bet · G401SoU11 · 1980-12-31 00:00:00 — Utskottet har vid motionsbehandlingen under de tvåsenaste riksmötena framhållit angelägenheten av att den väntade vidgningen avmödrahälsovårdens innehåll kommer till stånd . I mofion 1979/80:639 av . (vpk) anförs bl. a. att trots att för nära sedanfattade beslut om rätt för kvinnorna till effektiv smärtlindring vid förlossningbristen pä effektiv smärtlindring är oacceptabelt stor.Motionärerna framhåller bl. a. att bristen på läkare inom förlossningsvårdenmåste försvinna och att alla kategorier personal måste finnas tillgängligadygnet runt på föriossningsavdelningarna. Motionärerna anför bl. a. följande. Vid fördelningen av läkartjänstermåste denna del inom sjukvården få de resurser som är nödvändiga för attkvinnors rätt till effektiv smärtlindring skall kunna garanteras. Förbarnmorskor som genomgått utbildning finns det numera inga formellahinder att administrera och ge vissa former av SoU 1980/81:11 11 Det är nödvändigt att de barnmorskor somhar utbildning i detta också i praktiken får utföra dessa arbetsmoment, sålänge bristen på läkare är så stor inom denna del av sjukvården. Tidigareutbildade barnmorskor måste få möjligheter till fortbildning inom detta område.Mer resurser mäste också anslås till forskning för att utveckla och utvärderanya metoder inom förlossningsvården. Anvisningar om metoder för smärtlindring vid förlossningm. 1 ett cirkulär (MF1969:69) har gett råd och anvisningar rörande smärtlindring vidförlossning. Enligt cirkuläret skall barnaföderskans önskan beträffandesmärtlindring vid förlossning tillgodoses i den utsträckning medicinska skälmedger. Smärtlindring skall ges i enlighet med den ansvarige läkarensintentioner, och det ankommer på denne att göra tjänstgörande barnmorskorförtrogna med de för dem nya smärtlindringsmetoder som han önskar skall kommatill användning. Den ansvarige läkaren skall utfärda skriftlig instruktion förförlossningsavdelning beträffande den smärtlindringsmetodik som får användas avbarnmorska. För smärtlindring vid förlossning används olika metoder.De metoder som särskilt varit aktuella i diskussionen om smärtlindring vidförlossning är pudendusblockaden, som avser bedövning av en nerv ibäckenbotten, paracervikalblockaden, som avser bedövning av området kringlivmoderhalsen, samt epiduralanestesin (ryggbedövning). Pudendusblockaden fårläggas av barnmorska. Utbildning häri innefattas i en läroplan för barnmorskeutbildningen,som fastställdes av , samt i en utbildningsplan ochkursplaner för kompletteringsutbildning i smärtlindring vid förlossning förbarnmorskor m.ed äldre studiegång, som fastställts av år1976. Nämnda läroplan och planer för kompletteringsutbildning har utarbetatsmot bakgrund av bl. riksdagsuttalande (se nedan).Paracervikalblockaden och epiduralanestesin är de mest effektiva men samtidigtmest avancerade metoderna. Paracervikalblockaden får inte ges självständigt avbarnmorska. Det föreligger dock inte hinder för att den ansvarige läkarenskulle kunna anförtro åt barnmorska att ge paracervikalblockad efter särskildutbildning. Epiduralanestesi bör inledas av anestesiläkare. När bedövningenstabiliseras kan patienten passas av barnmorska med ovannämnd utbildning. I betänkandena SoU 1971:40 och1976/77:6 har lämnats närmare redogörelser för organisationen av ochverksamheten inom förlossningsvården. I sistnämnda betänkande finns bl. a. enkortfattad redogörelse för de synpunkter på organisationen för smärtlindringvid förlossning som redovisat i en skrift omförlossningsvårdens organisation (redovisar nr 35). SoU1980/81:11 12 Ökning av verksamheten med smärtlindring vid förlossning På förslag av socialutskottet ibetänkande SoU 1971:40 uttalade att smärtlindring vid förlossning ärett rimligt krav som varje kvinna som så önskar skall få uppfyllt. Motioner omsmärtlindring vid förlossning har därefter behandlats av utskottet fr.o. m. (SoU 1974:38, SoU 1975/76:14, SoU 1976/77:6, SoU 