bet · G401LU3 · 1980-12-31 00:00:00 — Även om några exakta siffror ej är tillgängliga förSverige, synes enligt motionärerna omfattningen av piratverksamhelen ej varaobetydlig. Det har i gjorts en rad ingripanden, och många tecken tyderpå att den illegala marknaden växer. I motionen hänvisas till en artikel iSTIM:s tidning nr 2/1978 vari utvecklingen kommenteraspå bl. a. följande sätt: Illegal försäljning av skivor ochkassetter har antagit nästan osannolika proportioner. I vissa länder finnsingen legal fonogrammarknad. 1 omsätter boolleggers och pirater nära 1,5miljard kronor. har varit tämligen förskonat från sådan verksamhet, menäven här har uppdagats både pressning och distribution av boolleg-skivor. Genomdenna hantering undandras enorma belopp från upphovsmän och skivbolag. Motionärerna framhåller vidare attde pågående utredningarna beträffande misstänkt piracy ger vid handen attpiratverksamheten blir alltmer sofistikerad och svåråtkomlig. Det har ocksåkonstaterats, främst internationellt, men också i , att verksamhetentenderar att ingå i ett större nät av s. k. organiserad ekonomisk brottslighet. Enligt motionärerna visar flera utredningar atl"gärningsmännen" i rent ekonomiskt vinningssyfte systematisktutnyttjat upphovsrättsligt skyddade verk utan att erlägga vare sigupphovsrättsliga ersättningar eller några skatter och andra avgifter.Verksamheten kan vara mycket stor och drivs i närmast industriell omfattning. De organisationer som konkret arbetar med dessa problemhar, anförs vidare, den uppfattningen att de möjligheter som civilrätlsliglfinns att ingripa mot piracy är tämligen verkningslösa. För atl beivraverksamheten måste rättsinnehavarna utnyttja sin rättighet atl göra angivelseoch därigenom få åklagar- och polismyndigheter alt reagera. Ett ingripandegenom dessa myndigheter i form av husrannsakan och beslag ger etl mer direktresultat än en civilrättslig åtgärd. De ansvars- och ersättningsregler som finns iupphovsrätlslagen är enligt motionärerna inte tillräckliga för atträttsinnehavarna skall ha möjlighet att skydda sig mot del systematiskautnyttjandet och kränkningen av dessa rättigheter. Motionärerna anser atl regeringen bör initiera enöversyn för att skydda och förstärka det skydd som bör tillkomma derättsinnehavare vilka varit delaktiga i framställningen av fonogram och varsverksamhet är helt nödvändig för ett fritt kulturliv. En lämplig åtgärd i dettasyfte synes vara alt den pågående upphovsrätlsulredningen får i uppdrag att seöver ansvars- och ersättningsreglerna med anledning av yad som anförts i dennamotion. LU1980/81:3 11 Med hänvisning till vad som anförtsbegärs i motionen att beslutar att hos regeringen anhålla om atttilläggsdirektiv utfärdas till upphovsrättsutredningen. I motionen 76/7 framhålls att den mycket snabbateknologiska utvecklingen har medfört att möjligheterna att kopiera bl. a.färdiginspelad musik ökat. Enligt motionärerna kan man vänta sig en fortsattexpansiv och teknisk utveckling för främst kassettbandspelare och därmed enytterligare ökning av den s. k. hemkopieringen. Inspelningsapparaterna, främstkasseltbandspe-larna, är mycket billiga och kräver föga teknisktkunnande. Detta medför att alla kan med små insatser göra inspelningar från bl.a. radio och TV. Det är också mycket vanligt att man lånar skivor/kassetter ochkopierar. Enligl motionärerna är den närmare omfattningen avhemkopieringen svår att fastställa men det har beräknats atl det i Sverigeunder såldes 18 miljoner oinspelade ljudband, s. k. tomkassetter. Det hardock visat sig alt denna siffra är för låg och att försäljningen avtomkassetter är betydligt mer omfattande än som befarats. Enligt tullverkelsofficiella statistik publicerad i Statistiska meddelanden importerades under1978 tomkassetter lill ett varuvärde av 73 milj. kr. Från branschen haruppgivils att ett genomsnittligt inköpspris per kassett är . Importen avoinspelade lomkassetler skulle därmed utgöra 24,3 miljoner. Någontillverkning av tomkassetter förekommer