bet · G401SoU20 · 1980-12-31 00:00:00 — Justifieutskottethar i sitt yttrande gett en utföriig redovisning för olika vidtagna ellerförestående åtgärder inom dess beredningsområde och finner mot bakgrund av denlämnade redovisningen att några ytterligare åtgärder inom beredningsområdet medanledning av det här behandlade mofionsyrkandet (yrkande 1) inte är påkallade. Socialutskottetanser att det inte finns anledning att ompröva det ätgärdsprogram som riksdagenantog . Härutöverfinns med anledning av vad som anförs i motionen skäl att tillägga följande. Isamband med behandhngen av socialtjänstreformen hade utskottet anledning attingående behandla missbruksfrågorna. På initiativ av socialutskottet togs det isocialtjänstlagen in en paragraf (11 §) i vilken starkt framhöllssocialnämndens skyldighet att vidta åtgärder på missbruksområdet (se närmarehärom s. 21). På förslag av utskottet begärde också att frågan omvård utan samtycke av vuxna missbrukare skulle bli föremål för en snabbutredning. Socialberedningen har för kort fid sedan lagt fram betänkandet (SOU1981:7) lag om vård av missbrukare i vissa fall (LVM), som är avsedd attkomplettera socialtjänstlagen i de fall missbrukare av bl. a. narkotika intekan beredas nödvändig vård i frivilliga former. Avsikten är att lagen efterriksdagsbehandling skall träda i kraft . Utskottet,som i detta sammanhang vill understryka den initiativskyldighet som åvilarBRÅ:s narkotikagrupp, avstyrker med hänvisning till det anförda yrkande 1 imotionen. Utskottettar härefter upp frågan om behovet av ytterligare organisatoriska insatser motnarkotikamissbruket (yrkande 2). Avcentral betydelse vid bedömningen av denna fråga är innehållet i den nämnda socialtjänstreformen.Denna träder i huvudsak i kraft . I socialtjänstlagenhar markerats ansvar för både det allmänt förebyggande och detindividuellt inriktade vårdarbetet. Vikten av att socialnämnden bedriver enuppsökande verksamhet har också understrukits. Om en enskild behöver samhälletshjälp att lösa problem som sammanhänger med exempelvis narkotikamissbruk harhan således rätt att få SoU1980/81:20 11 sådan hjälp av socialnämnden, antingen genom insatser inomsocialtjänsten eller genom att förmedlar andra insatser.Socialnämndens värdansvar upphör inte heller om den hjälpbehövande tas in påvårdinstitution, t. ex. inom sjukvården. Behandlingsansvaret åvilarvisserligen den behandlande institutionen, men socialnämnden har skyldighet attkontinueriigt följa ärendet och förbereda de vårdinsatser som kan krävas efterutskrivningen. proposition som ligger till grund försocialtjänstreformen (1979/80:1) och som i här aktuell del lämnats utan erinranav (SoU 1979/80:44) diskuteras olika samverkansfrågor utförligt. a. att när verksamheter organiseras efter enhelhetsprincip - som blir fallet efter socialtjänstlagens införande - ett ökatbehov av samverkan mellan och samhället i övrigt uppkommer. Detbetonas också att man genom samverkan bör kunna undvika att flera myndighetervar och på sitt håll utreder och försöker tillgodose samma eller likartade behov. 1 överensstämmelse med vad som ovan sagts om innehållet isocialtjänstlagen understryks i propositionen att det måste ske dels en allmänsamverkan som avser samhällsplanering m. m., dels en samverkan i enskildaärenden. Som samverkansparter nämns andra myndigheter som primär- och landstingskommunalaorgan, försäkringskassorna, arbetsmarknadsmyndigheterna, polisen m. fl. ochfrivilliga organ av olika slag. Det framhålls också att samverkan bör ske påolika nivåer. Tanken på att formerna för samverkan skulle bindas genomlagbestämmelser avvisas i propositionen. förutsättstillsammans med berörda myndigheter och de båda kommunförbunden utarbetariktlinjer för samarbetets bedrivande, exempelvis när det gällerförsäkringskassorna, arbetsmarknadsmyndigheterna, sjukvården ochkriminalvården. Föreskrifter om samarbetet - polis - skolafinns f. n. i regeringens cirkulär (1970:513, efter ändring omtryckt 1976:598).Där