1977/78:13, SoU1978/79:8 samt SoU 1979/80:6). Mot bakgrund av bl. a. uttalanden av utskottet ibetänkande SoU 1976/77:6 uppdrog regeringen genom beslut åtsocialstyrelsen att kontinuerligt inhämta, sammanställa och redovisa uppgifterom utvecklingen och planerna inom de olika sjukvårdsområdena i fråga omresurser för smärtlindring vid förlossning, att följa forskningen inom områdetoch fortlöpande informera sjukvårdshuvudmännen om nya rön och hur de kanförverkligas i det praktiska sjukvårdsarbetet samt att jämväl i övrigt beaktavad utskottet anfört i nämnda betänkande. I betänkande SoU 1978/79:8 upprepade utskottet med skärpaatt det är nödvändigt att man ger åtgärder för att bereda kvinnornasmärtlindring vid förlossning hög prioritet. Utskottet förutsatte att man såvälinom utbildningssektorn som inom hälso- och sjukvården ägnar frågan omåtgärder för att bereda kvinnorna möjlighet till smärtlindring vid förlossningsärskild uppmärksamhet. I betänkande SoU 1979/80:6 framhöll utskottet attutskottet ansåg att utbildningen av läkare och annan vårdpersonal numera nåtten sådan omfattning att verksamhet med effektiv smärtlindring vid förlossningskulle kunna ges en hög prioritet av sjukvårdshuvudmännen. Utskottet underströkmed skärpa angelägenheten av att så också skedde. Forskning om smärtlindring vid förlossning 1974 väckt motion begärdesatt skulle uttala sig för att resurser ställdes till förfogande förforskning kring smärtlindring vid förlossning och att särskild smärtforskningbedrivs. Motionen hänvisades till utbildningsutskottet som inhämtade yttrandenöver den från , det dåvarande universitetskanslersämbetet, detdåvarande statens medicinska forskningsråd. I sitt av godkända betänkande UbU 1974:34avstyrkte utbildningsutskottet motionen. Utskottet anförde bl. a. följande. Motionen 1974:465 har varit föremålför en omfattande remissbehandling. Genom denna har ånyo vitsordats attforskning rörande smärtlindring vid förlossning bedrivs här i landet och inteendast med hjälp av medel som SoU1980/81:11 13 anvisas de medicinska fakulteterna utan även genom bidragfrån medicinska forskningsrådet och . Socialstyrelsenoch påpekar därutöver att särskild smärtforskning häri landet bedrivs vid teoretiska institutioner för fysiologi och neurofysiologi.Utbildningsutskottet anser att uttalande , att det föreliggerbehov av ytterligare undersökningar rörande olika smärtlindringsmetoderseffektivitet och risker för moder och barn, alltjämt äger giltighet. Statensmedicinska forskningsråd framhåller i sitt remissyttrande att många läkare iansvarig ställning anser sig sakna tillräckligt vetenskapligt underlag för ensäker bedömning av riskerna i samband med kvalificerade former av smärtlindringoch ser häri anledning till att uttalande om ökademöjligheter till smärtlindring vid förlossning inte lett till önskat resultat.Det är emellertid ofrånkomligt att resurserna för det nu ifrågavarandeforskningsområdet bör avvägas mot resurserna för andra angelägnaforskningsområden. Även om forskningen om smärtlindring vid förlossning ochsmärtforskningen i övrigt mäste anses vara synnerligen angelägna är utskottetinte berett förorda att prioriterar dessa framför andra angelägnaforskningsuppgifter. Utskottet avstyrker därför bifall till motionen 1974:465. om smärtlindringvid förlossning m. m. Med anledning av regeringens ovannämndauppdrag åt att följa frågan om smärtlindring vidförlossning överlämnade .socialstyrelsen tillsocialdepartementet en inom myndigheten utarbetad lägesrapport beträffandesmärtlindring vid förlossning. Enligt rapporten hade utvecklingen inom områdetgått relativt långsamt, och möjligheterna att få effektiv smärtlindring varojämnt fördelade över landet. Vid vissa sjukhus var de mycket goda, vid andramera begränsade. 