bet · G401KU25 · 1980-12-31 00:00:00 — Den är öppen -det har man sett när journalister kommit ångande direktin i skolan. Jag undrar hur man skulle reagera i en normal svensk skola om detplötsligt stod ett antal journalister med kameror i klassrummen. Det ärskrämmande att se hur massmedia kan bete sig. Detta är sagt inom parentes, menvarav hjärtat är fullt . Jag är tvungen att ge uttryck för hur fruktansvärtman bär sig åt när man tror att man bara gör sitt jobb. Något försök att få mig att avstå från projektet gjordeinte . Han uttryckte en allmän oro för en möjlig sekretessläcka,men jag kunde lugna honom i det avseendet. Sedan blev inte mer ordat i detfallet. Efter det har jag inte haft ytterligare kontakt med Nordbeck förrän hanbesökte mig den 1.12.1978. Då var det en ny statssekreterare i försvarsdepartementet,nämligen . Sedan hände ingenting ytterligare i den här frågan. Ijanuari-februari 1978 hade jag alltså kontakt med statssekreteraren iförsvarsdepartementet. Sedan fortsatte vi förhandlingarna. De blev långa ochutdragna. Önskemålframfördes då om att få köpa defensiv krigsmateriel. Som det har stått ipressen besökte Jalloud, som då var premiärminister- nu har man ingen sådanlängre i - 1974 och gjorde en framställning om att få köpa offensivkrigsmateriel. framställdes det så att det var fråga omdefensiv krigsmateriel. Vederbörande ville att jag skulle framföra önskemålettill . Jag lovade att framföra det budskapet. Detta var deförsta dagarna . Jag kom tillbaka . Vid just den tidpunkten pågick Spel-78 i den 9-11oktober. Nuvarande handelsministern var inledare till konferensen, och jag hadehoppats få dllfälle att framföra budskapet från den libyska regeringen dllhonom, men den var upptagen av kärnkraftsfrågan, ochregeringen I avgick strax efter detta. måste omgåendeefter sitt inledningsanförande vid Spel-78 resa dll . Krigsmaterielinspektören var då ofta sjuk, ochdet var svårt att få kontakt med honom. Jag begärde genom hovrättsrådetHolgersson, som var tjänsteförrättande krigsmaterielinspektör. att få tid hosden nya handelsministern dels för att anmäla främst önskemålet frånöverbefälhavaren i om visst samarbete med , dels också för attpassa på att informera honom om utbildningsprojektet. Trots ett flertal påstötningar - jag skulle tro att detvar tre påstötningar på att begära tid hos handelsministern - fickjag besked att han var så upptagen av annat att han inte hann med att ta emotmig. KU1980/81:25 305 Så plötsligt fick jag i början påfebruari 1979 besked från krigsmaterielinspektören att handelsministernmotsatte sig projektet. Jag blev mycket förvånad och frågadekrigsmaterielinspektören general , som var tillbaka i tjänst, vad somhade hänt. Det finns ingen anledning att använda de ord som då sade,men i varje fall ville inte handelsministern låta resonera med sig i den fråganutan motsatte sig helt. Jag begärde då att få träffa handelsministern för attfå framföra de synpunkter som gällde. Det var inte handelsministern som kallademig, utan jag begärde att få träffa honom, eftersom jag inte kunde nöja mig medmuntliga direkdv från handelsministerns handgångne man. Jag fick då fid tillden . Före sammanträffandet med träffade jagkrigsmaterielinspektören, som hade upprättat en promemoria i ärendet. Jagutgick från att när ett statsråd har beslutat sig för att riva upp ett beslutsom har fattats av en tidigare regering har han mycket noga satt sig in ifrågan. I kanslihuset handläggs ofta ärenden som gäller överklaganden ellerbesvär, och då sätter man sig verkligen in i alla detaljer, söker tränga nerfill bakgrunden och tar fram all information som finns i ärendet. Så gjordesdet i varje fall när jag tjänstgjorde i kanslihuset. Jag utgick alltså från atthandelsministern hade tagit del av all den dokumentation som fanns ikanslihuset innan han fattade sitt beslut och kallade upp mig, som han säger,för att meddela att han motsatte sig att projektet genomfördes. Jag gick igenom vad jag själv hade meddelat kanslihusetoch utgick från