bet · G401UU20 · 1980-12-31 00:00:00 — I pågår eftersjälvständigheten ett omfattande inre uppbyggnads- ochutvecklingsarbete. Som stöd för detta arbete, vilket om det är framgångsriktkan få en stark positiv inverkan på hela regionen, och för att stärka dendemokratiska utvecklingen i landet förordas betydande svenska biståndsinsatser.Med hänsyn till att inte tillhör de fatfigaste , kan detinte uteslutas att biståndet kan övergå i andra samarbetsformer.Biståndet till bör steg för steg övergå till samarbete i andra former.I nuvarande läge, då stora mängder flyktingar kommer från det ockuperade ,bör betydande bidrag ges för hjälp åt flyktingar. På samma sätt planerasbeträffande fortsatt flyktingstöd. Däremot förbereds inget nyttprojektstöd när det nuvarande avtalet om samarbete med utlöpt vid utgången av /82. I fråga om Nicaraguaräknar regeringen med att svenskt bistånd kan behöva utgå under enövergångsperiod för att stödja landets återuppbyggnad och för konsolidering avden demokratiska samhällsformen. Samarbetet med bör utformas som stödtill regionalt samarbete i södra , till insatser för att främja ökatoberoende från och till gagn för fattiga befolkningsgrupper. SIDA har beräknat medel för insatser på markvårdsområdetunder posten för regionala insatser. Med hänsyn till den centrala betydelse sommark- och miljövård har för utvecklingsansträngningarna, har regeringen ansettdet mofiverat att räkna upp det av SIDA föreslagna anslaget och att inrätta enny anslagspost benämnd Särskilda miljö- och markvårdsinsatser. De insatser somf. n. planeras på miljöområdet, och som SIDA beräknat medel för inomanslagsposten Särskilda program, har förts till den nya anslagsposten. Medel för den (), som innevarande budgetår beräknas inomanslagsposten Särskilda program, upptas i fortsättningen under anslaget C 1.Bidrag till internationella biståndsprogram. Propositionen pekar också på vikten av ökat stöd fillprimärhälsovård, i vilken familjeplanering ingår som en integrerad del.Familjeplaneringens relativa andel i det bilaterala samarbetet har tenderat attminska . Mot bakgrund av de försörjningsmässiga och socialasvårigheter samt de sysselsättningsproblem som den snabba befolkningstillväxtenmedför i många , anses denna tendens otillfredsställande. Det ärmotiverat att beredvillighet att stärka stödet till primärhälsovård,inkl. familjeplanering, understryks i dialogen med mottagarländerna. En fortsatt hög beredskap för att lämna bistånd i akutanödlägen, mofiverar en kraftig ökning av anslagsposten Katastrofer m. m. Undertidigare budgetår har stora reservationer funnits att tillgå. Detta är intelängre fallet. UU1980/81:20 24 Regeringen förordar en betydandeökning av anslagsposten Enskilda organisationer. Sådana organisationer harvisat sig vara effektiva redskap i utvecklingssamarbetet och utgör värdefullakomplement till det av SIDA administrerade biståndet. Inom anslagspostenEnskilda organisationer förordas att särskilda medel beräknas för stöd till enny svensk fredskår, som enligt förslag av kommittén om fredskårens framtid (DsUD 1980:2) kan komma att bildas av intresserade frivilliga organisationer. Beträffande de av SIDA föreslagna anslagstekniskaförändringarna biträder regeringen förslaget att kostnaderna för rekryteringoch utbildning av fältpersonal som belastat anslaget C 4 anvisas som enanslagspost under anslaget C 2. Däremot ser regeringen f. n. ingen anledningatt medel för vissa u-landspolitiska åtgärder skall skiljas från det bilateralautvecklingssamarbetet och föras till ett nytt anslag. Medel för bredaresamarbete och förmånliga krediter till bör upptas som särskildaanslagsposter under anslaget för bilateralt utvecklingssamarbete. Denverksamhet som bedrivs av fonden för industriellt samarbete med () förutses t. v. inte behöva ytterligare tillskott av budgetmedel. UU 1980/81:20 Bilateral» utvefJilingssamarbele budgetåren1980/81-1981/82 Fördelningpå mottagarländer och andra ändamål (milj. medelsram 1981/82 1,-() och det karibiska området