1 rapporten finns en redovisning av de åtgärder somsocialstyrelsen vidtagit eller planerat på området. Denna redovisning haråtergetts i utskottets betänkande SoU 1979/80:6. Lägesrapporten avslutades medkommentaren att sammanvägda bedömning var att godaförutsättningar finns för en fortsatt utveckling mot det mål angåendesmärtlindring vid förlossning som uttalande angav.Utvecklingstakten bestämdes dock, sades det, bl. a. av de samhällsekonomiskaramarna. Bland de åtgärder som vidtagits eller planerats på områdetsmärtlindring vid förlossning nämndes bl. a. att gett enexpertgrupp i uppdrag att omarbeta cirkuläret av med råd ochanvisningar rörande smärtlindring vid förlossning och att detta uppdragberäknades vara slutfört . Arbetet med ett nytt cirkulär harfördröjts, och det beräknas nu att ett nytt cirkulär skall komma att utfärdasunder . Vidare nämndes att skulle samla inuppgifter om resurs- och planeringsläget beträffande smärtlindring vidförlossning. Uppgifterna har insamlats men någon sammanställning av dem harännu inte presenterats. SoU1980/81:11 14 Användningen av vissa smärtlindringsmetoder vidförlossningar Från har erhållitsföljande uppgifter beträffande användningen av epiduralanestesi,paracervikalblockad och pudendusblockad vid förlossningar. Uppgifterna, sombaserar sig på uppgifter i medicinska födelseregister, visarandelen med nämnda metoder förlösta kvinnor i procent av totalantalet förlöstakvinnor under nedan angivna år. 0,9 1,2 Upp- 2,5 gift godkände under förrariksmötet vissa allmänna riktlinjer för vårdutbildningen inom högskolan samtbeslutade inrätta vissa allmänna utbildningslinjer och påbyggnadslinjer inomdenna utbildningssektor (prop. 1978/79:197, UbU 1979/80:7, rskr 1979/80:100).Riksdagens beslut innebär att en ny studieorganisation för bl, a.sjuksköterskeutbildningen införs . Sjuksköterskeutbildningenskall ske på en hälso- och sjukvårdslinje och för utbildning av barnmorskorskall finnas en påbyggnadslinje i obstetrisk och gynekologisk vård. Den nyastudieorganisationen innebär bl. a. att grundutbildningen av sjuksköterskorförlängs. Föredragande departementschefen framhöll att därigenom skapasförutsättningar för att göra vissa moderniseringar i barnmorskeutbildningen. Idrottsmedicinsk .service inom öppenvården 1 mofion 1979/80:1648 av OlleEriksson m. fl. (c, s, m,fp) anförs bl. a. att ett allt bredare motionsidrottandeefter hand leder till ett ökande behov av specialinriktad medicinsk service. Omvi vill ha ett fortsatt och ökat motionsidrottande i vårt land, måste vi också,anförs det vidare, arbeta för att skapa organisatoriska förutsättningar för enfu agerande medicinsk forskning och service inom området. a. att idrottens medicinska servicebehov var ett huvudtema vid . Inom en panel med representanterför rikspolitiken, , de medicinska fakulteterna ochidrottsmedicinen konstaterades, sägs det, att den idrottsmedicinska servicen är SoU1980/81:11 15 underdimensionerad och synnerligen otillfredsställandeorganiserad samt att en fastare organisation skulle gagna såväl detidrottsmedicinska servicebehovet som den övriga hälso- och sjukvårdsapparaten. Motionärerna understryker att det är väsentligt att maninför utformningen av en ny lagstiftning för hälso- och sjukvården beaktaridrottsrörelsens speciella behov och strävar efter att tillgodose detidrottsmedicinska servicebehovet inom den framtida öppenvården. Nuvarande resurser för idrottsmedicinsk service m. m. Undervisning i idrottsmedicinförekommer integrerad i olika prekliniska och kliniska ämnen under läkarnasgrund- och vidareutbildning. Behovet av medicinska insatser isamband med idrott hänför sig till dels problemet att avgöra den enskildeslämplighet att delta i mer eller mindre ansträngande idrottsaktiviteter, delsomhändertagandet av de skador som kan uppkomma i samband med idrottsutövning.En medicinsk bedömning av hälsotillståndet inriktas främst påcirkulationsorganen, medan skador som uppkommer vid idrottsutövning i storutsträckning är av ortopedisk-kirurgisk natur. För olika typer av idrott -tävlingsidrott, motionsidrott osv. -föreligger olika behov av rådgivning rn. För idrott