inte i . Motionärerna pekar på att kopieringen medför attavsättningen för originalinspelningar minskar och stagnationen ifonogramförsäljningen kan till stor del förklaras av enintensifierad kopieringsverksamhet. De ekonomiska villkoren för helafonogrambranschen försämras därigenom. Genom att det främst är s. k. hits somkopieras minskar enligt motionärerna möjligheterna för producenterna att göras. k. smalare inspelningar, som delvis finansieras av bilförsäljningen. Dettadrabbar alla medverkande i framställningen av ett fonogram, de musikaliskaupphovsmännen, de utövande konstnärerna saml fonogramframställarna. I förlängningenmedför en omfattande heminspelning en total utarmning av den del av kulturlivetsom inspelningen av fonogram utgör. Motionärerna vill inte förorda något förbud mothemkopiering efter mönster av utländsk lagstiftning utan anser i stället attdel är viktigt att rättsinnehavarna kompenseras för sitt inkomstbortfall pågrund av inspelningen och får en ersättning för det omfattande utnyttjandet avderas skyddade alster. Den pågående upphovsrättsutredningen har enligt motionärernalänge arbetat med detta problem och förordat en avgift på oinspelade magnetbandför att kompensera och ersätta rältsinnehavarna. Vidare hänvisas tillkulturrådets förslag om en avgift för privat kopiering av fonogram, främst föratt finansiera samhällets stöd till fonogramproduktion. Även om enavgift på oinspelade magnetband är ett sätt att få in medel till LU1980/81:3 12 angelägna kulturpolitiska satsningar anser motionärernaatt denna statliga avgift inte får inkräkta på möjligheterna till kompensationoch ersättning lill de rättsinnehavare som lider skada av hemkopieringen.Motionärerna anser del därför angeläget alt det nu klarläggs att den aviseradeavgiften skall tillfalla de rättsinnehavare som förlorar på heminspelningen,dvs. upphovsmän, utövande konstnärer och fonogramframställare. Motiveringen till yrkandet i motionen 1890 finns imotionen 1979/80:1889 vari framställs ett yrkande om ökat statligt slöd tillfonogramulgivning. Motionärerna framhåller alt införandet av en avgift pålomkassetler är en lämplig åtgärd när det gäller att finansiera ett ökat slödtill musiken, fonogramverksamheten och andra kulturyttringar. Motionärernahänvisar fill den tilltagande hemkopieringen och de effekter denna har samlpekar på att en avgift på tomkassetter indirekt kommer såväl upphovsmän somutövande konstnärer till godo. Vidare pekas på atl införandet av en avgift avsådan typ inte är någon nyhet i svensk lagstiftning samt atl administrationenav avgiftsuppbörden skulle kunna bli enkel. I motionen framförs också vissaönskemål om undantag från avgiftspliklen och om avgiftens storlek. Motionärernas yrkande i motionen 1889 om ökat statligtstöd till fonogramutgivningen har hänvisats till kulturutskottet. godkända betänkande KrU 1979/80:26 har kulturutskottet avstyrktmotionsyrkandet under hänvisning till alt remissbehandlingen av kulturrådetsrapport inte kunnat avslutas i sådan lid atl förslaget kunnat tas upp tillbedömning i samband med regeringens budgetarbete . I betänkandet behandlar utskottettre motioner om kopiering av fonogram, dvs. grammofonskivor och andraljudupptagningar. Som framgår av den ovan (s. 2-6) lämnade redogörelsengäller enligt upphovsrättslagen att den som skapat ett litterärt ellerkonstnärligt verk i princip har rätt att ensam utnyttja verket och göra dettillgängligt för allmänheten. Lagen ger också skydd för utövande konstnärer närde framför ett litterärt eller konstnärligt verk. Även framställare av fonogramåtnjuter i viss utsträckning skydd enligt lagen. Reglerna i upphovsrätlslageninnebär att exempelvis en grammofonskiva inte får kopieras utan tillstånd avdem som skapat det inspelade verket, av artisterna på skivan och skivproducenten.Inte heller får man ulan tillstånd spela in verk som framförs offentligt t. ex.vid en konsert. Vissa undantag från del upphovsrätlsliga skyddet finns dock.Bl. a. är det tillåtet att för enskilt