Särskilda miljö- och markvårds- rörelser m. m. i södra Katastrofer m. m. Rekrytering och utbildning av Propositionens förklarande notertill denna tabell har inte återgivits i detta betänkande. Som ett led i ansträngningarna attbredda våra relationer med saniarbets-länderna har underinnevarande budgetår inlett regelbundna u-landspolitiska genomgångar med breddeltagarkrets. Syftet är bl. a. att engagera intresserade myndigheter ochorganisationer i förberedelserna för förhandlingar och biståndsdiskussionermed våra samarbetsländer samt att dra nvtta av olika svenska intressenterserfarenheter och UU 1980/81:20 26 genomgås Sverigesrelationer med ett mottagariand eller biståndet inom ett visst sakområde. Deninformation och de slutsatser som framkommer vid dessa genomgångar är envärdefull tillgång i våra kontakter med samarbetsländerna. Under denna rubrik behandlar utskottet delsmotion 1980/81:1201 av m. fl. (c), vari hemställs 1. att riksdagenanhåller att regeringen mot bakgrund av den senaste utvecklingen i u-ländernaförelägger ett förslag till program för hur svensktutvecklingsbistånd bör organiseras och inriktas för att bäst möta de fatfigastemänniskornas mest grundläggande behov och för att bidra till att bevara jordensmiljö och produktiva resurser, 2. att riksdagenanhåller att regeringen i arbetet på detta program bedömer världens mestangelägna behov, att den vidare bedömer inom vilka av dessa behovsområden ettsvenskt bistånd skulle få starkast effekt och att den därefter bedömer hur manbättre skall kunna använda den svenska kapaciteten inom dessa fält ochkoncentrera det svenska biståndet dit, 3. att riksdagenanhåller att regeringen efter vederbörliga förhandlingar förelägger riksdagenförslag till bortre tidsgräns för samarbetet med våra nuvarande ochtillkommande samarbetsländer, dels motion 1980/81:1206 av m. fl. (s),yrkandena 1,4, 25 och 28, vari föresläs att beslutar 1. att som sin mening ge regeringen till känna vad som imotionen anförts om riktlinjerna för den svenska biståndspolitiken, 4. att i enlighet med vad som anförts i motionen hosregeringen anhålla om konkreta förslag med anledning av SIDA:s landöversyn, 25. att som sin mening ge regeringen till känna vad som imotionen anförts om medverkan i biståndskonsortier och konsultativagrupper, 28. att anslaget för bilateralt utvecklingssamarbete iförhållande till regeringens förslag minskas med 2,1 milj. kr. till 3 664,9milj. dels motion 1980/81:1210 av m. fl. (vpk),yrkande 1, vari föreslås 1. att hos regeringen hemställer om att enparlamentarisk utredning tillsätts för att genomföra en samlad översyn avsvensk u-landspolitik så att de ursprungliga målsättningarna för den kanförverkligas. Utskottet kommenterar i detta sammanhang även delar avmotion 1980/81:1595 av Per m. fl. (m). Motionens yrkande behandlasemellertid nedan under avsnittet Resultatvärdering. Dessa fyra motioner innehåller allaresonemang och yrkanden som berör grundläggande principer och riktlinjer fördet svenska utvecklingsbiståndet. UU1980/81:20 27 I motion 1201 heter det - i yrkande1 - att regeringen bör förelägga ett förslag till program för hursvenskt utvecklingsbistånd bör organiseras och inriktas för att kunna bäst mötade fattigaste människornas mest grundläggande behov och för att bidra till attbevara jordens miljö och produktiva resurser. I motionen beskrivs hur jordens befolkning hotas genom attproduktiva landområden ödeläggs genom den pågående miljöförstöringen. Denna harofta sin förklaring i att själva fattigdomen för landsbygd ledertill överutnyttjande av knappa resurser. Motionärerna pekar emellertid också påde negativa konsekvenserna av en modern i-landsteknik som urskillningslöstöverförts till och av en fortlöpande ekonomisk maktkoncentrationibland skapad av transnationella företags expansion. Det svenska biståndet byggdes upp med tyngdpunkten påsamarbete med ett antal mottagarländer som i princip efter egen bedömningskulle disponera det svenska biståndet inom fastställda finansiella ramar,heter