bet · G401KU25 · 1980-12-31 00:00:00 — Vissa handlingar i ärendena bedömdes av regeringen varasådana att bestämmelserna i 14 kap. 5 § sekretesslagen (1980:100) utgjordehinder mot att de lämnades ut till parterna eller att parterna på annat sättlämnades upplysningar om vad de innehöll. Reglerna om utvisning på grund av terrorism haroförändrade överförts års utlänningslag till lag. Iutskottets granskningsbetänkande 1975/76:50 s. 43 lämnas en redogörelse förtvå då aktuella utvisningsärenden och för de regler som gäller beträffandeutvisning på grund av terrorism. I sistnämnda hänseende hänvisas till 1975/76års granskningsbetänkande. Utskottet har vid sin granskning fått del av ettomfattande sekretessbelagt material i ärendena. Den verkställda granskningen föranleder inga erinringarfrån utskottets sida mot regeringens handläggning av de aktuellautvisningsärendena. Regeringens handläggning av ansökan om statligkreditgaranti till och Riksdagsledamoten (vpk) har för granskning anmält fråga rörandeutbildningsminister handläggninga av ansökan från rubr.förlag. Utskottet har granskat det närmast aktuellaregeringsbeslutet och dess bakgrund. Ärendet redovisas i enupprättad granskningspromemoria, bilaga 18. Den företagna granskningen har inte gett anledning tillnågot särskilt uttalande från utskottets sida. Regeringens handläggning av ärenden rörande vapenexporttill Indonesi en Ärendet, som liksom det föregåendeanmälts till granskning av (vpk), redovisas igranskningspromemorian bilaga 19. Den verkställda granskningen har inte föranlett någotsärskilt uttalande från utskottets sida. KU1980/81:25 72 Den granskning som sålundaslutförts samt resultatet därav får utskottet för Närvarande: (), (),(), (), (), Per (),(), (), (), GunnarBiörck i (m), (), (), (), () och (). Vid beslut under följande avsnitt har: betr. avsnitt 3 och 4 ersatt BertilFiskesjö, och ersatt betr.avsnitt 9 och 10 ersatt betr. avsnitt 11 ersatt Per och ersatt betr.avsnitt 12 ersatt Per betr. 15 (rörande varv) ersattBertil Fiskesjö och ersatt . av , , ,, , och (allas) vilka 1. beträffande avsnittet 1 Parlamentarismen ochregeringens beslutsformer anser att den del av utskottets yttrande pås. 6 som börjar "Den lämnade" och slutar "utskottets sida"bort ha följande lydelse: Mot bakgrund av den redogörelse som lämnats för innebördenav det parlamentariska statsskicket måste utskottet konstatera attparlamentarismen inte har fungerat på ett tillfredsställande sätt under år1980. De av utskottet i årets granskning undersökta ärendena visar bl. Regeringen har inte uppträtt somen enhet. Splittringstendensen i regeringen framgår enligt utskottet särskilttydligt i KU1980/81:25 73 handläggningen av stödet till Ncb, där industriministernvar oenig med ekonomiministern. I fråga om det ifrågasatta stödet tillKalmarvarvet hade industriministern annan uppfattning änkommunikationsministern. När det gäller ansökan om dispens frånSydafrika-lagen var oenigheten så djupgående att folkpartistatsråden fann sigföranlåtna att vidta den ovanliga åtgärden att anmäla skiljaktig mening tillregeringsprotokollet. Långdragna beslutsprocesser inom regeringen. Oenigheten inom regeringen har naturligtvis lett fill attregeringen tagit onödigt på sig för att komma fram till beslut i vissaärenden. De under den förra punkten angivna ärendena kan följaktligen även härtjäna som exempel. Särskilt i Ncb-frågan och Sydafrika-ärendet har enligtutskottets uppfattning tidsutdräkten varit anmärkningsvärt lång. Även i frågaom verkställandet av riksdagsbeslutet om inrättande av nationella utvecklingsbolaghar regeringen dröjt alltför länge - närmare - med beslutet. Regeringen har improviserat ochbrustit i beredningen av besluten. Av de ärenden utskottet granskat framstår beredningen som särskilt otillräckligi fråga om de ändringar i reglerna för beräkning av basbeloppet som föreslogs ibesparingspropositionen. Utskottet anser det också anmärkningsvärt attplanministern inte brytt sig om att remittera fill planverket