bet · G401KU25 · 1980-12-31 00:00:00 — Undersådana omständigheter hade det enligt utskottets mening varit naturligt förutrikesministern att föra upp frågan till regeringen i dess helhet. Det måsteanses vara en allvarlig försummelse av med den information hondelgivits att hon uraktlåt att inhämta hela regeringens inställning tillTelub-projektet. Försvarsminister såg allvarligt på varjesamarbete med krigsmakt. Så mycket märkligare är det att han intevisade någon handlingskraft alls för att stoppa , vilket handjupt ogillade utifrån försvarspolitiska och utrikespolitiska utgångspunkter.Sålunda kon- KU1980/81:25 81 taktade han bland moderatstatsråden varken sin partiledareGösta eller den för ärenden av liknande slag närmast ansvarige, . Märkligt är vidare att inget av statsråden från det tredjekoalitionspartiet -- blev informerad på detta stadium. Frågan synessålunda inte 1977-1978 ha tagits upp med dåvarande folkpartiledaren och vicestatsministern, . Att information uteblev fick särskilt olyckliga konsekvenser,då ministären avlöstes av folkparfiregeringen . Under regeringen slutförde Dahlbergförhandlingarna med libyska luftförsvaret. Kontraktet undertecknades i mars1979. Av fidigare redogörelse framgår att nästan omedelbartefter regeringsskiftet sökte kontakt med handelsminister men att denneinte hade tid att ta emot honom. Ett sammanträffande blev av först den 14februari 1979. bedömning av avtalet överensstämde medUD-tjänstemännens, och , så långt att han ansåg det uppenbart attäven en utbildning i civila ämnen skulle komma till militär användning, därföratt Telubs avtalspartner och köpare av utbildningen var libyska luftförsvaret. Beträffande utbildningens skadlighet och frågan om man bordeavråda från den skiljde sig uppfattning radikalt från de berördaUD-tjänstemännens. En kunskapsöverföring av detta slag stred enligt honom motandan i krigsmaterielkungörelsen och borde stoppas. vägrade under denanimerade överläggningen hos handelsministern vika sig för ett enskiltstatsråds, som han uppfattade det, muntliga försök att skrämma Telub uraffären. Däremot förklarade - vilket inte velat bestrida - attTelub-bolaget oberoende av det rättsliga läget skulle samarbetsvilligt foga sigi att frånträda avtalet, om regeringen i dess helhet tog ansvaret för ettsådant beslut. Av vad som framkommit vid utskottsutfrågningarna drarutskottet slutsatsen att regeringen I kunnat påverka avtalsförslagetsutformning så att ingen utbildning med militärtekniskanknytning kommit att offereras och att regeringen kunde ha stoppatavtalet före dess undertecknande . Gemensamt för vad som hände i de båda borgerligaregeringarna var att berörda statsråd lät möjligheterna fill ingripanden - omde verkligen velat göra sådana - rinna sig ur händerna. I regeringen I var försvarsministern djupt oroadoch kände utrikesministern olust. Frågan om utbildningens lämplighet fördesdock inte till allvarhg bedömning hos vare sig statsministern eller regeringeni övrigt. I regeringen diskuterades visserligen frågan i enstörre krets statsråd med statsministern i spetsen. Det sades också attsamtliga deltagare i KU1980/81:25 82 överläggningarna delade handelsministerns negativainställning fill projektet. Resultatet av överläggningen blev dock attuppdraget att fullfölja samtalen med Telub-ledningen gavs tillindustriministern, som var ytligt insatt i frågan och av allt att döma inteansåg sig ha till uppgift att aktivt verka för att avstyra projektet. Mot bakgrund av lämnade informationer fram till avtaletsundertecknande och statsrådens reaktioner på dessa var det rimligt attTelub-ledningen uppfattade situationen som att man fått grönt ljus frånregeringen för . I kanslihuset fanns handlingar, som klargjorde innehålleti utbildningen. Utbildning skulle ges i ämnena elektronik, radarteknik ochrobotteknik. Det var vidare känt i kanslihuset att utbildningen syftade tillmilitär tillämpning inom luftförsvaret och annan bevakning. Utskottet anser detorimligt att anta annat