att han måste ha hittat någonting nytt som han måste tala omför mig. Kontraktsförhandlingarna var då slutförda. Vi hade lämnatvårt slutbud. En medarbetare till mig hade tillbringat hela januari i Tripoli.Vi lämnade ett slutbud - take it or leave it - och fick besked under hand attmotparten accepterat vårt bud. Jag har läst i pressen, där så mycket är baserat påhörsägen och ohka uttalanden, att industriminister har sagt någonting omatt vi var långt ifrån varandra i prisförhandlingarna och att detta borde användassom motiv för att komma ur affären. Så var inte fallet. Vi hade lämnat vårtslutbud, och det var i princip accepterat. Det som återstod för mig var att åkaner och skriva på kontraktet. Vi hade presenterat ett draft contract, och detgällde bara att skriva in vissa slutsiffror som vi meddelat muntligt, och vifick besked att det var klart. Jag kom dll handelsministern efter det attkrigsmaterielinspektören hade varnat mig för det stämningsläge somhandelsministern befann sig i och meddelat att han helt motsatte sig projektetpå ett. Jag vill inte säga de ord som han sade. Närvarande i handelsministerns rum var utrikesrådet utgick därför från att handelsministern hade tagit del av den promemoriasom hade upprättats av denne. Vidare var krigsmaterielinspektören närvarande. Han hadedllgång dll erforderliga aktstycken i ärendet. Han hade dessutom skrivit enpromemoria 20 1980/81. KU1980/81:25 306 Krigsmaterielinspektören hade aldrig till miguttryckt någon avvisande uppfattning om projektet, men i den promemoria hantydligen skrivit till handelsministern, eftersom handelsministern refereradevissa saker, förstod jag att även krigsmaterielinspektören var negativ tillprojektet och att det var mera känslomässigt än sakmässigt. Jag vill på nytt erinra om att i det här projektet finnsdet ingenting som strider mot svensk lag eller författning. Sedan är det enuppfattningsfråga om man vill att detta skall göras eller inte göras. Detförsta jag gjorde var att få ett uttalande i just den delen från regeringenFälldin I via . Nå, vi väntade i handelsministerns rum. Han var minst sagt upprörd. Vi hann i stort sett bara hälsa och sättaoss ner igen när han direkt sade att "den här saken får integenomföras". Jag vill inte besvära den ärade församlingen med precisallt som sades, för det tycker jag är olämpligt att återge, men så mycket ärklart att han försökte skrämma mig ur projektet muntligen. Jag sade att vi intehar något ministerstyre i landet, men om regeringen fattade ett beslut ochmeddelade mig det på övligt sätt - skrifdigt - skulle vi självfallet följa det.Jag sade också att det tyvärr var för sent för mig att dra mig ur affären utanatt riskera skadestånd. Det är i och för sig inget problem, men jag måstereferera till att förbjuder mig att genomföra projektet, ocharaberna, som är mycket känsliga, kommer att uppfatta det som en skymf, och detkommer att skada våra affärer. Svenska företag har en del ganska stora affärerpå gång. Jag är övertygad om att de kommer att influeras av ett sådantuppträdande från den sida. Vi hade en ganska hård diskussion, och han hotade med bådedet ena och det andra. Han har hävdat efteråt att man saknade konstitutionellamöjligheter att tvinga mig till annat beslut. Det finner jag vara litetkonstigt. Jag sade att regeringen inte bara kan muntligt tvinga mig urprojektet. Då sade han själv: "Jo, regeringen kan göra mycket. Regeringenkan avsätta generaldirektörer, ordna extra bolagsstämma, avskeda styrelser, sedll att det blir ny ledning." - "Javisst", sade jag, "detkan regeringen." Regeringen har sagt att den ansåg sig sakna konstitufionellamöjligheter att fatta ett beslut. Det har varit så behagligt att ha mig attskylla på hela tiden efter det att kontraktet underskrevs. Eftersom där finnsen mycket hård sekretessparagraf har jag varit förhindrad att ge fullinformation. Jag kommer till denna sak litet längre fram i min framställning. Vi skildes åt med att handelsministern sade att regeringenskulle meddela mig sitt