specialinriktad medicinsk service finns imindre omfattning. I samband med behandlingen av en med motion1979/80:1648 likartad motion (se nedan) inhämtades att vid lasaretten i ,, , samt i vid och Södersjukhusetbedrevs idrottsmedicinsk mottagning vissa timmar vid ordinarieortopedisk eller kirurgisk poliklinik. I fanns en friståendeidrottspoliklinik i sjukvårdshuvudmannens regi. Vid på fanns enidrottspoliklinik i riksidrottsförbunds regi. På ett flertal orter ilandet bedrevs i landstingens regi hälsokontroll av idrottsmän. Med anledning av ettutredningsuppdrag av regeringen överlämnade tillregeringen en av en särskild ledningsgrupp (hälsokontrollulredningen) utarbetadrapport. Hälsoundersökningar och annan förebyggande hälsovård,utvecklingstendenser (redovisar 1978:6).Hälsokontrollutredningen - som begränsade sitt arbete till i huvudsak den delav hälsovården som avser sjukdomsföiebyggande och sjukdomsuppspärande åtgärder-fann, att hälsoundersökningar endast var motiverade i den mån det kunde visas,att åtgärderna på ett gynnsamt sätt påverkade dödlighet, sjuklighet och/ellerlivskvalitet avseende medborgarnas förmåga att uppleva en meningsfull tillvaroi samhället. Utredningen föreslog, att hälsokontroller och annansjukdomsförebyggande verksamhet - SoU1980/81:11 16 innefattande hälsoupplysning- skulle förankras inomprimärvården och att ansvaret för planeringen av hälsokontroller och sjukdomsförebyggandeverksamhet skulle anförtros sjukvårdshuvudmännen. Hälsokontrollutredningenansåg vidare, att det borde ankomma på varje sjukvårdshuvudman att med hänsyntill förefintlig efterfrågan och tillgång på resurser besluta om inriktning,metoder och organisation för befolkningen av regelbundet återkommandehälsoundersökningar. Utredningen föreslog ett program för dessa undersökningar. Efter remissbehandling av rapporten och avsocialstyrelsens skrivelse i ärendet beslutade regeringen - ienlighet med förslag av - överlämna handlingarna till hälso-och sjukvårdsutredningen. Hälso- och sjukvårdsutredningen(HSU) har i sitt ovannämnda betänkande Mål och medel för hälso- och sjukvårdenbl. a. anfört (s. 264 och 265) att den fortsatta utvecklingen avhälsoundersökningar i första hand bör bli beroende av resultaten av ett utökatforsknings-, utvecklings- och utvärderingsarbete samt av utökadförsöksverksamhet på lokal nivå. Hälsoundersökningar inom sjukvårdshuvudmannensverksamhet bör enligt HSU inordnas i den lokala vårdorganisationen och så långtdet är möjligt samordnas med motsvarande aktiviteter inom exempelvisföretagshälsovården, främst för att förhindra dubbelarbete, men även för att fåstörre underlag för utvärderingar m. m. I en /riksmöteväckt motion, vilken hänvisades till socialutskottet, begärdes utredning om huroch var idrottsmedicinska serviceenheter borde byggas upp samt om hurbestämmelser för medicinsk specialitet i idrottsmedicin borde utformas.Utskottet inhämtade yttranden över motionen frän , universitets-och högskoleämbetet (UHÄ), , ,, samt läkarförbund.Härjämte inkom yttranden från gymnastik- och () i Örebrosamt från styrelsen för gymnastik- och idrottshögskolorna, vilka högskolorgenom den genomförda högskolereformen uppgått i nya högskoleenheter. , , tillstyrkte motionsförslaget om utredning av frågan ominrättande av idrottsmedicinska serviceenheter, GIH i uttalade sig fören sådan enhet av visst slag. och styrelsen förgymnastik-och idrottshögskolorna ansåg att överväganden om inrättande avidrottsmedicinska serviceenheter ankom pä hälso- och sjukvårdshuvudmännen.Socialstyrelsen fann inte skäl tillstyrka förslaget om utredning. SoU1980/81:11 17 ansåg att behovet av idrottsmedicinsk service borde kunnatillgodoses inom ramen för den av myndigheten föreslagna vårdstrukturen förhälso- och sjukvärden. framhöll att större delen av denrådgivande och behandlande idrottsrnedicinska insatsen borde kunna utföras inomden framtida primärvården och att länssjukvården eller regionsjukvården