än att detta stod klart för kontaktade statsråd iregeringen I och folkpartiregeringen. Så aningslös får ingen medlem aven regering vara att den inte förstår att om det libyska luftförsvaret sänderpersonal till för utbildning till priset av höga kostnader är syftetrimligen inget annat än att de militära rekryterna skall bli skickligare i sinmilitära funktion. Under regeringen drogs Telub-affären inför allmänheten dels genommassmediernas nyhetsrapportering, dels genom frågor och svar i riksdagen.Regeringen uttalade sig inför i flera sammanhang om Telub-affären,likaså fattades regeringsbeslut och utsändes presskommunikéer m. m. Av utskottsutfrågningarna framgår att olika statsråd låtitorientera sig från Telub-ledningen bl. a. med anledning av tidningsuppgifter.Statsminister har också enligt uppteckning i UD mottagit och informeratisraeliske ambassadören. Vidare har handelsministern informerat den libyskeambassadören. De informationer som regeringen lämnat den svenskaallmänheten om har fram fill gått ut på attutbildningen skulle vara helt igenom civil och inte ha någon militärtekniskinriktning. I har vidare uppgivits att regeringen har varkenanledning eller möjlighet att stoppa utbildningen. Utskottet måste konstatera att den lämnade informationenstår i dålig överensstämmelse med i kanslihuset faktiskt kända förhållanden. Det är visserligen riktigt att inför utskottetmedgett att han sedan kontraktet underskrivits inte lämnat fullständiginformation till bl. a. regeringen om utbildningens innehåll. Detta år anmärkningsvärt men ligger utanförkonstitutionsutskottets granskning. Vad som i detta sammanhang måste framhållasär att utebliven eller "inte komplett" information i ett senare skedegivetvis inte fråntar regeringen dess skyldighet att inför riksdag ochallmänhet lämna sanningsenliga uppgifter om vad regeringen eller medlemmar avden genom information på ett tidigare stadium känt till om utbildningen. KU1980/81:25 83 Utskottet har fidigare redogjortför innehållet i de handlingar, som lämnat sådan information. En utmärktsammanfattning av den kunskap, som förelegat vid olika fidpunkter, lämnas i enUD-promemoria upprättad . Upplysningarna i dessa dokumentsammanfattas på så sätt att utbildningen skulle avse civila ämnen men syftetmed utbildningen var att utbilda personal för luftbevakningsuppgifter och annanelektronisk bevakning. Dessa informationer, som varit lättillgängliga förregeringen, har konsekvent undanhållits allmänheten. Likaså döljs det viktigaförhållandet att del av libyska krigsmakten - luftförsvaret - genom libyskaförsvarets inköpstjänst beställt och betalat utbildningen. Utskottet konstaterar att den energiska fixeringen vid"civil" respektive "militär" utbildning i regeringensuttalanden och kommunikéer har använts för att dölja att den tillåtit Libyenskrigsmakt att sända personal ur sitt luftförsvar till träningsläger i . a. för att lära sig hantera kvalificerade tekniska komponenter i ettluftförsvarssystem. Som framgår av utskottets redovisning har statsministerFälldin, efter det att UD:s promemoria - med ensammanfattning av vad som varit känt i kanslihuset - upprättats,inför ambassadör uttalat att utbildningspaketet blivit något helt annatän man tänkt sig. Likaså konstaterar statsministern att den personal som skallutbildas är militärer. Denna regeringschefens syn på utbildningens innehåll harundanhållits den svenska allmänheten. Så skedde också i handelsministernsfrågesvar i . beslöt regeringen att uppdra åtkrigsmaterielinspektören att följa den utbildning av libyska medborgare som lämnasvid Telub. I pressmeddelandet säger handels- och industriministrarna att nyttmaterial kommit fram rörande den tekniska utbildningen av libyer. Dettamaterial skiljer sig från vad som tidigare redovisats inför bl. a. regeringen,heter det i meddelandet. I detta sägs vidare att delar i de sista avsnitten avden fyraåriga utbildningen har viss militär-teknisk inriktning. Dessa delarstår alltså i strid med Telubs