beslut. Jag hörde ingenting från regeringen i detavseendet, men jag tog kontakt med krigsmaterielinspektören, eftersom han varmin ingångsman. Han hade ingenting att meddela. Då bad jag styrelseordförandenta kontakt med industriministern, som var hans närmaste uppdragsgivare. EricMalmberg tog kontakt med industriminister . Vad som förevar dem emellan vetjag inte mer än det som har berättat för mig. KU 1980/81:25 307 beskedjag fick från var att vi fick gå vidare och genomföra projektet. Dethär var någon av . Jag kan inte säga exakt vilken dag,men jag har för mig att den var . reste jag fill TripoU,och det tog att få klart med resan. skrev vi underkontraktet. Sedanhände ingenting i frågan, och jag tog ingen kontakt med regeringen. Kontraktetvar signerat, och vi startade förberedelserna för skolan. Enligt kontraktetskulle utbildningen börja högst 8 månader efter det att kontraktet varsignerat. Vi skulle alltså vara beredda att ta emot eleverna den 15 november.Alla som känner till tågordningen i vet att när man skallbygga är det ont om tid. Vi hade inga ritningar klara för skolan, och vi måstesnabbt börja arbeta med detta. satte vi spaden i jorden, och den 15 novembervar anläggningen klar för inflyttning. Vi visade den "hemliga skolan" för hela pressen.Expressen var inte närvarande - den ansåg sig inte vara fillräckligt välinviterad, antar jag, utan den hade redan då klart för sig att den hade en egenaffär på gång, och det finner jag litet anmärkningsvärt. , som enligt min uppfattning hade all information, inte lyckadesstoppa affären på ett sätt kunde han kanske stoppa den på ett annat. Dettråkiga är att i de frågor som jag ursprungligen fick från känner jagså väl igen frågeställningar baserade på information som fanns i kanslihuset.Om, som det har sagts, det bara var jag som hade all information, hur kunde detdå komma sig att så snabbt hade så mycket information att publicerautan att någon har delgivit den? Jag har definitivt inte gjort det.Expressen hade när den började sin kampanj full informadon i målet. De frågorsom jag fick var klart.utmejslade mot bakgrund av ett kunnande som länge hadefunnits i kanshhuset. Den avslutande fråga jag fick från journalistvar: "Var det inte ett statsråd som försökte stoppa den här affären? "Jag svarade: "Om regeringen hade fattat ett beslut att projektet inteskulle genomföras hade vi givetvis stoppat projektet." De två frågorna haraldrig publicerats i , och jag frågar mig varför. Var det inte likaintressant för allmänheten som allt annat att få reda på ,? Det finns mycket att tillägga ur den aspekten, men det ärknappast något som konsfitutionsutskottet har att göra med. Jaghar talat om att skolan började byggas. Parallellt med det måste man utarbetautbildningsplaner. Utbildningen skall pågå , och det är totalt fråga på 6 linjer. Det är alltså ett ganska omfattandeutbildningsprogram som skall utarbetas. Vi hade en projektgrupp som arbetademed detta. Vi plockade ut en ansvarig skolledning som började rekrytera lärareoch skissera upp utbildningsprogram och göra en utbildningsplan. När projektetpresenterades i Tripoh hade vi en pärm som angav alla KU 1980/81:25 308 ämnenoch deras omfattning. Självfallet kan man inte i detalj utarbeta planer för detstora antal undervisningstimmar det är fråga om - jag tror det är 25 000 - utandet var angivet i block, t. ex. att ett visst ämne skulle ha 200 fimmar. Denpärmen hör till kontraktet och anger de olika ämnena. Den anger också demilitära applikationer som skall vara med. Pärmen utarbetades och presenteradesför libyerna vid mitt andra besök där nere. I stort sett hade vidå dragit upp projektet i den omfattning det fortfarande har. Närvi hade fått kontraktet underskrivet och började organisera oss för att klaraav utbildningen började våra olika specialister planera lektionerna i detalj. undervisningspärm har man detaljerat men fortfarande naturligtvis inte förvarje fimme angivit vad utbildningen skall omfatta. Det är den pärmen som sedanhar kallats