det vidare i motionen. Denna uppläggning sätter resurserna i händerna påregeringarna i våra samarbetsländer men ger ingen trygghet för att biståndetnår de mest behövande eller att ett mottagarlands utveckling' sker med hänsyntill regionens förutsättningar och behov. Mot denna bakgrund bör det svenska biståndet inriktas påbehovsområden. Valet av mottagarländer bör underordnas valet av insatsområden. Motionärerna vill ge prioritet åt sådanautvecklingsprojekt som är ägnade att bevara och öka livsmedelsproduktionen inomu-länderna. Biståndet skall vidare ge meningsfull sysselsättning därmänniskorna bor. En samordning med internationella insatser bör ske för attkomma till rätta med globala och regionala problem. Hur internationella utvecklingsresurser används är intemottagarnas och givarnas ensak, heter det vidare i motionen. Världens mestangelägna behov måste definieras oavsett regeringars prioriteringar ochtillgängliga utvecklingsresurser inriktas på mänsklighetens mest angelägnabehov. Regeringen måste i det föreslagna programarbetet göra en sådan bedömningav världens mest angelägna behov, heter det i motionens andra yrkande. Vidarebör regeringen dels bedöma inom vilka av dessa behovsområden ett svensktbistånd skulle få starkast effekt, dels bedöma hur man bättre skall kunnaanvända den svenska kapaciteten inom dessa fält och koncentrera den dit. I ett tredje yrkande i samma motion föreslås en bortre tidsgränsför vårt samarbete med våra nuvarande och tillkommande samarbetsländer. Detnuvarande systemet gör det enligt motionärerna svårt för oss att komma urbiståndet utan utrikespolitiska komplikationer och försvårar också denföreslagna koncentrationen till angelägna behovsområden. I motion 1206, yrkande 1, anförs beträffande riktlinjerför den svenska biståndspolitiken inledningsvis att regeringen börjat utnyttjabiståndsmedel UU1980/81:20 28 för utgifter vilkas anknytning till det svenskautvecklingssamarbetet ibland inte är självklar. Det allvarligaste är emellertid, menar motionärerna, attregeringen håller på att urholka utvecklingssamarbetet som ettsolidaritetsinstrument. Biståndets värde har minskats genom en successivkommersialisering, de av fastställda målen för den svenskabiståndspolitiken har tonats ned och tolkats om och det lähderfördeladebiståndet har minskat i förhållande fill diverse verksamheter som är mer fillglädje för olika intressen i och de internationella organisationernasbyråkratier än för de fatfiga . Hjälpen till vissa länder har skuritsned utan att det förelegat några biståndspolitiska skäl. Dessa glidningar och förskjutningar riskerar både attminska de fattiga ländernas förtroende för vår biståndspolitik och att ryckaundan stödet för u-hjälpen i folkopinionen i vårt land. I yrkande 4 i samma motion framförs önskemål om konkretaförslag med anledning av SIDA:s landöversyn. I motionstexten konstaterarmotionärerna att majoriteten i varit oförmögen att dra någraslutsatser av det omfattande arbetsmaterialet i landöversynen annat än attstödet till flertalet programländer bör fortsätta på i huvudsak oförändrad realnivå. Några förslag i fråga om den långsiktiga utvecklingen av biståndsramarnaför enskilda länder lämnas inte i regeringens proposition. Motionärerna uppfattar budgetpropositionens avsnitt om desvenska biståndsmålen som ett försök att frångå beslut omprinciperna för ländervalet och kräver att därför slårfast de riktlinjer i detta hänseende som bl. a. bekräftats i UU 1978/79:1. Motionärerna instämmer slutligen i princip i de slutsatsersom framförts i en avvikande mening till SID A-styrelsens redovisning avlandöversynen och begär att regeringen framlägger förslag om avveckling av detdirekta biståndssamarbetet med , och . Detta samarbetebör i stället ersättas av andra former av ekonomiskt samarbete. Till föreliggande rubrik har även hänförts yrkande 25 imotion 1206 beträffande medverkan i biståndskonsortier. Det heter imotionen att svensk medverkan i biståndskonsortier eller konsultafiva grupperförbehållits