bruk kopiera exemplar av verk, s. k.hemkopiering. Den som uppsåtligen eller av grov oaktsamhet bryter mot deupphovsrättsliga reglerna kan dömas till böter eller fängelse i högst sexmånader. Vidare kan skadestånd utgå och detta även när intrång i upphovsrättenskett i god tro. Brott mot upphovsrättslagen får åtalas endast efter angivelseav målsäganden. LU1980/81:3 13 I mofion 1979/80:1616 framhålls attdet blivit allt vanligare att utgivna fonogram olovligen kopieras och attkopiorna säljs i stora upplagor. Enligt motionärerna innebär denna s. k.piratverksamhet inle bara att upphovsmän, artister och fonogramproducenter gårmiste om ersättning för sina insatser utan även att kulturlivet på siktutarmas. Motionärerna anser atl ansvars- och skadeståndsreglerna i upphovsrättslageninte ger rättighetsinnehavarna tillräckliga möjligheter alt skydda sinaintressen. 1 motionen yrkas att upphovsrällsutredningen genom tilläggsdirektivskall ges i uppdrag att se över ansvars- och skadeståndsreglerna. Utskottet vill för sin del framhålla att möjligheterna förupphovsmän, utövande konstnärer och fonogramframställare att få ersättning försina prestationer är en viktig förutsättning för etl rikt och allsidigtkulturliv. Inte minst med hänsyn härtill finns det anledning att se allvarligtpå förfaranden som innebär intrång i upphovsrätten och närstående rättigheter.Som närmare framgår av de remissyttranden som inhämtats över motion 1616 har s.k. piratverksamhel på fonogramområdet blivit allt vanligare. En annan form avbrott mot upphovsrätlslagen som enligt remissyttrandena förekommer i interinga utsträckning är s. k. bootlegging. Detta förfarande kännetecknas av atlgärningsmannen olovligen spelar in etl offentligt framförande av ett skyddatverk, varefter inspelningen mångfaldigas och försäljs. Också olovlig kopieringav utgivna videogram synes ha blivit en inte helt ovanligföreteelse. Även om den illegala verksamheten beträffande fonogram ochvideogram i är av förhållandevis ringa omfattning internationellt settär det enligt utskottets uppfattning angeläget att verksamheten kan bekämpaseffektivt med hänsyn till de betydande ekonomiska och kulturella värden somstår på spel. Härtill kommer att - som påpekats i flera remissyttranden -detkan befaras att verksamheten har anknytning till annan grövre, organiseradbrottslighet av ekonomisk natur. 1 likhet med motionärerna och del heltövervägande antalet remissinstanser anser utskottet att nuvarande regler iupphovsrättslagen inte ger erforderliga möjligheter lill ingripanden mot debrottsliga förfaranden varom nu är fråga. Utskottet delar därför uppfattningenatt reglerna i upphovsrättslagen behöver ses över. Som närmare utvecklats avriksåklagaren finns det i första hand skäl alt skärpa ansvarsbestämmelserna liksomalt överväga slopandet av kravet på angivelse av målsäganden. Ävenersättningsreglerna kan emellertid behöva modifieras. Upphovsrättslagen ses f. n. över avupphovsrättsutredningen. Av direktiven fill utredningen framgår attutredningen inom ramen för sitt uppdrag har möjlighet att ta upp den fråga somaktualiserats genom motionen. Enligt vad utskottet inhämtat kommer utredningenockså att med förtur behandla spörsmålet. Några tilläggsdirektiv tillutredningen är således inte erforderliga. Enligt utskottets mening bör dockmotionen jämte utskottets betänkande lämpligen överlämnas lill utredningen. LU1980/81:3 14 I motionerna 1979/80:1617 och1979/80:1890 framhålls att s. hemkopiering av fonogram förekommer imycket stor utsträckning. Enligt motionärerna medför hemkopieringen betydandeinkomstförluster för upphovsmännen, de utövande konstnärerna ochfonogramframställarna och leder i ell längre fidsperspektiv till en utarmningav kullurlivet. Motionärerna vill inte förorda ett förbud mot hemkopiering. Imotion 1617 framhålls att det är angelägel alt rättighetsinnehavarnakompenseras för sitt inkomstbortfall. Enligt motionärerna har införandet av enavgift på tomkasselter aktualiserats i olika sammanhang. De