för den hemhga pärmen. Den är lika hemlig som den första pärmen,som presenterades i . Den som kallas den hemliga pärmenär bara mer detaljerad, men för bedömning på politisk nivå behöver man intealls ha den noggranna undervisningsplan som anger undervisningens innehåll förvarje timme. Om man hade haft den informafion man har hade man definitivtfattat ett annat beslut, har det sagts. Det är litet svårt för mig att se vidvilken detaljeringsgrad man kan säga att det som föreslås är lämpligt, men blirdet en lektion till är det olämpligt. Ikontraktet finns en sekretessparagraf som säger i stort sett att projektet ärhemligt, allt som står här är hemligt, endast det som av skeendet framgår klartför allmänheten får offentliggöras. Med andra ord: efterhand som saker och dngur den hemliga delen plockas fram och blir synliga blir de offentliga. Pärmenmed den detaljerade utbildningsplanen blev färdigställd i slutet av november1979. De hbyska myndigheterna gjorde en inspektion . Deville då förvissa sig om att vi var klara att ta emot eleverna. Vi visade uppdokument, bl. a. den numera i detalj utarbetade utbildningsplanen, vidare hurskolan såg ut osv. Jag vet inte vilken rapport de skrev, men vi fick såsmåningom ett besked från att man hade godkänt arrangemangen och börjatta ut eleverna i . Virekryterade lärare från . skulle det i stort settundervisas i engelska för att vi skulle få fram en gemensam språkbas och förståvarandra. Vi tecknade avtal med ett engelskt företag. Lärarna är alltså inteanställda av Telub utan av ett engelskt företag, som skulle ställa dllförfogande ett antal engelsmän som lärare. Det var lärare som tidigare utbildataraber, bl. a. libyer, på . Eleverna kom inte , utan den 15mars. Isamband med detta började publicera dokument som inte har med dettaatt göra utan gäller en annan utbildning. Vi hade en representant som besökteLibyen och fick förfrågningar om ytterligare utbildningsomgångar. Hanfillhörde marknadsavdelningen och var energisk. KU 1980/81:25 309 gångatt snabbt ta fram det projektet och började skissa på en utbildningsplan. Närjag fick reda på detta stoppade jag det nya projektet. Det var föranlett bl. a.av att jag fick möjlighet att träffa handelsminister den 12november. Jag var hos tillsammans med för attdels framföra en förfrågan från libyska myndigheter om ett delegationsbesökfrån hos svenska företag för att om möjligt köpa viss materiel som intekallades krigsmateriel, dels diskutera utbildningsprojektet. till mig att han ville att vi i fortsättningen inte skulle göraytterligare affärer med av denna karaktär. Det var bl. a. bakgrundentill att jag stoppade vidare arbete med projekten för flygvapnet och flottan,som hade anmält intresse för utbildning i vårt land. Viddet tillfället gav jag inte full information. Jag har efterdet att kontraktet var undertecknat inte lämnat full information, och detbeklagar jag. När jag besökte könsdtutionsutskottet gav jag inte komplettinformation avseende detaljerna i de hemliga dokument som avser utbildningenoch inte heller till krigsmaterielexportutredningen. Men den dokumentadon imålet som har funnits på UD och som jag förutsätter har funnits iförsvarsdepartementet liksom i har trots allt varit dllfyllest för regeringsledamöter som ansett att målet var av sådan karaktär attde ville stoppa det. Jagmå klandras för att jag inte har visat full uppriktighet när det gällerinnehållet i den, som jag har uppfattat det, sekreta delen. Jag har varitförhindrad av två anledningar. Den första är att jag kunnat konstatera läckor ikanshhuset. Jag anser att det läcker som ett såll, inte bara i de här frågornautan i de flesta frågor. Jag har inte kunnat lita på någon. Det är en allvarliganklagelse, men jag tycker att den har ganska klart dokumenterats genom avdragi pressen av hemliga dokument. Jag tycker att det skall oroa de ansvariga iSveriges riksstyrelse betydligt mer än just den här affären. Det har helt andraoch mycket allvarligare aspekter även för den här frågan. Vihar kommit