dem som avser länder med vilka har eller planerar ettomfattande utvecklingssamarbete. Motionärerna ställer frågan om Sverigesansökan om medlemskap i biståndskonsortiet för (IGGI) är ett uttryckför vilja att inleda bistånd till detta land, vilket motionärerna i så fallinte kan godta. bör slå fast att endast medverkar ibiståndskonsortier som avser länder med vilka vi har eller planerar ettomfattande utvecklingssamarbete. Även motion 1595 tar uppriktlinjerna för det svenska biståndet till diskussion. En fortsatt högambitionsnivå inom biståndspolitiken är bara möjlig om den anpassas till vårrådande ekonomiska situation. UU1980/81:20 29 vill därför att biståndspolitiken omprövas på så sätt attsvenska resurser i större utsträckning utnyttjas i biståndet, förslagsvis genomökad bindning. (Till denna fråga återkommer motionärerna även i motion 1204. )Vidare bör ländervalspolitiken omprövas på så sätt att långvariga ochallvarliga kränkningar av grundläggande mänskliga rättigheter bör påverka vårvillighet att fortsätta samarbetet. Biståndspolitiken måste också omprövas motde länder som bedriver angreppskrig eller har trupper på främmande territorier. Motionärerna anser också att landramstänkandet lett tillatt mottagarländerna kommit att betrakta det svenska biståndet som enautomafisk del av sin budget. En ökad satsning på projektbistånd är angelägen,liksom ökade krav på resultat, effektivitet och uppföljning. och högskolor bör främjas. En från SIDA fristående debatt ochutvärdering rörande biståndet bör stimuleras. De enskilda organisationernasroll i biståndet bör ytterligare uppmärksammas. Mofionärerna anser slutligenatt nya samarbetsformer ständigt bör prövas och pekar på det bredaresamarbetet, och förmånliga u-landskrediter som goda möjligheter smidig övergång till andra samarbetsformer. Motionen utmynnar i en begäran om att en arbetsgrupptillsätts med uppgift att utarbeta underlag för en översyn av det svenskabiståndets resultat och effektivitet. (Detta yrkande behandlas nedan underresultatvärdering.) riksdagsbehandling m. m. gjorde denbiståndspolitiska utredningen en omfattande genomgång av de allmänna principernaoch riktlinjerna för det svenska utvecklingsbiståndet (samarbete medu-länderna, SOU 1977:13). Arbetet resulterade i proposition 1977/78:135 omriktlinjer för internationellt utvecklingssamarbete m. m., vilken behandladesav (UU 1978/79:1). I proposition 1977/78:135 analyserades målen för densvenska biståndspolitiken. Det hette bl. a. att "det allmänna målet förallt bistånd är att bidra till att höja levnadsnivån för de fattigamänniskorna". När det gäller mål av mer direkt betydelse för biståndetsutformning och inriktning bekräftade propositionen de ditfills gällande fyrabiståndsmålen, nämligen att våra insatser skall bidra till - ekonomisk ochsocial utveckling - ekonomisk ochpolifisk självständighet anslöt sig till dessa mål för biståndspolitiken.Någon rangordning av dem gjordes varken av regeringen eller av . Iovannämnda betänkanden UU 1978/79:1 framhölls att de fyra huvudmålen bör sessom en UU1980/81:20 30 Senast under bekräftades att de fyra målen fortfarande äger full giltighet (UU1979/80:20). har även haft anledning ta ställning till fråganom införande av nya mål eller delmål för utvecklingsbiståndet. I motion1977/78:1911 i anledning av riktlinjepropositionen 1977/78:135 föreslogs attekologisk balans införs som ett femte mål för det svenska biståndet. Utskottetframhöll vid behandlingen av motionen bl. a. följande (UU 1978/79:1): Ekologisk balans är snarare ettförhållande som skall bevaras där den hotas av en utvecklingsprocess, elleråterställas, om den redan rubbats eller fördärvats, än ett utvecklingsmål isig. Ekologiska och miljöaspekter bör därför, i likhet med exempelvis socialaoch sysselsättningshänsyn eller omsorg om eftersatta folkgruppers behov, ingåsom självklara komponenter i varje biståndsprograms utformning ochgenomförande. Motionen ansågs därmed besvarad. Ett liknande yrkande återkom i c-motion 