vissa ärenden därregeringen tillåtit privat fritidsbebyggelse inom områden av intresse frånrikssynpunkt. Regeringen har flytt från ansvaret. Utskottet vill här främst hänvisa till hur regeringen iTELUB-ärendet åberopat att legala förutsättningar för ingripande saknats dåaffären i själva verket hade kunnat stoppas enbart genom en viljeyttring frånregeringens sida. Regeringen har skyllt sin bristande handlingsförmåga påunderordnade tjänstemän eller på det kontraktsslutande statliga bolag, varsledande företrädare före avtalets ingående lämnat utförlig information omprojektets innebörd. Regeringen har vilselett eller visatnonchalans mot . Utskottet har vid sin granskning funnit ett flertal exempel på detta. TELUB-affärenhar handelsminister lämnat vilseledande uppgifter.Industriministerns uttalande om Öresundsvarvet har omöjliggjort ettförverkligande av riksdagsbeslutet. Genom användande av lån främst avsedda förhantverk och småindustri har regeringen under Ncb-krisen handlat i strid medrättsregler och uttalade mening. I fråga om vapenexporten tillIndonesien har regeringen nonchalerat uttalande i samband medtillkomsten av den nuvarande lagstiftningen om krigsmaterielexport. anfört ges till känna. KU1980/81:25 74 2. beträffande avsnittet 9. Regeringens behandling avriksdagens skrivelser såvitt avser inrättande av nationella samhällsägda utvecklingsbolag, anser att den del av utskottetsyttrande på s. 27 börjar "Utskottet vill" och slutar "dettaärende" bort ha följande lydelse: Utskottet anser att regeringen dröjt alltför länge -närmare - att verkställa riksdagsbeslutet att inrätta nationellautvecklingsbolag. Enligt utskottets mening borde i stället energiskaansträngningar gjorts från regeringens sida för att få igångverksamheten i dessa bolag. Inte minst med tanke på tillbakagången inom denindustriella sektorn i vårt land anser utskottet att det hadevarit i hög grad önskvärt att den samordning och stimulans avutvecklingsinsatserna inom berörda områden som verksamheten syftar till hadekommit igång . anfört ges till känna. 3. beträffande avsnittet 10. Regeringens handläggning avvissa planfrågor anser att den del av utskottetsyttrande som på s. 30 börjar "Enligt den" och på s. 31 slutar"särskilt uttalande" bort ha följande lydelse: Utskottets undersökning visar att antalet remisser tillplanverket i de nu aktuella ärendena starkt minskat under regeringen . Den för planfrågorna ansvarige iregeringen, statsrådet , har också i ett interpellationssvar den 8december 1980 medgivit att så är fallet och angett några skäl härför. Enligthans uppfattning beror den minskade remitteringen - särskilt till statensplanverk - pä att i det stora flertalet fall föreligger tillräckligt underlaggenom den utredning som förebragts på nivå och på länsnivå för attärendet skall kunna avgöras utan remiss. Enligt planministerns mening är detockså - såsom framhölls i förarbetena till 10 § förvaltningslagen (prop.1971:30 s. 388) - av största vikt att handläggningen inte fördröjs genomonödiga remisser. Det nuvarande samhällsekonomiska läget understryker enligtplanministerns åsikt ytterligare det angelägna i att man noggrant prövar omremiss behövs. Utskottet har i sin undersökning kunnat konstatera att degenomsnittliga handläggningsfiderna för dessa ärenden gått ned under regeringenFälldin II.Detta sammanhängersjälvfallet med det minskade antalet remisser. Enligt utskottets uppfattning ärdet givetvis önskvärt att handläggningstiderna nedbringas. Det är emellertiddiskutabelt om denna strävan skall få gå ut över den centrala planmyndighetensmöjligheter att ge sin uppfattning till känna. Inte minst tveksam är dennapraxis i dessa ärenden där planverket i särskilt hög grad har riksintressen attbevaka. När det gäller frågan om regeringen följt riktlinjerna vill utskottetframhålla att dessa visserligen inte skall uppfattas som bindande i varjeenskilt fall. Däremot bör de följas i stort. Denna princip bör enligt utskottetleda till att regeringen i sin praxis