i ett tillstånd där massmedia tillåts nästan styra hur saker och dngfår presenteras och göras. Det ankommer inte på mig men jag hoppas det är migförlåtet att jag är litet upprörd, så misshandlad som jag blivit. Intervjuer iradio har bhvit fullständigt sönderhackade. Man ger en löpande intervju utanavbrott, och när man lyssnar på den är den söndertuggad i 20 bitar medprovokatoriska frågor inkastade efteråt. Svaren blir på det sättet annorlunda. Jaghar haft ytterligare kontakt med regeringsledamöter. Den 6 december 1979besökte jag försvarsministern. Han var orolig för sekretessläckor. Jag besöktehonom för att informera honom om att han inte behövde känna oroi det avseendet. Som gammal militär visste jag väl vad som krävdes frånsekretessynpunkt. Vi hade haft säkerhetsexperter nerepå skolan, och de hade förklarat sig fullt nöjda med arrangemanget att skolanär helt skild från Telubs hemliga anläggningar. KU1980/81:25 310 hade uttalat sitt fulla förtroende i det avseendet ochgivit klartecken, och det kunde jag meddela försvarsministern. Vid det tillfället visade jag också vad som har kallatsden öppna versionen, den del av utbildningsplanen som då var offentlig. Manhade kommit så långt i det avseendet att det som stod i pärmen redan var klartför allmänheten, och det fanns alltså ingen anledning att ha detsekretessbelagt. Den som uppmärksamt läste pärmen kunde klart se att vad avsåg tredjeoch fjärde året var det angivet inom en hel del områden "To be decidedlåter", vilket betyder att utbildningen i de avseendena inte var klar attpublicera på grund av sekretessen. Det berodde också på att vi inte visste hurmycket eleverna skulle kunna dllgodogöra sig. Vi fick se att de inte besatt dekunskaper som vi hade förväntat oss och som den första utbildningsplanen varbaserad på. Jag visade pärmen för försvarsministern, han bläddrade litetförstrött i den helt naturligt. Det fanns ingen anledning att gå in närmare påden då. Jag har träffat handelsminister en gång. träffade jag krigsmaterielinspektören påförmiddagen och . Det var i anslutning fillatt hade visat försättsbladen till den ytterligare undervisning somvar aktuell. Det hade blivit några av försättsbladen över, och de hade legat itryckeriet utan att någon ägnat uppmärksamhet åt dem. Det var demExpressen hade kommit över. Hjerne besökte Telub och skolan den 10april och fick också se pärmen. Han har efteråt enligt hörsägen ochpressuppgifter sagt att han fick klart för sig att utbildningen hade militäranknytning. Även den som förstrött ägnade sig åt detta måste, om jag uppfattatlandstingsrådet rätt, ha sett att det fanns en militärtekniskanknytning. Jag hade slutligen ett sammanträffande , 1980, med och , då också krigsmaterielinspektörenoch var närvarande förutom några från handels- och utrikesdepartementen.Då gick vi snabbt igenom de ohka projekt som hade haft aktualitet för Telub.Jag kunde tala om hurdant läget var i de frågorna. Därmed har jag väl i stort sett kammat igenom de kontaktersom jag har haft med regeringsledamöter och med kansliet. : Av stort intresse är att få klarlagt vilkendokumentadon som har funnits hos regeringen framför allt inför det avgörandebeslutet. Jag vill därför fråga vilket samband en del av den dokumentation somvi har fått redovisad har med den dokumentation du har lämnat. Först vill jag citera vad har sagt till oss omden information som har lämnats i styrelsen och som bygger påminnesanteckningar. Enligt den har direktör lämnat enskissartad redogörelse för innehållet i utbildningen. Där angavs att det var enteknisk utbildning inriktad på ett antal olika teknikområden. Det angavs ocksåatt i slutet av utbildningen skulle tekniken anslutas till militäraapplikationer. KU1980/81:25 311 På en fråga till Malmbergförtydligade han att det står i hans anteckningar att den redovisningenlämnades att militära applikationer skulle ingå i densenare delen av utbildningen. Är detrikdgt att en sådan redogörelse inför styrelsen har lämnats? : Jag har här den promemoria som