förordas ett intensifierat samarbete i syfte att främja barns och ungdomsutveckling samt förebygga och motverka brottslighet och annan missanpassning.Särskilda samarbetsorgan bör i princip finnas. I samarbetet bör förutomföreträdare för (socialnämnd), skola och polis även andramyndigheter och organisationer som berörs av verksamheten delta. Av en rapportfrån (Meddelandeblad nr 34/80) framgår bl. a. attsamarbetsorganens arbetsform har fått en bredareförankring i kommunernas förebyggande barn- och ungdomsvård. Kommunerna harbörjat utarbeta egna arbetsformer och rutiner. Någon enhetlig modell för allakommuner finns inte. De förvaltningar som vanligtvis är representerade iorganet är social- och skolförvaltningar, fritidsnämnd, kulturnämnd samt polis.Däremot saknas i de flesta fall deltagare från arbetsförmedling,försäkringskassa och psykisk barn- och ungdomsvård. Flertalet kommuner harverksamheten inriktad på drogproblematiken. Utskottet har inhämtat attrikspolisstyrelsen, , arbetsmark- SoU1980/81:20 12 nadsstyrelsen, , brottsförebyggande rådetoch de båda kommunförbunden gemensamt arbetar på ett förslag till riktlinjerför det fortsatta samarbetet på barn- och ungdomsområdet. har i sitt yttrande uttalat att det kanifrågasättas om det inte erfordras åtgärder från statsmakternas sida i syfteatt åstadkomma en effekfivare och längre gående samverkan mellan berördamyndigheter än som följer av det ovan redovisade cirkuläret. Justitieutskottetanför fortsättningsvis att vad sålunda sagts gör sig särskilt gällande ibelysning av de inskränkningar i möjligheten till informationsutbyte mellanmyndigheter som den nya sekretesslagen leder till, särskilt på det sociala området. är medvetet om att de nyasekretessreglerna i vissa fall kan skapa svårigheter för berörda myndigheteratt samarbeta i ärenden rörande enskilda personer även om samarbetsfrågorna imånga fall löses genom att den enskilde ger sitt tillstånd till att myndighetergemensamt diskuterar ärendet. Mot bakgrund av de principer om bl. a. samverkansom kommit till uttryck i socialtjänstlagen ser utskottet det därför somangeläget att man ägnar uppmärksamhet åt sekretesslagens inverkan på myndigheternasmöjligheter att utbyta erfarenheter och att samordna sina insatser i enskildavård- och behandlingsärenden. 1 propositionen med förslag till socialtjänstlagenframhölls att det är viktigt att man samordnar tillgängliga resurser även närdet gäller vuxna lagöverträdare och missbrukare av alkohol och narkotika. Detuttalades att och efter samråd medskolöverstyrelsen, brottsförebyggande rådet och de båda kommunförbunden börutfärda allmänna råd om hur samarbetet skall ordnas i kommunerna. Enligt vadutskottet också inhämtat arbetar inom en arbetsgrupp med attutforma de allmänna råd som erfordras inför genomförandet av socialtjänstreformen. Då det gäller att finna samverkansformer mellan olikasamhällsorgan inbördes och inellan samhällsorgan och frivilliga organisationerär det ofta nödvändigt att en försöksverksamhet läggs till grund för beslut omhur samverkan skall utformas. Många olika försök har gjorts, bl. a. då detgäller samverkan inom socialvården och samverkan mellan olika organ inomsocialvården och hälso- och sjukvården, försäkringskassorna och arbetsmarknadsmyndigheterna.Dessa försök blir självfallet av stor betydelse då det gäller att genomförasocialtjänstreformen, eftersom i enlighet med vad som ovan anförtslagstiftningen på området ställer mycket höga krav på samverkan. Missbruket av narkotika är särskilt utbrett istorstadsområdena. Det finns därför anledning att ge några exempel på hur vissaav de samarbetsfrågor som aktualiseras genom motionen är lösta i dessa områden. För narkomanvård finns en överenskommelsemellan kommunerna och som innebär att svarar föravgiftningsenheterna medan planerar och bygger ut SoU1980/81:20 13 institufionernas vårdplatser och övriga kommuner"köper in" sig på platser. För samarbetet mellan och landstingetfinns ett parlamentariskt