har tagits tillförslagen om straffsanktioner för juridiska personer. Med hänvisning till vad som anförtsi skrivelsen uttalar NDM att det inte är påkallat att tillsätta enkonsumentpolitisk utredning med uppgift att se över marknadsföringslagen. behandlades en motionmed begäran om översyn av marknadsföringslagen med syfte dels attgeneralklausulen i 2 § marknadsföringslagen skulle ändras så att åtgärder somförhindrar eller försvårar ett självständigt konsumtionsval blir förbjudna,dels att näringsidkare skulle åläggas att vid information om varor och tjänsteruteslutande redovisa väsentliga egenskaper. Motionen avstyrktes avnäringsutskottet (NU 1979/ 80:12) och avslogs av . I sitt betänkande erinrade utskottet om tidigare ochpågående lagstiftningsarbete på konsumentområdet, om /KO:sarbete och om avgöranden. En omfattande konsumentpolitiskverksamhet pågår genom bl. a. försorg. Flerautredningsförslag och pågående utredningar tar sikte på ytterligarekonsumentpolitiska insatser. Enligt utskottets uppfattning finnstillfredsställande garanti för att ansvariga myndigheter beaktar utvecklingenpå marknadsföringsområdet och successivt föreslår åtgärder på områden därbehoven är framträdande. Det är därför enligt utskottets mening nu intepåkallat att begära en sädan översyn som förespråkas i motionen. Genom lagen (1970:412) om otillbörligmarknadsföring fick konsumentombudsmannen (KO) och marknadsdomstolenbefogenheter att ingripa mot överträdelser på marknadsföringsområdet.Ytterligare överväganden ledde till en utökad lagstiftning, den nyamarknadsföringslagen (1975:1418), som trädde i kraft , Såsom har redovisats i det föregående harmarknadsföringslagen fill ändamål att främja konsumenternas intressen i sambandmed näringsidkares marknadsföring. Lagen skall bl. a. motverka otillbörligmarknadsföring. NU 1980/81:13 8 Marknadsdomstolenkan vid vite förbjuda en marknadsföringsåtgärd som strider mot god affärssedeller på annat sätt är otillbörlig mot konsumenter. Näringsidkare kan ocksååläggas informationsplikt enligt vad som sagts i det föregående. Imotion 1979/80:1439 begärs att en konsumentpolifisk utredning skall tillsättasmed uppgift att se över marknadsföringslagen. Syftet med översynen skulleenligt motionen vara att ytterligare stärka konsumenternas ställning.Utredningen skulle därför pröva om marknadsföringslagen bör utvidgas till attomfatta även andra former av otillbörlig marknadsföring än sådana som ärförbjudna enligt gällande bestämmelser. Som exempel på marknadföringsmetodersom mot denna bakgmnd bör prövas av utredningen nämner motionärernaargumentering med hjälp av en åberopad auktoritet och framförande av påståendensom inte kan bevisas. Iremissyttrande över motionen tillstyrker att en utredning ommarknadsföringslagen tillsätts. I yttrandet tar verket upp också andra frågorsom berör marknadsföringslagen och som enligt verkets mening bör prövas vid denförespråkade översynen av lagen. Näringslivets delegation för marknadsrätt(NDM), som har inkommit med en skrivelse med anledning av mofionen, finner detinte påkallat med någon utredning. NDM anför att den gällandemarknadsföringslagen gör det möjligt att komma till rätta med de avmotionärerna exemplifierade marknadsföringsmetoderna. Beträffande de frågor somkonsumentverket har tagit upp hänvisar NDM bl. a. till pågåendeutredningsarbete. behandlade ett motionsyrkande om översyn avmarknadsföringslagen erinrade utskottet i sitt av godkända betänkandeNU 1979/80:12 bl. a. om att lagstiftningsarbetet på konsumentområdet i stortsett hade ägt rum . Vidare uttalade utskottetatt lagstiftningen på detta område i huvudsak har karakteriserats av att mansteg för steg, allt eftersom behoven har framträtt, sökt värna konsumenternasställning och vägleda konsumenterna mot rationella val. Utskottet hänvisadefill att bl. a. /KO:s arbete och avgöranden ihög grad får anses ha bidragit till att konsumenternas intressen har tillvaratagits.Mot bakgrund av bl. a. arbete och pågående utredningar var detenhgt utskottets mening inte påkallat att begära någon översyn avmarknadsföringslagen. Utskottet menade att det fanns tillfredsställande garantiför att ansvariga myndigheter beaktar utvecklingen på marknadsföringsområdetoch successivt föreslår åtgärder på områden där behoven är framträdande. Utskottethar liksom mofionärerna den uppfattningen att det kan finnas behov av attytterligare stärka konsumenternas ställning i vissa hänseenden. Som framgår avdet föregående pågår f. n. ett utredningsarbete av betydande omfattning på detkonsumentpolitiska området. I avvaktan på resultaten därav anser utskottet attriksdagen bör vidhålla sin tidigare ståndpunkt och NU1980/81:13 9 inte nu begära en översyn av marknadsföringslagen.Utskottet avstyrker sålunda motionen. att avslår motion 1979/80:1439. Närvarande: (), (), SvenAndersson (fp), (), (), TageAdolfsson (m), (), (), (),(), (). (), SivertAndersson (s), () och (). , ,, , , ochBirgitta (alla s) anser att utskottets yttrande och hemställan bortha följande lydelse: Genomlagen------ (= utskottet, s. 7 f.)--- är framträdande. Såsom har anförts karakteriseras lagstiftningen påkonsumentområdet av att man stegvis sökt förbättra skyddet för konsumenterna.Marknadsföringslagen fick sin nuvarande utformning . Den centralabestämmelsen om otillbörlig marknadsföring härrör emellertid från år 1970.1likhet med motionärerna menar utskottet att tiden nu är inne för en översyn avlagen. Det utredningsarbete som f. n. pågår på det konsumentpolitiska områdetutgör enligt utskottets mening inget hinder för en sådan översyn. Utskottetanser således att en konsumentpolitisk utredning bör tillsättas med uppgift attpröva om gränserna för vad som skall betraktas som otillbörlig marknadsföringbör vidgas. Som motionärerna föreslår bör utredningen behandla vissa nuförekommande marknadsföringsåtgärder som har visat sig vara till stor nackdelfrån konsumentsynpunkt. I mofionen och i remissyttrande gesexempel på marknadsföringsmetoder och andra konkreta frågor som bör tas upp avutredningen i första hand. Utskottet delar motionärernas uppfattning att iutredningen bör ingå representanter för konsumentintresset, för fackliga organisationeroch för de politiska partierna. Sammanfattningsvis tillstyrker utskottetalltså mofion 1979/80:1439. att med bifall tillmofion 1979/80:1439 som sin mening ger regeringen till känna vad utskottetanfört.