på detta område endast KU1980/81:25 75 undantagsvis bör tillåta bebyggelse inom område somomfattas av geografiska riktlinjer. Regeringen har emellertid i inte mindre än 13av 19 prövade ärenden fastställt helt eller nästan helt byggnadsplaner inomsådana områden. Vidare har denna regering i åtta av nio ärenden därremissyttrande från planverket förelegat gått emot verket och fastställt enbyggnadsplan som verket ej velat fastställa eller velat fastställa i mindreomfattning än regeringen. Enligt utskottet har regeringen genom dessa beslutgett uttryck för en syn som strider mot de tankegångar som låg bakom riksdagensställningstagande till den fysiska riksplaneringen. Utskottet anser att deavsteg från riktlinjerna som gjorts är så väsentliga att de borde haunderställts prövning. Utskottet har också särskilt granskat regeringsbesluten itvå enskilda byggnadsärenden. Det ena ärendet avsåg fastställelse av stadsplan förkvarteret m. m. i (se bilaga 11). i länhade i detta ärende beslutat att ej fastställa planen bl. a. med hänvisningtill att det förelåg allvarliga brister i fråga om boendemiljöns utformning.Länsstyrelsens beslut var inte enhälligt. En minoritet bestående av sjuledamöter ville fastställa planen. beslut överklagades tillregeringen. Regeringen remitterade ärendet till statens planverk som avstyrktebifall till besvären. I regeringsbeslutet fastställdesplanförslaget i det skick som det antagits av kommunfullmäktige. I motiveringenheter det bl. a. att planförslaget inte uppfyller alla de krav som kan varaönskvärda att ställa i samband med en exploatering för bostadsbebyggelse.Enligt regeringens mening bör emellertid ansvaret för utformningen avbebyggelsemiljön i första hand åvila kommunerna. De brister som planförslagethar är enligt regeringens mening inte av sådan beskaffenhet att kommunensönskemål om planens utformning inte bör godtas. Regeringen har alltså i detta fall överlåtit åt kommunenatt ansvara för utformningen av bebyggelsemiljön. Emellertid finns det enligtutskottets uppfattning inget i den nuvarande byggnadslagstiftningen som sägeratt de tre instanserna i stadsplaneprocessen, nämligen kommunen, länsstyrelsenoch regeringen, har skilda uppgifter. Genom att inte pröva ärendet i sin helhetoch ej med tillräcklig kraft hävda kvalitetsintressena har regeringen enligtutskottets åsikt inte gjort den allmänna lämplighetsprövning av stadsplanen somlagstiftningen förutsätter. Det andra ärendet gällde tillstånd till ettbyggnadsföretag inom ett område av kommun där det rådertätbebyggelseförbud samt nybyggnadsförbud enligt 109 § byggnadslagen (sebilaga 12). I detta ärende hade i strid med ett tidigare meddelatbyggnadslov byggnadsytan för ett fritidshus utökats från 76 kvm till ca 129kvm. Ansökan om tillstånd till den redan utförda tillbyggnaden avslogs avbyggnadsnämnden. Samfidigt anmäldes sökanden till åtal av föröverträdelse av byggnadslovet och dömdes sedermera av tilldagsböter. KU 1980/81:25 76 nämndens beslut överklagades till iStockholms län som lämnade besvären utan bifall. Ärendet fördesgenom besvär vidare till kammarrätten i . Kammarrätten inhämtadeyttranden från och från statens planverk vilka båda avstyrktebesvären. beslöt kammarrätten att överlämna målet till regeringensprövning och hemställde att sökandens besvär skulle lämnas utan bifall.Regeringen uttalade i sitt beslut att särskilda skäl förelågför att medge undantag från rådande byggnadsförbud. I detta ärende har regeringen således inte bara gått emotkommunen utan också samtliga övriga instanser som under den utdragnahandläggningen haft att bedöma ärendet, nämligen , planverket ochkammarrätten. Utskottet finner planministerns handläggning av detta ärendeanmärkningsvärt. Detanförda ger utskottet till känna. 