tidigare försäkran om att utbildningen skullevara helt igenom civil, framgår vidare av meddelandet. Samma informationlämnades i av handelsminister . Mot bakgrund av vad som framkommit under utskottetsgranskning av frågans handläggning på regeringsnivå ger pressmeddelande ochfrågesvar i ett mycket missvisande intryck av vad som passerat i treregeringar. Det lämnas ingen information om vad meddelat UD redan idecember 1977 under regeringen I och att denna information var kändinte bara för och utan även för bl. a. handelsministernoch statsministern i regeringen innan avtalet underskrevs. Det äranmärkningsvärt att bland dem som deltagit i regeringsbeslutet och utfärdat kommunikén återfinns de KU1980/81:25 84 informerade statsråden , och . Likasådöljs i pressmeddelandet att det varit känt iregeringen att Telubs motpart var libyska luftförsvaret och att de som skulleutbildas var knutna till libyska krigsmakten. Det är ägnat att underminera förtroendet förregeringsmakten i en parlamentarisk demokrati om den - som skett iTelub-affären - vid upprepade tillfällen lämnat vilseledande uppgifter. Dettaär vad som inträffat vad gäller redovisningen av regeringens kännedom omutbildningens innehåll och syfte. Det är också ovärdigt en regering att skyllasin bristande handlingsförmåga på underordnade tjänstemän eller detkontraktsslutande statliga bolag, vars ledande företrädare före avtaletsingående lämnat utförlig information om projektets innebörd. Utskottet finneratt regeringen borde ha öppet redovisat och tagit ansvaret för den utbildningmed militärtekniskt inslag som flera medlemmar av regeringen känt till men inteingripit mot. Regeringens hantering i slutskedet av frågan omutbildningen visar att dess behörighet att ingripa mot ett statligt bolag intebehöver ställas på sin spets, om det finns samarbetsvilja från båda parter.Regeringens beslut att låta krigsmaterielinspektören följa utbildningen vidTelub fattades efter begäran från bolagets styrelse. I enpresskommuniké heter det att regeringen på diplomatisk väg meddelat den libyskaregeringen att den del av utbildningen som skulle ha militär inriktning inte kangenomföras. Vidare har regeringen, som det heter, "försäkrat sig om attTelubs styrelse vidtar åtgärder sä att ingen del av utbildningen fårifrågavarande (militärtekniska) inslag". Den valda beslutsmodellen, som bygger på samarbete mellanregering och företag, stod öppen även under den tidigare Telub-ledningen,vilken genom och inför utskottet uttryckligen förklarat attden självklart skulle ha rättat sig efter beslut av regeringen i fråga ominnehållet i utbildningen. Utskottet vill erinra om att de legala förutsättningarnaför ingripanden har varit desamma under samtliga skeden av Telub-affären. Ingenav de tre regeringarna kan åberopa konstitutionella skäl för sin passivitet. Sammanfattningsvis vill utskottet uttala följande ombehandlingen av frågan om utbildningen av libyska militärer vid Telub inomregeringarna , och . Gemensamt för vad som hände i regeringarna var att berörda statsråd lät möjligheterna till ingripanden - om deverkligen velat göra sådana - rinna sig ur händerna. Anmärkning riktas motutrikesminister och försvarsminister i föratt de inte handlagt frågan med tillräcklig omsorg. Särskilt bör påpekas attKarin Söder, för vilken ärendet föredrogs, lämnade utan erinran att Teluboffererade utbildning till libyska krigsmakten. Utskottet vill också riktaanmärkning mot handelsminister för att hani regeringenFälldin II gett allmänheten och envilseledande bild av vad som faktiskt var känt i kanslihuset om utbildningensinnehåll och syfte. KU1980/81:25 85 5. beträffande avsnittet 12. Ändrade regler förbasbeloppet anser att den del av utskottets yttrande på s. 54 som börjar "Utskottet är" och slutar"och sammanslutningar" bort ha följande lydelse: Såvitt utskottet kunnat finna har någon utredning angåendekonsekvenserna av ändringen beträffande basbeloppets nya beräkning på andraområden än vad gäller pensionsbelopp