samrådsorgan för narkomanvårdsfrågor. Införsocialtjänstens genomförande har en speciell arbetsgrupp tillsatts i syfte atttillgodose önskemålet om en väl fungerande vårdkedja för den enskilde missbrukaren. Här bör också nämnas att det enligt vad socialstyrelsenuppgivit i , och inom narkomanvårdsområdet finnsinformella arbetsgrupper med företrädare för samfiiga vårdenheter. I Stockholmträffas gruppen en gång . Medlemmarna, ett 30-tal, representerarsamfiiga vård- och behandlingsenheter i med kranskommuner. Ävenkriminalvårdens enheter, frivården och skyddskon-sulentorganisafionen ärrepresenterade. I gruppen diskuteras vårdfrågor, metodfrågor, samarbetsfrågorm. m. men inte enskilda ärenden. RFHL svarar för administrationen av grupperna. vill med hänvisning till den lämnaderedovisningen framhålla att det på det lokala planet pågår ett omfattandesamarbete som rör bl. a. åtgärder mot narkotikamissbruket, attsocialtjänstlagstiftningen starkt betonar ansvar för samverkan,att kommunerna enligt den nya lagstiftningen får stor frihet att själva utformapå vad sätt samverkan med andra myndigheter eller organ skall ske men att vissagenerella riktlinjer skall utarbetas av tillsammans med berördamyndigheter. anser i sitt yttrande att särskild viktbör fästas vid ett väl fungerande samarbete på det lokala planet när det gälleratt bemästra narkotikaproblemen. Nämnda utskott har därför för sin del ingetatt erinra mot att socialutskottet tillstyrker bifall till mofionen såvittgäller frågorna om organisation och rutiner för sådant samarbete (yrkande 2).Samtidigt bör dock påpekas att justitieutskottet uttalar att det för beivrandetav narkotikabrottsligheten inte finns skäl att överväga att fillskapa enordning som avviker frän den som gäller för beivrande av brott i allmänhet.Även den organisatoriska indelningen av rättsväsendets myndigheter bör bestå. delar uppfattningen att särskild vikt bör fästasvid samarbetet på det regionala och lokala planet. Den i det föregående lämnaderedovisningen ger emellerfid enligt socialutskottets mening belägg för att detinte är påkallat med något initiativ för att utveckla samarbetetvare sig på det lokala eller regionala planet. I sistnämnda hänseende erinrarutskottet också om den huvudmannaskapsreform som fattat beslut omsamtidigt med beslutet om socialtjänstreformen. Då det gäller den centrala organisationen uttalarjustitieutskottet att frågan huruvida det vid sidan av verksamheten inom BRÅerfordras ytterligare en central organisation i det syfte som motionärernaförespråkar delvis ligger utanför justifieutskottets beredningsområde ochdärför är svårbedömbar för utskottet. anser för sin del att detinte 1** 1980/81. SoU1980/81:20 14 heller i nämnda ,,avseende är påkallat med någotriksdagens initiativ. har - som delvis framgår av den tidigareframställningen -vissa centrala uppgifter dä det gäller att samordna åtgärdermot narkotikamissbruk. Några problem för BRÅ och att avgränsaansvaret emellan sig torde dock, såvitt socialutskottet kan bedöma, inteföreligga. Utskottet kan inte tillstyrka att det tillskapas ytterligare encentral organisation på det här aktuella området. I enlighet med det anförda avstyrks även yrkande 2 imotion 1980/81:228. Mofionen avstyrks således i sin helhet. Utskottet behandlar här slutligen motion 1980/81:1634 avAnders () vari föreslås att hos regeringen anhåller omlämpliga åtgärder för att initiera en märkeskampanj mot narkotikabruket.Märkena skulle säljas och inkomsterna tillföras narkotikaoffrens länkrörelser. Utskottet - som erinrar om att bidrag anvisas under anslagJ 8 till bl. a. frivilHga organisationer för stöd och hjälp åtläkemedelsmissbrukare - anser att initiativet fill och genomförandet av eneventuell märkeskampanj av det slag motionären föreslår bör tas av berördaorganisationer själva. Motionen avstyrks därför. Informationsfrågor, m. m. Medelsanvisningen under anslag J 9Upplysning och information på alkoholområdet uppgår för innevarande budgetårtill 20,85 