bet · G401UU4 · 1980-12-31 00:00:00 — betänkande 1980/81:4 I motion 1979/80:476av FilipFridolfsson och () föreslås att hos regeringenhemställer om åtgärder för att förmå FN att verka för att ge Sovjetunionensmedborgare tillgång till biblar och litteratur. Utskottet har vid två tidigaretillfällen behandlat likartade motioner av samma motionärer (UU 1978/79:17 och1979/80:14). Dessa har då närmast avsett att genorh direktakontakter med skulle förmå denna att öppna landetsgränser för litteratur. Utskottet besvarade dessa båda motionerhuvudsakligen med hänvisning till att påtryckningar av detta slag påSovjetunionen skulle kunna avvisas som otillåten inblandning i inreangelägenheter. ville utskottet inte utesluta att opinionsyttringarfrån omvärlden skulle kunna ha betydelse i sammanhanget. I föreliggande motion föreslås att regeringen tar uppsaken i FN. En svensk påtryckning i FN gör starkt intryck, heter det imotionen. I fjolårsbetänkandet (UU 1979/80:14)framhöll utskottet att den centrala frågan i det sammanhang.som aktualiseras avmotionärerna är sovjetmedborgarnas samvets- och åsiktsfrihet. Tillgången påbiblar är endast en del av denna fråga. författning garanterar medborgarna religionsfrihet.Samtidigt heter det i författningen att utövandet av denna rättighet inte fårinkräkta på samhällets intressen. Denna bestämmelse avspeglar ett fundamentalt drag i detsovjetiska statsskicket, nämligen att ingen kraft- politisk, religiösellerkulturell-tillåts konkurrera med det , som har monopol påall väsentlig åsiktsbildning. Detta är i själva verket en grundprincip för detsovjetiska samhället. Om systemet inte medger fri opinionsbildning är detbeklagligtvis följdriktigt att makthavarna anser sig behöva sätta gränser förtillförseln av litteratur som kan användas för en sådan opinionsbildning. 1 1980/81. UU1980/81:4 2 Regimen kan dock av olika skäl haett intresse av att tillmötesgå medborgarnas krav på en ökad frihet.Opinionsyttringar från andra länder kan ha en betydelse i detta sammanhang. Detfinns emellertid en gräns för vad som i varje situation anses kunna tillåtas avfrihet. Var denna gräns går fastställs av de sovjetiska myndigheterna själva. och andra länder försöker, med användande av demöjligheter Helsingforsdokumentet erbjuder, att främja iakttagandet avmänskliga rättigheter i länder där sådana rättigheter inte är självklara. Dettakommer att vara en strävan även under i . Men det bör ocksåbetonas att det i ESK:s slutdokument bl.a. heter att berörda stater skallrespektera varandras rätt att fritt välja sitt politiska system och rätt att bestämmaöver lagar och förordningar. Även de instrument som reglerar Förenta nationernasverksamhet på området innehåller bestämmelser som i praktiken torde göra detmöjligt för att hävda att FN inte har möjlighet att behandlareligionssituationen i . Det är, enligt utskottets bedömning,också av allmänpolitiska skäl osannolikt att det i världsorganisationen skullekunna gå att få gehör för en fråga av denna avgränsade karaktär. Utskottetfår med hänvisning till det ovan anförda avstyrka motionen. attriksdagen avslår motion 1979/80:476. Närvarande vid ärendets slutbehandling: (), (), (), (). (c). (), (), (). StureKorpås (c), (), (). (), AxelAndersson (s). () och (). GOTAB 6,'i8,'i2 1980