och vissa andra förmåner på socialområdetinte företagits innan besparingspropositionen förelades . Även denkortfattade redovisning som gjordes i propositionen var bristfällig och gavingen nöjaktig klarhet om regeringens intentioner på pensionsområdet. En följd härav blev att socialförsäkringsutskottet fannsig nödsakat att föranstalta om en omfattande remissomgång till bl. a. statligamyndigheter och enskilda sammanslutningar samt skilda riksdagsutskott. Underlåtenheten att redovisa konsekvenserna av den nyabasbeloppsberäkningen har uppenbarligen varit ägnad att skapa storrättsosäkerhet hos de många grupper i samhället som berörs av basbeloppet. Motden angivna bakgrunden är det mot och svenska folket synnerligennonchalant av regeringen att inte låta de nya reglerna få den granskning i formav ett remissförfarande till myndigheter och sammanslutningar som förutsättsenligt regeringsformen. Med hänvisning till det anförda riktar utskottetanmärkning mot regeringen för dess handläggning av basbeloppsfrågan. 6. beträffande avsnittet 13 Handläggningen av stödet tillNorrländska (Ncb) på som på s. 58 börjar "Som utskottet"och på s. 60 slutar "utskottets sida" bort ha följande lydelse: Statsrådsberedningen har i sina anvisningar tillförvaltningslagens tillämpning i (upplaga) uttalatföljande i fråga om jäv för statsråd: "Det bör i princip undvikas att ett statsråd som ärjävig i ett ärende enligt någon av de jävsgrunder som angavs i 4 §förvaltningslagen föredrar ärendet eller annars deltar i avgörandet av det vidregeringssammanträdet. Också i tveksamma fall bör statsrådet avstå frän attdelta i avgörandet." Väsentligen samma resonemang tillämpas på statsrådetsdeltagande i beredningen av ett regeringsärende. Mot bakgrund av dessa uttalanden finner utskottet attindustriminister . Åsling får anses ha brustit i tillbörlig försiktighetnär han trots sina personliga intressen i Ncb ansvarat för beredningen avNcb-ärendet och deltagit i regeringsbeslutet i frågan. När detgäller----- (=utskottet)--- ej behandlat propositionen. har vid flera fillfällen krifiserat attregeringen använt industrigarantilån för att ge företag, som råkat i kris,rådrum för överväganden om rekonstruktion av företaget. Dessa uttalanden harfram inte lett KU1980/81:25 86 till andra resultat än att utredningar i frågan tillsatts.Först har förelagts proposition i ämnet. Genom attregeringen inte följt uppmaning att skapa legala former förrådrumsstöd har regeringen försatt sig i situationen att ånyo tvingas användaindustrigarantilånen i rådrumssyfte utan att ha författningsmässigt stöd härför. I fråga om de pressmeddelanden som utsändes i Ncb-fråganfrån industridepartementet kan det enligt utskottet konstateras att deuppgifter om regeringens avsikter som lämnas i meddelandena av den 19 novemberoch klart står i strid med varandra. I det första meddelandet sägsatt regeringen avsåg föreslå ett statligt kapitaltillskott på 375milj. i form av nytt aktiekapital. I det senare meddelandet har dennauppgift ändrats till 300 milj. kr. i aktiekapital och 100 milj. kr. i lånekapital.De sistnämnda uppgifterna överensstämmer med innehållet i den proposition somförelagts . Enligt utskottet är det uppenbart att de uttalanden avindustriministern om regeringens avsikter som fanns i det förstapressmeddelandet inte var tillräckligt förankrade i regeringskretsen.Industriministern och ekonomiministern framförde skilda uppfattningar ifrågan. Utskottet anser det också fel att konkurs nämndes som ett alternativ ipressmeddelandet . Utskottet finner också anledning att påtala tidsutdräkteni detta ärende. Sedan innebörden av regeringsförslaget offentliggjorts genompressmeddelande den 1 demcember tog innan propositionavlämnades till . Detta dröjsmål med förslaget torde hamedverkat till att ytterligare försämra den utsatta ekonomiska situation somföretaget redan tidigare befann sig i. Sammanfattningsvis anser utskottet att regeringenshandlande i Ncb-frågan kan kritiseras i flera hänseenden. Industriministern hari jävsfrågan inte iakttagit den försiktighet som var påkallad. I fråga ombeviljande av rådrumsstöd har det brustit när det gäller de legalaförutsättningarna. Oklara och motstridiga uppgifter om regeringens inställninghar lämnats under ett kritiskt skede av Neb-frågans behandling. Slutligen långsamma handläggningen av denna fråga förvärrat problemen inom företaget. anfört ges till känna. 