anser det angelägetatt det klarläggs atl en eventuell sådan avgift skall helt tillfallarättighelsinnehavarna och yrkar att vad som anförs i motionen skall gesregeringen till känna. Motionärerna i motion 1890 förespråkar en annan lösningav problemet. De önskar ett ökat statligt slöd till fonogramulgivning och anseratt stödet lämpligen bör finansieras genom en avgift på tomkassetter. I motion1890 yrkas att hos regeringen skall begära att en sådan avgiftinförs. I likhet med motionärerna i de båda motionerna anserutskottet att den tilltagande hemkopieringen av fonogram leder till negativakonsekvenser såväl för upphovsmän och andra rättighetsinnehavare som förkulturlivet i stort. Enligt utskottels mening är det därför angeläget att åtgärdervidtas i syfte att motverka de negativa följderna av hemkopieringen. Somframhålls i båda motionerna har tagit upp frågan om kopieringav fonogram för enskilt bruk. I en rapport från rådet (1979:1) Fonogrammen ikulturpolitiken har föreslagit att del statliga stödet tillfonogramverksamheten skall ökas saml atl en avgift på oinspelade kassetterskall införas. har i rapporten framhållit att det i princip ärrimligt att de som kopierar fonogram privat får betala för samhällets stöd tillupprätthållandet av en mångsidig fonogramproduktion. Det är också enligtkulturrådet i princip rimligt att upphovsmän och artister får ersättning fördet ekonomiska avbräck som vållas genom kopieringen. I vilka former detta skallske har ansett böra klarläggas av upphovsrättsutredningen. Rapporten har överlämnats till utbildningsdepartementetoch därefter remissbehandlats, varvid bl. a. upphovsrättsutredningen yttratsig. Utredningen har i sitt remissyttrande betonat vikten av atträttighelsinnehavarna får kompensation för konsekvenserna av hemkopieringensaml framhållit alt utredningen med prioritet diskuterat frågan om införande aven upphovsrättsligt motiverad avgift på tomkassetter. Utredningen har vidareunderstrukit betydelsen av en samordning vid genomförandet av kulturrådetsförslag och ett vänlat förslag från utredningen. och de synpunkter som framkommitunder remissbehandlingen är f. n. föremål för prövning inom regeringskansliet.Enligt vad utskottet inhämtat överväger man därvid möjligheten att införa enavgift som dels skall komma upphovsmännen och andra rättighetsinnehavare direkttill godo, dels skall utgå som slöd till kulturlivet. LU 1980/81:3 15 Med hänsyn till det anfördaförutsätter utskottet att det genom motionerna aktualiserade spörsmålet kommeratt få en tillfredsställande lösning som tillgodoser såväl de rentupphovsrätlsliga som de mera allmänt kullurpoli-tiska intressena. Något initiativfrån sida med anledning av motionerna är därför inte erforderligt. 1. beträffandeolovlig kopiering av fonogram attriksdagen hos regeringen begär att motion 1979/80:1616 jämte utskottetsbetänkande i denna del överlämnas till upphovsrättsutredningen, 2. beträffande ersättning tillupphovsmän m. fl. attriksdagen avslår motion 1979/80:1617, 3. beträffande kulturpolitisktmotiverad avgift på tomkassetter att avslår motion 1979/80:1890. Närvarande: (), (),(), Sfig (). (), i (s), (), (), (), MarianneKarlsson (c), (), (), (), () och (). LU1980/81:3 16 Sammanställning av remissyttranden över motionen1979/80:1616 av m. fl. (m, c, fp) om olovlig kopiering avgrammofonskivor m. m. Riksåklagaren () anför atl denillegala hanteringen av musik, s. k. piratverksamhet, tenderar enligttillgängliga uppgifter atl öka i omfattning. Med hänsyn till de storaekonomiska värden det kan vara fråga om för de olika intressenterna inomfonogrambranschen syns del därför enligt RÅ angeläget att möjligheter ges lillett effektivt bekämpande av icke önskvärda förfaranden på området. De olikaformer av piratverksamhet som motionen berör är internationellt av storomfattning men även i tyder uppgifter på att en inte obetydligverksamhet pågår. Med hänsyn till dess karaktär föreligger enligt RÅ risk föranknytning lill annan grövre organiserad brottslighet av