1978/79:1208 tillbudgetproposition 1979/80:100. Utskottet upprepade då sin ovan återgivna ståndpunkt. Riktlinjepropositionen slog vidare fast att Sverigessamarbete med programländerna även fortsättningsvis skulle planeras enligtlandprogrammeringens principer. Utskottet anslöt sig till denna åsikt mentillade att landprogrammeringen aldrig kunde bygga enbart på mottagarlandetsönskemål. Den måste också bygga på ett samförstånd mellan parterna. Om en konflikt uppstår mellan de svenska biståndspolitiskamålen och ett lands utvecklingspolitik finns det anledning att inför den andraparten understryka det svenska biståndets huvudsyfte - att bidra till enförbättring av de fattiga människornas levnadsförhållanden. Skulle u-landetsutvecklingspolitik och våra biståndspolitiska målsättningar trots dettafortsätta att skära sig bör detta kunna påverka landramarnas storlek, hette detvidare i utskottsbetänkande UU 1978/79:1. . Utskottet instämde i propositionens bedömning attländerkretsen borde förändras endast med stor försiktighet. Tvåhuvudomständigheter angavs då en avveckling kan eller bör aktualiseras,nämligen då ett mottagarland nått en betydande och stadigvarande förbättring avsin ekonomi eller när grundläggande förändringar inträffat i mottagarlandet somberör själva förutsättningarna för biståndet. I båda fallen borde avvecklingenske gradvis och under hänsynstagande till våra långsiktiga åtaganden. Utskottet behandlade i samma betänkande även frågan omavveckling av bistånd till länder som är invecklade i krig eller i vilkaallvarliga och långvariga kränkningar av mänskliga rättigheter förekommer.Utskottet uteslöt inte att en omprövning eller avveckling av bistånd skullekunna ske av dessa skäl men fann det inte möjligt att uppställa allmängiltigaoch entydiga regler på området. En prövning måste sist och slutligen göras i deenskilda fallen. Propositionenom riktlinjer för utvecklingssamarbetet berörde också, i UU1980/81:20 31 anledning av en reservation till biståndspolitiskautredningen, frågan om inriktningen av bistånd på särskiltarbetsintensiva produktionsmetoder. Regeringens föredragande höll medreservanterna om det önskvärda i sådana utvecklingsinsatser men ansåg att varjeu-land självt måste framställa strategi och val av teknologi för att uppnå sinautvecklingsmål. Inte heller ville regeringen fastställa riktlinjer somkunde inskränka flexibiliteten i valet av de olika resurs- och insatstyper somförekommer inom det svenska biståndet. Riksdag och regering har övervägtbehovet av en koncentration av biståndet, i främsta rummet fill ett begränsatantal länder. Bakgrunden har bl. a. varit att den svenska biståndsorganisationensresurser på det sättet kan utnyttjas effektivare. förordade år 1978en kontinuerlig översyn av det bilaterala biståndets fördelning och innehållmed sikte på en större koncentration av de svenska biståndsinsatserna både medavseende på länder och ändamål (UU 1978/79:1). Påföljande år begärde riksdagenatt regeringen skulle ta fasta på ett erbjudande från SIDA "attsammanställa ytterligare material för att bedöma utvecklingen i programländernai belysningen av målen för svenskt bistånd, biståndets effekter, erfarenheternaav samarbetet med de enskilda länderna samt kriterier och metoder föruppbyggnad resp. avveckling av långsiktiga samarbetsprogram" (UU1978/79:27). beslut ledde fill att regeringen, för attunderlätta den av utrikesutskottet begärda översynen av det bilateralabiståndets fördelning och innehåll, gav SIDA i uppdrag att inkomma med materialsom belyser utvecklingen i programländerna och erfarenheterna av samarbetet meddessa. redovisade sitt översynsarbete iskrivelser fill regeringen 1980. Den förstnämnda skrivelsen innehöll allmänna synpunkter påfrågan om programlandskretsens storlek och biståndets inriktning och den andraredovisade erfarenheterna av samarbetet med varje enskilt land. Till den andradelen av översynen fogades ett särskilt yttrande av tre ledamöter, vilka vändesig mot att SIDA:s styrelsemajoritet inte