7. beträffande avsnittet 14. Dispens enligt den s. k.Sydafrikalagen anser att den del av utskottets yttrande på s. 62 som börjar"Vad först" och slutar "förevarande dispensärende" bort haföljande lydelse: Utskottet är medvetet om attbeslutsprocessen i en koalitionsregering kan vara komplicerad. Ändock harhandläggningstiden i detta fall varit för lång med tanke pä sökandeföretagetsrätt att utan onödigt dröjsmål få besked i ett investeringsärende av betydelseför dess företagsekonomiska dispositioner. Som ------ (= utskottet)--- förevarande fall. KU1980/81:25 87 Om ärendets handläggning villutskottet tillägga att Sandvikansökningen hörde till kategorin principielltviktiga. Detta framgår av den behandling frågan fick ur utrikespolifisk aspekti regeringen - en behandling, som utmynnade i att utrikesministern jämte övrigafp-statsråd anmälde avvikande mening. Statsrådens rätt att reservera sigifrågasätts givetvis inte. Utskottet anser sig dock böra göra en erinran om detovanliga i att skiljaktig mening anmäls i statsrådet i ett utrikespolitiskt ämneoch det unika i att utrikesministern befinner sig bland reservanterna. anfört ges till känna. 8. beträffande avsnittet 15. Regeringens handläggning avvissa varvsfrågor anser dels att den del av utskottetsyttrande under rubriken som på s. 63 börjar "Utskottetvill" och på s. 64 slutar "utskottets sida" bort ha följandelydelse; Som framgår av det föregående avvisade våren1980 regeringens förslag att Öresundsvarvet skulle läggas ned. Detta beslut harenligt utskottets mening inte följts upp på ett korrekt sätt från regeringenssida. Det kan i stället med fog hävdas att regeringen sökt motverka ettrealiserande av riksdagsbeslutet. I första hand syftar utskottet på deuttalanden i frågan som efter riksdagsbeslutet gjorts av industriminister . Genom att vid skilda tillfällen uttala sig synnerligen negativt omvarvets möjligheter att bestå har han i hög grad medverkat till att skapa ettförsämrat klimat för varvets verksamhet såväl när det gäller dess möjligheteratt få behålla erfaren och skicklig personal som dess förutsättningar att fålönsamma order. Till den negativa utvecklingen har vidare enligtutskottets mening bidragit, att varvet inte tillförts alla de medel somanslagits av . Utskottet finner det således anmärkningsvärt att de 100milj. som varvet tilldelats i s. k. utvecklingsbidrag inte kommit varvettill del. Först har åtgärder vidtagits för att överföra dessapengar till det nybildade bolaget . Den enligt utskottets mening allvarligaste bristen iregeringens handläggning av Öresundsvarvsfrågan riksdagsbeslutär dock att regeringen inte återkommit till i frågan så snartvarvsledningens planer på att lägga ned varvet blev kända. Med det anförda riktar utskottet anmärkning mot regeringenför dess handläggning av Öresundsvarvsfrågan. dels den del av utskottets yttrandeunder rubriken som på s. 66 börjar "Den verkställda" ochslutar "utskottets sida" bort ha följande lydelse: Som framgår av det föregående har nedläggningen av Kalmarvarv föregåtts av ett grundligt utredningsarbete som lett fram till att statenborde tillskjuta varvet 30 milj. kr. Detta ställningstagande som bekräftades av KU1980/81:25 88 riksgäldsfullmäktige och varäven under hand godkänt av industridepartementet dels genom att en representantför departementet deltagit i utredningsarbetet dels genom offentliga uttalandenav industriministern. På grund härav utgick självfallet såväl varvsledningensom anställda och leverantörer från att staten skulle tillskjuta erforderligamedel till varvet. a. ledde detta