ekonomisk natur.Förutom att stora ekonomiska värden undandras upphovsmännen och andraberättigade intressenter uppstår skador på det kulturella området. Mot bakgrundhärav finner RÅ skäl föreligga att skärpa ansvarsbestämmelserna i upphovsrättslagen. I likhet med motionärerna anser RÅ att de förfarandenvarom nu är i fråga blir alltmer svåråtkomliga och besvärliga att ureda, vilketfrämst torde bero på verksamhetens internationella karaktär men även den snabbatekniska utvecklingen vad avser inspelningsapparatur och apparatur förmångfaldigande och spridning av skyddade verk. Därtill kommer att ett flertalpersoner ofta är inblandade i verksamheten med var och en sin uppgift.Piratverksamhelen kräver liksom den legala hanteringen förutom skiv- ellerljudbandsproduktion mestadels etl försäljningsled och marknadsföring. För attmed nödvändig snabbhet kunna utreda och beivra en illegal verksamhet avifrågavarande slag finner RÅ det angeläget alt möjlighet ges till att fattabeslut om anhållande under förundersökning angående misstanke om brott motupphovsrättslagen. Nuvarande straffskala ger inte möjlighet härtill. Även av nunämnda skäl föreligger således enligl RÅ:s mening ett behov av en skärpning avstraffskalan för brotl mot upphovsrättslagen. Vidare framhåller RÅ att med nuvarande preskriptionstidproblem kan uppstå när det gäller att hinna slutföra de ofta på dettarättsområde komplicerade förundersökningarna. En höjning av slraffmaximumskulle innebära en förbättring även i delta avseende. Enligt RÅ reglerar nuvarande ansvarsbestämmelser intefrågan vem som är gärningsman. Av förarbetena till upphovsrättslagen framgåratt allmänna principer får tillämpas härvidlag. Eftersom del är vanligt atl ettflertal personer är inblandade i fall av piratverksamhel, kan problem uppstånär man har atl avgöra vem eller vilka som skall anses som gärningsman. bootleg-verksamhet kan olika personer handha exempelvis konsertupptagning,skivproduktion, marknadsföring, distribution och detaljförsäljning. Motbakgrund härav och då del enligt RÅ:s mening framstår som angeläget LU1980/81:3 17 att möjlighet ges till ingripande mot samtliga förfarandensom utgör etl verksamt led i intrånget i upphovsrätten finner RÅ del uråklagarsynpunkt önskvärt att frågan upptas i pågående utredningsarbete. Behovav en viss utökning av de förfaranden som kan medföra gärningsmannaskap tordeföreligga. Fråga kan härvid uppkomma om införande av särskilda regler ommedverkansansvar. I yttrandet hänvisas också till att enligt 53 §upphovsrättslagen inle endast uppsåtliga utan även grovt oaktsamma handlingarär straffbara. Under förarbetena till denna bestämmelse uttalades att denomständigheten att även oaklsamt förfarande i viss utsträckning slraffbelägges,bör dock inte innebära, att en i vanliga former verkande företagare skallbehöva vidtaga alltför betungande kontrollåtgärder. Mot bakgrund av vad ovananförts om fonogrambranschens omfattning och struktur och den tekniskautvecklingen inom densamma vill RÅ dock ifrågasätta om inle en vissundersökningsplikt borde komma i fråga för de intressenter som vidtar åtgärderinom distributionsledet, dvs. de företag eller personer som sysslar medöverspel-ning, pressning, saluhållning o. d. En sådan kontrollskyldighetkombinerad med ansvarsbestämmelser avseende obehöriga spridningsåtgärder synsväl ägnad att underlätta möjligheterna all upptäcka och utreda sådan illegalhantering varom nu är i fråga. Avslutningsvis tar RÅ även upp kravet på angivelse avmålsäganden. Enligt RÅ kan med hänsyn till piralverksamhelens karaktär avekonomisk brottslighet i ökande omfattning och de skadeverkningar som denmedför ifrågasättas om inte anledning förekommer att beträffande nu aktuellbrottslighet göra en förnyad prövning av om detta krav är motiverat. Ett annatskäl härför är att del kan vara svårt alt inom rimlig tid få kontakt medmålsäganden för erhållande av angivelse. Pä grund av det sagda och i den mån tidigare givnadirektiv inte kan anses omfatta den översyn