låtit landöversynen utmynna ikonkreta förslag till regeringen rörande landkretsens sammansättning. Mot bakgrund av SIDA:s landöversyn för regeringen iföreliggande budgetproposition (1980/81:100, bil. 6) ett allmänt hålletresonemang om svårigheterna att entydigt tolka och fillämpa de svenskabiståndspolitiska målen i enskilda fall. Regeringen finner det inte minst avdetta skäl önskvärt att söka finna gemensamma nämnare i diskussionen om kretsenav programländer och erinrar om att uttalat att förändringar ikretsen bör ske med stor försiktighet. Av detta skäl framlägger regeringen i årets budgetpropositionendast förslag till begränsade förändringar i det bilaterala biståndetsinriktning och innehåll. UU1980/81:20 32 I närmast föregående avsnitt har degrundläggande principerna för det svenska utvecklingsbiståndet såsom defastlagts av regering och riksdag redovisats. Det har konstaterats att politiskenighet förelegat om de fyra biståndspolitiska målen. I mofion 1206 görs gällande att de fastlagda målen förbiståndspolitiken tonats ned och tolkats om samt att det länderfördeladeegentliga biståndet minskat. Motionärerna vill därför att ännu engång slår fast riktlinjerna för biståndet. Utskottet kan inte dela uppfattningen att debiståndspolitiska målen skulle ha tonats ned. De bekräftades av såsent som under förra årets budgetbehandling (UU 1979/80:20) och återges i åretsbudgetproposition. Som framhölls i utskottets betänkande UU 1978/79:1 överproposition 1977/78:135 ger emellertid inte de fyra huvudmålen någon uttömmandebeskrivning av syftena med vår biståndsverksamhet. De är allmänt formuleradeoch därför att uppfatta som en allmän vägledning. Inte minst SIDA:s landöversynhar visat att det knappast är möjligt att entydigt slå fast i vilkenutsträckning ett bestämt projekt eller program i ett visst land bidragit tilluppfyllelsen av de fyra målen. Det bör också noteras att de fyra biståndsmålen intesyftar till att inrikta biståndet på något visst ämnesområde eller någonsektor. De är inte i den meningen operativa mål. Det är bl. a. av det skäletsom det inte bedömts möjligt eller önskvärt att komplettera målen medytterligare mål som skulle vara jämbördiga men inriktade på ettkonkret ämnesområde. De nuvarande biståndsmålen ger enligt utskottets meningtillräcklig vägledning för biståndsmyndigheterna som de medgerflexibilitet i vad avser biståndets innehåll. Sedan biståndsmålen fastlades harockså regering och riksdag gjort uttalanden om biståndets inriktning på olika angelägnaändamål. Dessa uttalanden utgör, likaväl som biständsmålen, riktmärken för vårtsamarbete med utvecklingsländerna. Det är inte heller nödvändigtvis så att det landinriktadebiståndet alltid har bäst förutsättningar att uppfylla de biståndspolitiskamålen. Biståndsmålen gäller hela utvecklingsbiståndet. Detta betyder inte att alla de fyra målen skallvara uppfyllda i varje enskilt fall. Olika biståndsformer kan ge sitt främstautslag på skilda mål. Det avgörande måste enligt utskottets mening vara att avSverige finansierade biståndsinsatser sätts in i en utvecklingsansträngning,vars sammantagna effekt ligger i linje med målen för vår biståndspolitik. har regeringen föreslagit nyau-landspolitiska instrument för ett vidgat samarbete med ,finansierade med biståndsmedel. Denna utveckling - som i motion 1206 beskrivssom en kommersialisering av biståndet - är en naturlig följd av att våraförbindelser med efter hand blivit alltmer mångfasetterade och attdärmed UU1980/81:20 33 behov av nya samarbetsformer anmält sig. Utgångspunktenhar emellertid varit att de biståndspolitiska målen skall gälla även dessa nyabiståndsformer. När således biföll regeringens förslag omförmånliga krediter till (prop. 1980/81:41; UU 1980/81:16) noteraderiksdagen regeringens avsikt att i valet av mottagarländer och projekttypskapa garantier för att tradifionella svenska biståndsprinciper blirtillgodosedda. Liknande uttalanden gjordes av beträffande fonden förindustriellt samarbete, Swedftind (UU 1978/79:1).