4. beträffande avsnittet 11. anser att den del av utskottetsyttrande som på s. 48 börjar "TELUB-ärendet" och på s. 51 slutar"utskottets sida" bort ha följande lydelse. Efter den nu lämnade redovisningenav händelseförloppet - så som utskottet uppfattat det - i den inte minst imassmedierna mycket uppmärksammade Telub-affären övergår utskottet till attberöra några frågeställningar som särskilt aktualiserats i ärendet. Då det av utskottets redovisning bl. a. framgår att man påregeringshåll och bland departementstjänstemän framfört åsikten att ett regeringsingripandemot det stathga aktiebolaget i fråga inte varit möjligt från formellautgångspunkter, anser sig utskottet fill en början böra klara ut rättsläget idetta hänseende helt oberoende av det förhållande att hitfillsvarande regler omkrigsmaterielexport inte innehåller förbud mot export av kunskapsöverföringeller om ett regeringsingripande varit påkallat eller inte. Utskottetåterkommer till dessa frågor . Det förhåller sig så att varje aktiebolag, statligt ellericke statligt, oberoende alltså av vem som äger akfierna, är en självständigjuridisk person, där det högsta beslutande organet är bolagsstämman. Vid bolagsstämmanutövar aktieägarna sin rätt att besluta i bolagets angelägenheter. a. utsesstyrelse och revisorer för bolaget. I större akfiebolag utser styrelsen sedan isin tur en verkställande direktör. Denne svarar för den löpande förvaltningenmedan ledningen och förvaltningen i övrigt tillkommer styrelsen. För varje aktiebolag skall finnas en bolagsordning. Avdenna skall framgå vilken verksamhet bolaget bedriver. Bolagsordningen kanockså innehålla bestämmelser som styrelsen och andra företrädare för bolaget ärskyldiga att KU1980/81:25 77 följa så länge bestämmelserna inte strider motaktiebolagslagen eller någon annan författning. Om emellerfid en konfliktuppkommer mellan styrelsen och bolagsstämman kan den senare när som helstavsätta styrelseledamöter som valts av stämman'. Styrelsen och verkställandedirektören är i princip också skyldiga att rätta sig efter de direkfiv sombolagsstämman meddelar. Stämman får emellertid inte dirigera förvaltningen isådan utsträckning att styrelsen förlorar sin ställning som ansvarig handhavareav förvaltningen. Enligt aktiebolagslagen har verkställande direktören ochstyrelsen förpliktelser inte bara mot bolaget utan också mot utomstående,främst bolagets borgenärer. Den formella styrningen av de bolag där staten helt ellerdelvis äger akfierna kan alltså endast utövas på bolagsstämman. a.valet av styrelse och möjligheten att i bolagsordningen föra in särskildabestämmelser om exempelvis bolagets målsättning kan statens representanter påbolagsstämman påverka inriktningen av bolagets verksamhet. En annan form av styrning som kan användas i förhållandetill ett statligt bolag såväl som till varje annat fristående rättssubjekt äratt i den mån anslag beslutats för bolagets verksamhet föreskriva särskildavillkor för anslagets användande. Bolaget kan då självfallet undandra sigstyrningen genom att avstå från att utnyttja anslaget. Några andra former av formell styrning av statliga bolagfinns inte. Det bör dock i sammanhanget erinras om att staten självfallet kansluta avtal med ett statligt bolag (liksom med vilket annat friståenderättssubjekt som helst) varigenom bolaget frivilligt går med på att inskränkasin handlingsfrihet på sätt som staten önskar. Ett välkänt exempel härpå äravtalen mellan staten och programföretagen inom radio och TV om reglerna förprogramverksamhet. Likaså kan ett bolag gå med på att skriva in bestämmelser ibolagsordningen om att vissa av bolagets beslut skall underställas regeringeneller annan statlig myndighet. Av avgörande betydelse för bedömning av den s. k. Telub-affärenär enligt utskottet vilka uppgifter projektets främste fillskyndare, förreTelub-direktören , lämnade UD. a. fixerats vid sådana begrepp som "civil" och"militär" utbildning är det av särskilt intresse att citera vadDahlberg inför utskottet sagt om hur han definierar militär utbildning: "Jag ser i militärutbildning just det som harframställts i massmedia på senare, tid, då man visat collage av skjutandesoldater, sprängämnen osv." Mot den bakgrunden är det ett ointressant exercerande