som begärs i motionen tillstyrkerRÅ motionärernas förslag till tilläggsdirektiv till upphovsrättsutredningen. Överåklagaren i tillstyrker motionsförslaget iden mån upp-hovsrättsulredningens direktiv inle kan anses omfatta den begärdaöversynen. Överåklagaren i framhåller att man kan förvänta atlbrottslighet av aktuellt slag kommer att öka även i . Del finns därföranledning alt se över de straffbestämmelser som finns och om möjligt ökaupphovsmäns m. fl. möjligheter alt tillvarata sin rätt. Han ansluter sig därförtill motionärernas hemställan om tilläggsdirektiv till upphovsrättsutredningen. Chefen för länsåklagarmyndigheten i länåberopar som eget yttrande ett yttrande som avgivits av chefsåklagaren i Norrköpingsåklagardistrikt. I detta yttrande framhålls alt motionen lar upp problem somfår anses ligga inom ramen för insatser mot grov ekonomisk brottslighet; dettagäller särskilt den s. k. bootlegging-verksamheten. Vidare anförs att den LU1980/81:3 18 illegala grammofonproduklionen saluförs på ett skickligtoch yrkesmässigt sätt. Härigenom får grammofonskivorna stor spridning blandkonsumenterna. Försäljningen ger också intryck av att vara vederhäftig. I yttrandet framhålls att den illegala marknadenbeträffande inspelningar på grammofonskivor och ljudband tenderar att öka.Statistiska uppgifter från grammofonproducenternas internationellaorganisation styrker denna växande illegala marknad. Som exempel påomfattningen av bootlegging nämns i yttrandet, att i en person underår 1979 åtalats och dömts (fängelse 4 månader) för brott mot upphovsrätlslagengenom att låta framställa sex grammofonproduk-lionermed framföranden av kända sångare och sånggrupper om sammanlagt 16 362 skivor.Utan tillstånd från rättsinnehavarna eller deras företrädare har helaproduktionen utbjudils lill försäljning och sålunda gjorts tillgängUg förallmänheten. Redan detta enskilda rättsfall, som ännu inle vunnit laga kraft,visar vilka ekonomiska värden som finns kring bootlegging. Man bör inte hellerglömma att det uppstår en stor marknad för illegala skivor på grund av derassamlar- och kuriosiletsvärde. Enligt yttrandet invänds det ibland från personer somsysslar med bootlegging att den inte är så ekonomiskt lönande som renpiratverksamhet och förfalskning av skivalbum eller kassetter. De senareförfarandena sker nämligen rent kommersiellt och medför stora förluster förupphovsrättsinnehavarna och dessutom mycket stora vinster för dem, som ägnarsig åt den illegala verksamheten. Så skulle inte vara fallet beträffandebootlegging, eftersom dessa ges ut i begränsade upplagor i förhållande tillartistens miljonupplagor. Vidare säljs bootlegskivorna endast till s. k.musikfantaster. De har redan den kommersiella - lagliga - skivan och vill kommaöver den illegala som en raritet. I yttrandet intas en motsatt ståndpunkt. Genom atlartistens framförande förs över till grammofonskiva eller kassett på ett sätt,som lill det yttre kan vara svårt för köpare att skilja från legal produktion,och dessutom säljs billigt ökar avsättningen för boollegskivan till förfång förartisten. Man skapar en osund priskonkurrens med artistens normala och affärsmässigaproduktion, vilken konkurrens minskar arfistens möjligheter atl få ersättningsom utövande konstnär. Avslutningsvis framhålls i yttrandet att Norrköpingsfalletmed bootlegging pekar på att nuvarande straffbestämmelser i upphovsrättslageninte räcker fill för att möta den nya form av grov ekonomisk brottslighet, sombootleg och piratverksamhel med fonogram utgör. Det är i dessa fall fråga ominternationellt samarbete. Det uppstår svårigheter att utreda var exempelvisden illegala produktionen av skivor och ljudband äger rum. Vidare är detnödvändigt att tränga in i försäljningsledet. Hur marknadsförs produkten? Alltdetta medför enligt yttrandet att flera personer - fysiska och juridiska -ärinblandade i en förundersökning angående misstanke om brotl motupphovsrätlslagen. De olika förhörspersonerna i det viktiga inledande LU1980/81:3 19