jag harskrivit i ärendet, daterad , som varje styrelseledamot har fått. Det förvånar mig att tar upp den saken införkonstitutionsutskottet, eftersom det rör det interna styrelsearbetet, meneftersom han har gjort det känner jag mig inte förhindrad att ordagrant återgevad som står i den promemoria jag upprättade . dllåter skall jag citera: "fick Telub förfråganfrån libyska luftförsvaret om vårt intresse för och våra möjligheter att iSverige under utbilda 40 utvalda studenter för framfida kvalificeradeuppgifter inom områdena: planering, systemutformning, inköp, operafion - driftoch underhåll för luftförsvarets utrustningar och system - dock ejapparatbunden utbildning." Med det avsågs att vi inte skulle ge utbildningpå den apparatur de hade. "Uppgiften föreföll intressant och låg väl inomföretagets affärsidé. Efter kontakt med styrelsens ordförande, ochhandelsdepartementet för besked om eventuella hinder utarbetades snabbt ettförslag och offert. Vid besök i presenterades vårtförslag och offert för ansvarig myndighet. Telubs uppläggning etc. gillades.Beslut fattades då att utbildningen i stället skulle omfatta 80 elever och pågåi . Vi ombadsåterkomma med förslag och offert efter dessa nya riktlinjer. I mittenpå januari besökte vi på nytt ." Det är ett hemligt dokument, och jag hade inte tänkt tafram det, men eftersom det har förekommit olika uppgifter i pressen om vad jaghar sagt i styrelsen har jag funnit det angeläget att få detta klarlagt. Jaglämnar gärna över ett exemplar till sekreteraren, men jag vill inte att detkommer ut till offentligheten i det här skicket, om jag kan få en sådanförsäkran. : Det finns en minnesanteckning frånsamrådsgruppen i av följandeinnehåll: Företaget viJI utbilda 40 libyska militärer i . Telub,som är ett dotterbolag till , hår anmält att man av 3 årönskar utbilda 40 libyska militärer i bl. a. systemteknik. Att dessa efteravslutad utbildning återgår fill krigsmakten och att de förvärvade kunskapernaär användbara t. ex. inom luftbevakning, torde vara klart, men UD kan inteavråda. Det anmäls för utrikesministern. Jag vill fråga, om vad som här står kan bygga på ungefärsamma information som du lämnade styrelsen och läste upp. KU 1980/81:25 312 BenktDahlberg: Det bygger på samma information. Jag angav inledningsvis det budskapsom jag försökt förmedla till . Den promemoria som är publicerad itidningarna och som upprättat har jag aldrig sett. Jag bedömer att detsom står där emanerar från den promemoria han upprättade efter mitt samtal. : Det var alltså den text som fanns i minnesanteckningar frånsamrådsgruppens möte . BertdFiskesjö: För orientering: det var en promemoria som gjordes uppinnan föredragningen för utrikesministern skedde och som väl inte drogs förutrikesministern. : Jag vill påpeka att det i UD:s handlingar finns en minnesanteckning ikabinettssekreterarens kansli. I den promemoria som är föredragen den 20december 1977 inför utrikesministern står det antecknat: inte någon erinranfrån utrikesministern. Den har rubriken utbildning i förlibysk militär. Jag behöver inte läsa upp hela, men där finns också uppgifterom att libyerna önskar sluta avtal angående utbildning i för 40personer under tre läsår i elektronik och systemteknik. Gruppen skulle utgörasav militär personal men utbildningen avser civila ämnen - sedan är det struket. BertdFiskesjö: Såvitt jag förstår står det "elektronik och systemteknik". : "Syftet med utbildningen är dock att utbilda personer förluftbevakningsuppgifter och annan elektronisk bevakning. Direktör vidare att företaget kan räkna med att säljakonsulttjänster i ." Dettamåste bygga på det samtal som fördes mellan direktör och man då säga att det vid den förfrågan gavs en relativt utförlig beskrivningav den tänkta utbildningens innehåll till ? BenktDahlberg: Groths PM är daterad den , medan samrådsgruppens PM var av den14.12. Jag kontaktade den och fick besked från den . Den16.12 reste jag ner till . Somjag inledningsvis sade beskrev jag för hur jag presenterade detta.