medrubriceringar, då man spaltar upp utbildningen av libyerna i "civil"och "militär" sådan. Vikfigareär uppgifter om de ämnen, som skulle ingå i ' Se , 8:e upplagan s. 147. KU1980/81:25 78 utbildningen: elektronik, radarteknik, robotteknik.Utbildningen syftade till befattningar inom luftförsvaret, såsom luftbevakningoch annan bevakning. Redan i detta inledande stadium klargjordes förregeringskansliet enligt att utbildningen innefattade tillämpning avkunskaper som definitivt har militärteknisk anknytning. uppgifter får starkt stöd i anteckningarna frånUD:s samrådsgrupps sammanträde . "Att dessa" -syftar på 40 libyska militärer- "efter avslutad utbildning återgår tillkrigsmakten och att de förvärvade kunskaperna är användbara inom t. ex.luftbevakning torde vara klart." informationer återspeglasvidare i promemoria till föredragning inför utrikesministernden . Enligt denna skulle den grupp som libyska krigsmaktenville utbilda "utgöras av militär personal men utbildningen avser civilaämnen". De ämnen som anges är elektronik och systemteknik. I linje medDahlbergs uppgifter och samrådsgruppens protokoll tillägger : "Syftetmed utbildningen är dock att utbilda personal för luftbevakningsuppgifter ochannan elektronisk bevakning." Detta gjordes alltså genom föredragning käntför . i informerade Dahlbergingående den svenska ambassaden. skrev ambassadör ettbrev till . Däri bekräftas uppgifterna i UD:s tidigare handlingar. "Det statliga Telub inledde förhandlingar om en kurs iSverige i ämnet robotteknik för ett 80-tal libyska militärer." Holmqvistsbedömning var att affären var "olustig" och förmedlade tecken påkritik från annat land mot att träningsläger skulle upprättas i förlibyer med militär anknytning. Det viktigaste med brev var att Telub-projektetgjordes känt för statssekreterarna i försvars- och handelsdepartementen och denunder handelsministern ställde krigsmaterielinspektören. Utfrågningarna i utskottet av promemorieförfattaren föredraganden i samrådsgruppen, , bekräftade uppgifter.Groth påpekade beträffande eleverna att om de är militärer eller inte är ganskaointressant, "för uppenbarligen betalar inte försvarsmakten i för utbildningen,om det inte är något av intresse för den". tillägger att Dahlberginte gjorde någon hemlighet av att "utbildningen i förlängningen är avseddatt tjäna försvarsmaktens intressen". fann också att det elementsom var kontroversiellt var att den libyska krigsmakten betalade. "Det varinte några officerare .... utan det var personer i värnpliktsåldern somförmodligen betalades från fjärde huvudtiteln och som sannolikt skulle gåtillbaka till det libyska försvaret efter utbildningen." Under utskottsutfrågningen med blev det känt attBenkt upprättade en promemoria, som han enligt uppgiftinför utskottet delgett hela . I denna gavs fullständiginformation om utbildningens innehåll och att i slutskedet s. k. militära KU1980/81:25 79 applikationer skulle ingå i de fyra utbildningslinjer somavser skolning i radarteknik, robotteknik, telekommunikation och datateknik. Vad som vid denna fidpunkt enligt redovisades förstyrelsen innehöll huvuddragen i det avtal, som senare skulle slutas medlibyska luftförsvaret. Den ytterligare pärm, som senare upprättades ochstyrelsen inte fått del av, innehåller ingenting av betydelse för den politiskabedömningen av projektet. Däri anges lektionernas uppläggning mera i detalj.Att utbildningen skulle i slutskedet rymma utbildning med militärtekniskanknytning redovisades således för styrelsen . Sammanfattningsvis vill utskottet om den information somlämnades under Telub-affärens första skede anföra följande. I kanslihuset fannsvid tidpunkten för projektets lansering i fillräckligtbedömningsmaterial för att regeringen skulle kunna pröva frågan om ja eller nejtill kunskapsöverföring med militära inslag till ett område, dit intesäljer krigsmateriel. Detta framgår av redovisade handlingar iutrikesdepartementet. Ytterligare kompletterande informationer hade redanvåren 1978 kunnat