milj. kr. För nästa budgetår föresläs en oförändrad medelsanvisning.Av medlen föreslås 7,5 milj. kr. användas till genomförande av förslag tillåtgärder som SAMO lagt fram; som angetts i det föregående är avsikten att vissaav åtgärderna skall finansieras på annat sätt, bl. a. genom att medel anvisas urallmänna arvsfonden. För statens ungdomsråds verksamhet beträffande upplysningom alkohol- och narkotikaproblem beräknas 4,1 milj. kr. Återstående belopp,9,25 milj. kr., är avsett för informationskampanjer och övrigainformationsåtgärder inom förevarande område. I det följande återkommer utskottet med anledning avmotioner till frågan om anslagets storlek och dispositionen av vissa av deangivna delposterna. Utskottet tar emellerfid först upp fill behandling vissaallmänna frågor om utformningen och inriktningen av informationen på området.Ställningstagandet till dessa frågor blir av betydelse bl. a. försocialstyrelsens , som skall fördela vissa av de häraktuella medlen för informafion i alkoholfrågor. Målsättningen för informationen på missbruksområdetinnebär (se bl. a. SoU 1979/80:31 s. 12) att informafionen skall sätta inmissbruksproblemen i deras sociala sammanhang och vidga medvetenheten om attmänniskors sociala svårigheter måste mötas med öppenhet och vilja tillsolidariska insatser. Den skall också medverka till en sådan förändring i synenpå dem SoU1980/81:20 15 som har skadats genom missbruket att deras delaktighet iden samhälleliga gemenskapen tryggas. Informationen bör understryka riskernaför skadeverkningar och betona vikten av helnykterhet under uppväxtåren, itrafiken och i arbetslivet. Den bör inriktas på att förändra och begränsa dettraditionella bruket av alkohol. Informationen bör till stor del avse ungdomenmen inte ensidigt inriktas på denna. Ansvaret för den övervägande delen avinformationen skall vila på folkrörelserna, som bör ges resurser härför. När det gäller riktigheten av den information som lämnasav myndigheter är det, som utskottet fann anledning uttala ,självklart att informationen skall vara korrekt. Lika självklart är attinformationen skall vara balanserad och fri från överdrifter. Vad nu sagtsgäller givetvis även organisationernas informationsverksamhet, I motion 1980/81:1912 (yrkande 1) av m.fl. (c) uttalar motionärerna att om målsättningar imissbruksfrågorna skall kunna förverkligas, arbetet måste ske på bred front.Alla myndigheter måste gemensamt engagera sig i det förebyggande arbetet.Motionärerna konstaterar vidare att målsättningar inte alltidslagit igenom i den praktiska verksamheten och yrkar därför att information omde mål satt upp i missbruksfrågorna går ut till samhälleliga organ påriks-, regional- och lokalplanet. Utskottet delar motionärernas uppfattning att ettengagemang från alla berörda samhällsorgan krävs för att förverkliga deåsyftade målsättningarna. En första förutsättning är, i enlighet med vadmotionärerna påpekar, att informationen om målsättningarna sprids tillsamhällsorganen. har här en särskilt viktig uppgift,men också andra organ kan medverka i informationsspridningen. Motionsyrkandeterfordrar med hänsyn till det anförda inte någon åtgärd. 1 motion 1980/81:1479 (yrkandena 2 och 3) av . (fp) pekas på det arbete som utförts i och med genomförandet av den s. k.langningskampanjen och den fortsatta informationssatsning SAMO:s förslag tillfortsatt fördjupad och breddad information i missbruksfrågorna innebär menbetonas att dessa kampanjer inte får bli engångsföreteelser. Enligtmotionärerna är fortsatta stora informationskampanjer riktade till ungdomar ochderas föräldrar angelägna, och vikten av ett samarbete med de ideella organisationernaunderstryks. Det framhålls också som viktigt att man hävdar kravet på ettalkoholfritt alternativ i alla sammanhang. Alkoholinformationen bör ocksåenligt motionen belysa effekterna av de alkoholseder som innebär en direktpåtryckning att bli eller förbli alkoholkonsument. Slutligen understryks attdet är viktigt att alkohol- och