kundeanlitas vid behov av mera avancerad medicinsk service m. m. , som behandlade motionen i det i början av1977/avgivna betänkandet SoU 1977/78:4, föreslog att motionenskulle avslås, vilket blev beslut. Utskottet anförde bl. Utskottet anser i likhet medsocialstyrelsen att behovet av idrottsmedicinsk service bör kunna tillgodosesinom ramen för den vård som kommer att kunna lämnas vid en sådan vårdstrukturför hälso- och sjukvärden som styrelsen föreslagit. Då det därtill i förstahand ankommer på sjukvårdshuvudmännen att pröva om särskilda resurser skallavdelas för idrottsmedicinsk verksamhet inom hälso- och sjukvårdsorganisationenpåkallar motionärernas utredningskrav beträffande idrottsmedicinskaserviceenheter inte någon åtgärd av . Utskottet behandlade senare under1977/en under detta väckt motion, vari begärdesutredning om på vad sätt det idrottsmedicinska servicebehovet skulletillgodoses inom primärvården. På förslag av utskottet i betänkande SoU1977/78:27 avslog motionen. Utskottet framhöll att enligt HS 80skulle den övervägande delen av sjukvården lämnas på primärvärdsnivån vid bl.a. vårdcentraler och att hälsokontrollutredningen föreslagit atthälsokontroller och annan sjukdomsförebyggande verksamhet skulle förankrasinom primärvården. Någon anledning till en särskild utredning om hur detidrottsmedicinska servicebehovet skulle tillgodoses inom primärvården fannsenligt utskottets mening inte. I de motioner som behandlas i dettabetänkande tas upp frågor om utbyggnad av reumatikervården, om ökad satsning påpsyko-socialt stöd inom mödrahälsovården m. m., om utökning av verksamheten medeffektiv smärtHndring vid föriossning samt om tillgodoseende av idrottensmedicinska servicebehov inom öppenvården. Som en allmän bakgrund för behandlingen av motionerna hari ett föregående avsniU i betänkandet (s. 2-4) lämnats en översiktligredogörelse för sjukvårdsplaneringen och läkarutbildningen m. m. Av avgörande betydelse för utbyggnad av de områden sombehandlas i motionerna är bl. a. tillgängen på läkare - när det gällerreumatikervården inom verksamhetsområdena reumatologi, ortopedisk kirurgi ochmedicinsk rehabilitering, när det gäller smärtlindring vid förlossning ni. SoU1980/81:11 18 verksamhetsområdena anestesiologi (vetenskapen ombedövningsmetoderna), barnmedicin och gynekologi samt när det gälleröppenvården inom verksamhetsområdet allmänläkarvård. Som en ytterligare bakgrund till behandlingen avmotionerna lämnas här uppgifter om antalet läkare med vidareutbildning förnämnda områden inom offentlig hälso- och sjukvård, företagshälsovård och privatpraktik samt uppgifter i motsvarande hänseenden beträffande denfördelning av den beräknade tillgängen på läkare som utgjort s. k.planeringshorisont i de två senaste läkarfördelningsprogrammen (LP 82 och LP82-R). Inom förbereds f.n. ett förslag till ett läkarfördelningsprogram (LP83). Slutet av kommer aU utgöra planeringshorisont för LP 83, ochdet beräknas att antalet vidareutbildade läkare inom offentlig hälso- ochsjukvård, företagshälsovård och privat prakfik då skall öka till mellan 17 100och 17 600. I mofion 1979/80:839 av BertilDahlén (fp) anförs bl. a. au de reumatiska sjukdomarna ökat betydligt i vårtland och att allt fler landsting redan inrättat eller ämnarinrätta reumatologiska kliniker men att tillgängen pä läkare är ytterstbegränsad. Motionären framhåller mot denna bakgrund att det är önskvärt attytterligare åtgärder vidtas för att öka utbildningen av läkare förreumatikervården. 