erhållas från ordföranden i , chefen för , som regeringen kontinuerligt har kontakt med.Inför utskottet har uppgett att gav styrelseninformation om projektets militärtekniska del. För UD:s bedömning på tjänstemannanivå synes inte åtminstonehos och det centrala ha varit frågan om utbildningen delgivitsmilitärer eller civila och ej heller om dess innehåll bestått av civila ellermilitära ämnen. Eftersom Telubs avtalspartner har varit libyska luftförsvarethar man tagit för givet att huvudsyftet med utbildningen har varit attförbättra elevernas kunnande för deras funktion inom luftförsvaret. Att utbildningen på tjänstemannanivå inom UD betraktatssom tämligen harmlös har tydligen berott på att den legat på relativt elementärnivå och i sin huvuddel omfattade rent civila ämnen. Likaså har man inte ansettsig kunna avråda Telub av det skälet att kunskapsöverföring av detta slag intevar olaglig, även om utbildningen delvis hade militär anknytning. I ministären nåddes med säkerhet tre statsråd avinformation om utbildningen. Dessa var utrikesminister ,försvarsminister och statsminister . Trots attbåde statssekreteraren i och krigsmaterielinspektören,som är föredragande inför handelsministern i fråga om krigsmaterielexport,fick del av ambassadörsbrevet från , har statsrådet minne av att ha blivit informerad om Telub-affären i dess första skede,och har meddelat utskottet att de båda känt olustinför , vilket visar att de väl känt till frågan. UtrikeministerKarin Söder har dock enligt anteckning på Groths promemoria, som hontagit del av genom muntlig föredragning, inte haft någon erinran mot attprojektet fullföljdes. visade större oro och akfivitet, menstatssekreterare , som av Krönmark ombads att tala med KU1980/81:25 80 , ansåg sig inte ha haft i uppdrag att stoppaeller avråda från affären. Överläggningarna mellan honom och gällde främst sekretessfrågor. I detta sammanhang vill utskottetframhålla det orimliga i det som bl. a. gjort gällande nämligen attutbildningsprojektet vid Telub skulle ligga i linje med det träffadesamarbetsavtalet med . gjordes det helt klart från densvenska regeringens sida att allt militärtekniskt samarbete med varuteslutet. Helt naturligt återfinns heller ingen hänvisning till dettasamarbetsavtal i den av upprättade föredragningspromemorian. Det är likaverklighetsfrämmande att försöka dra paralleller med den utbildning som detprivata företaget genomförde i . Inget av de statsråd som deltagit i regeringenslunchsamtal om ärendet har någon minnesbild från överläggningen. Utskottet drarav detta slutsatsen att statsministern måste ha blivit mycket ytligtinformerad. Det är anmärkningsvärt att och att ha tagit del av UD-handlingarna om planerat utbildningsavtal mellanlibyska luftförsvaret och ett helstatligt svenskt bolag med stark anknytningfill försvaret inte fördjupade sig ytterligare i ärendet exempelvis genom kontaktermed styrelseordföranden . Några svårigheter att skaffa informafionförelåg inte av konsfitutionella skäl, då man från bolaget sökt kontakt ochvelat inhämta regeringens inställning. Med den nära kontakt som finns mellanFFV och regeringen framstår det också som anmärkningsvärt att avtalet av alltatt döma från svensk synpunkt fick en olycklig utformning när det gäller sådanafrågor som följderna av kontraktsbrott från någondera partens sida. ansvar framstår som särskilt stort eftersomärendet föredrogs för henne. Enligt kabinettssekreterare harsamrådsgruppen vid UD som en av sina uppgifter att "se fill att vikfigaärenden föredras för utrikesministern eller i regeringen". Telub-projektetsågs som en sådan fråga. kallade inför utskottet Telub-affären en"stinker" - med andra ord en politiskt känslig sak, somutrikesministern borde informeras om, därför att i den fanns aspekter "somdet är vikfigt för en politiker att känna till, om inte annat för att varaberedd på eventuella rekyler". På fråga i utskottet varför UD inte tog kontakt medstatsministern svarade att sådan kontakt bör ske via regeringen.