till stora ekonomiska åtaganden förleverantörerna. Regeringsbeslutet att inte fullfölja den träffadeöverenskommelsen med varvsägarna har således fått mycket olyckliga konsekvenserför de människor som personligen berörts av varvsnedläggelsen. Särskiltbetänkligt ter det sig enligt utskottets mening att industriministern klartförespeglat att den föreslagna lösningen skulle genomföras trots att hanuppenbarligen inte haft regeringen bakom sig. Med det anförda riktar utskottet anmärkning mot regeringenför dess handläggning av frågan om medelstillskott till varv. 9. beträffande avsnittet 17. Övriga frågor såvitt avserd.Regeringens handläggning av ärenden rörande vapenexport till anseratt utskottets yttrande i detta avsnitt på s. 71 bort ha följande lydelse: Som medlem av togSverige ställning mot den väpnade aktion varmed Indonesienförsökte annektera den tidigare portugisiska kolonien . hardärefter under en följd av år stött de FN-resolutioner som hävdat till självbestämmande och krävt tillbakadragande av styrkorfrän området. Vid den senaste FN-resolutionen i ämnet avstod visserligenSverige från att delta i omröstningen om . Detta föranleddesemellertid enbart av humanitära skäl. I den svenska röstförklaringen framhöllsatt höll fast vid sin uppfattning att "genom sininvasion av och sin vägran att genomföra FN-resolutionen harbrutit mot principen om självbestämmanderätt. Mot denna bakgrund finner utskottet det anmärkningsvärtatt svensk vapenexport till upptagits i ökad omfattning. Utskottetkan inte instämma i den tolkning av riktlinjerna för svensk vapenexport somgjorts från de olika borgerliga regeringarnas sida. Utskottet vill särskiltpeka på att enligt riktlinjerna får inte ens s. k. defensiv materiel exporterastill en stat som befinner sig i väpnad konflikt med annan stat. I övriga fall,alltså t. ex. när en stat har inre väpnade oroligheter, kan export tillåtas avdefensivt materiel som inte kan utnyttjas för att påverka den föreliggandekrissituationen. Enligt riktlinjerna skall bedömningen i dessa frågor vararestrikriv. Hur man än bedömer konflikten i är mot bakgrundav det anförda enligt utskottets mening uppenbart att export av t. ex.luftvärnskanoner till under pågående strider med inte KU1980/81:25 89 överensstämmer med de riktlinjer som antagit förvår vapenexport. Detanförda ges till känna. 1. beträffande avsnittet I. Parlamentarismen och regeringens beslutsformer avDaniel Tarschys (fp) som anför följande: En lamentation över"parlamentarismens förfall" hör till de stående inslagen isocialdemokraternas argumentering vid decharge-granskningen. framförsdenna klagan i en reservation till utskottets redogörelse för pariamentarismenoch regeringens beslutsformer. Eftersom reservationen inte i någon nämnvärdutsträckning anknyter till utskottets framställning vill jag i ett särskiltyttrande något kommentera socialdemokraternas synpunkter. För det första är reservanterna påfallande vårdslösa isitt språkbruk. Med "parlamentarism" menas enligt vad som är allmäntvedertaget ett statsskick i vilket regeringen är ansvarig inför . Ettsådant ansvarsförhållande föreligger inte i andra statsskick, t. ex. detkongressionalistiska som tillämpas i eller det konstitutionellt-monarkiskasom tidigare tillämpades i . Begreppet "parlamentarism"används följaktligen för att beskriva relationerna mellan regering ochparlament. Däremot utsäger det ingenting om regeringens inre arbetsformer ellerpolitiska bedömningar i konkreta frågor. När reservanterna klagar överberedningen av enskilda ärenden är det således en kritik som saknar samband medderas påstående om att parlamentarismen inte skulle ha fungerattillfredsställande. För det andra brister socialdemokraterna i konsekvens. Denbild de tecknar av parlamentarismens innebörd stämmer inte överens med vad desjälva i olika sammanhang har hävdat. Således tycks det plötsligt varaoförenligt med parlamentarismen att utnyttja den i grundlagen inskriva regelnom reservation mot regeringsbeslut.