1 mofion 1979/80:852 av m. fl. (c) och motion1979/80:1228 av () anförs bl. a. att det för reumatologiskspecialistvård för barn behövs ca 35 vårdplatser, medan det finns endastca 20 vårdplatser, nämligen vid den barnreumatologiska enheten vid regionsjukhusetLunds lasarett. Motionärerna framhåller angelägenheten av att enheter förreumatologisk specialistvård för barn tillkommer vid ochvid i . I motion 1979/80:852 och i motion 1979/80:1228(yrkande 1) begärs att skall fullfölja ett åtmyndigheten lämnat uppdrag att utarbeta sektorprogram för vårdsektornrörelseorganens sjukdomar samt framlägga förslag till utbyggnad ochdecentralisering av barnreumatikervärden. I motion 1979/80:1228 (yrkande SoU1980/81:11 19 2) begärs härjämte att det stora behovet av värdplatserför reumatoida barn i norra delarna av vårt land skall beaktas. Under den allmänna motionstiden väcktes ett antalmotioner om utbyggande av reumatikervården - med bl. a. förslag om inrättandeav vårdplatser för barnreumatiker vid i . Inför behandlingenav motionerna anordnade utskottet ett sammanträffande medföreträdare för . , Svenska läkaresällskapetoch , varvid frågor om reumatologisk vård belystes.Företrädarna för och framhöll bl. a. att devar medvetna om att särskilda insatser måste göras i fråga om reumatikervården.Företrädarna för framhöll vidare bl. a. att isyfte att komplettera sitt principprogram för hälso-och sjukvården inför1980-talet förberett ett utvecklingsarbete om vårdsektorn rörelseorganenssjukdomar. Utskottet framhöll vid behandlingen av motionerna bl. a.att det fanns starka skäl för att den reumatologiska vården ägnades särskilduppmärksamhet vid den fortsatta strukturomvandlingen och utbyggnaden av hälso-och sjukvården, att det var angeläget att utredningsarbete omrörelseorganens sjukdomar sattes i gång utan dröjsmål och bedrevs medskyndsamhet samt att utredningsarbetet bedrevs i nära kontakt med de förplaneringen och utbildningen av hälso- och sjukvårdspersonal ansvarigamyndigheterna. Utskottet framhöll vidare att särskilda resurser i olika delarav landet för behandling och vård av reumatiskt sjuka barn tedde sig mycketangelägna. Utskottets betänkande i ärendet, SoU 1978/79:6, behandlades avriksdagen /, varvid på förslag avutskottet beslutade ge regeringen till känna vad utskottet anfört beträffandereumatikervården (rskr 1978/79:7). Med anledning av beslut beslutade regeringen ijanuari 1979 att uppdra åt att i enlighet med vad utskottetanfört skyndsamt utarbeta sektorprogram för vårdsektorn rörelseorganenssjukdomar och därvid överväga bl. a. vilka åtgärder som bör vidtas för attförbättra rekryteringen av läkare och annan personal till ifrågavarandevårdområden. Regeringen överlämnade utskottets betänkande och riksdagensskrivelse i övrigt till sjukvårdsdelegation. Efter en inledande delstudie utarbetades enprojektplan för utredning om ett sektorprogram avseenderörelseorganens sjukdomar. Enligt projektplanen skall sektorprogrammet liggatill grund för hälso-, sjuk- och socialvårdspolitiska ställningstaganden samttjäna som underlag för huvudmännens planering. Inom programmet skall mananalysera och lämna förslag beträffande bl. a. organisation och avgränsning avvårdsektorn samt samverkan inom denna mellan primärvård, länssjukvård ochregionsjukvård. Vidare skall behovet av medicinska och sociala åtgärder inomvårdsektorn redovisas. Utredningsarbetet omfattar även frågor om barnreumatologin.Under utredningsarbetet skall bl. SoU1980/81:11 20 av förändringar inom grundutbildningen, vidareutbildningenoch fortbildningen för sjukvårdspersonalen beaktas. Det är avsett attslutresultat från utredningsarbetet skall kunna framläggas . Utskottet vill understryka angelägenheten av att - när ettsektorprogram föreligger - kraftfulla åtgärder vidtas för att förstärkareumatikervården i vårt land. Med hänsyn fill det anförda påkallar motionerna1979/80:839,1979/80:852 och 1979/80:1228 inte någon åtgärd av riksdagen.Utskottet avstyrker således motionerna. Ökad satsning på psykosocialt stöd inom mödrahälsovårdenm. 1 mofion 1979/80:639 av . (vpk) tas upp frågor om mödrahälsovården och frågor om smärtlindring vidförlossning. De sistnämnda frågorna behandlas i nästföljande avsnitt. Motionärerna anför bl. a. att nästan alla gravida kvinnorbesöker mödravårdscentralerna och får där en bra kroppslig vård. Den socialaoch psykiska vården däremot, påpekas det, är dåligt utbyggd.