narkotikafrågorna varaktigt ges en förstärktplats i skolans undervisning. I motion 1980/81:845 av () pekas också påvikten av intensifierad information i synnerhet bland barn och ungdom omriskerna med alkoholbruk. Föräldrarnas ansvar för barnen betonas. SoU1980/81:20 16 informationen måste sträva efter att avlägsna den positivaattityden och den kommersiellt betingade glorian kring alkoholförtäringen ochersätta den med samma starka reaktion som vänder sig mot bruket avnarkotika. Motionären anser också att de många inslagen av skålande ochdrickande i TV måste bort. I den ovan delvis behandlade motionen 1980/81:1912(yrkande 3) framhålls att utöver de målgrupper SAMO angett för deninformations- och utbildningssatsning som avses äga rum under budgetåret1981/82-i skolorna, bland de värnpliktiga samt för personal inom mödra- ochbarnhälsovården -informationen bör inriktas på grupper i eftergymnasialutbildning, exempelvis bland studerande vid högskolor, folkhögskolor ochAMU-center. Motionärerna framhåller att det är viktigt att man i informationenkring drogfrägorna betonar det personliga ansvarstagandet och människorsinneboende förmåga att gemensamt påverka sin situation, visar på positivaalternativ till en passiviserande tillvaro och ger barn och ungdomar vägledningom att de själva kan vara med och utforma en aktiverande och meningsfullfritid. Utskottet anser att vad motionärerna anfört väl stämmeröverens med vad enligt den ovan lämnade redovisningen tidigare uttalat i fråga om vilken målsättning som skall gälla för information rörande alkohol och narkotika. Utskottet vill vidare erinra om att arbetsgruppen för insatser mot överlåtelse av alkohol till ungdom fått tilläggsdirektiv att planera ochansvara för den fördjupade opinionsbildning mot drogkulturen som föreslagits av SAMO. Finansieringen av opinionsbildningen har berörts i det föregående. I tilläggsdirektiven anförs att erfarenheter och resultat frän den pågående aktionen bör analyseras innan inriktning och målgrupper fastställs för den fortsatta opinionsbildningen. Utskottet anser dock att de ungdomar som finns i den eftergymnasiala utbildningen är en så självklar målgrupp att motion 1980/81:1912 i här aktuell del kommer att bli fillgodosedd utan någon åtgärd. Vid förra årets behandlade utskottet frågan omTV:s roll vid opinionsbildningen i drogfrågor och erinrade då om att det ipropositionen om radions och televisionens fortsatta verksamhet m. (1977/78:91, s. 195) anförts att programföretagen bör besinna sitt ansvar vidspeglingen av bruket av olika gifter, t. ex. alkohol. Någon särskildavtalsföreskrift av denna innebörd ansågs dock inte böra meddelas. Riksdagenanslöt sig till dessa uttalanden. Utskottet förklarade att det ankommer päprogramföretagen själva att utforma programverksamheten inom de gränser somföljer av radiolagen och avtalet med staten och avstyrkte motionen. Utskottetanser att samma förhällande fortfarande föreligger och anser det därför inteerforderligt med något uttalande i denna del. Medhänsyn till det anförda påkallar motionsyrkandena inte något riksdagensinitiativ. I mofion 1980/81:1252 (yrkande 7) av m. fl. (s) framhållsatt SoU1980/81:20 17 det är viktigt att den utbildningssatsning för mödravårds-och barnhälsovårdspersonal rörande missbruksfrågor som föreslagits av SAMO ochsom avses bli finansierad med medel som anvisats för innevarande budgetår inteblir en engångssatsning. Motionärerna vill att satsningen skall leda till ettengagemang som möjliggör att alla sjukvårdsområden sätter in kraftiga resurser.Mofionärerna föreslår att 2 milj. kr. avsätts för utbildningsinsatser undernästa budgetår och att därför medelsanvisningen under anslaget J 9 räknas upp imotsvarande mån. I dettasammanhang vill utskottet redovisa följande. Inom har en arbetsgrupp utarbetatrapporten och graviditet (anser 1980:4). Vidare harsocialstyrelsens framställt en videokassett angåendegravida missbrukare. Nämnden kommer också att ge ut en bok, som är avsedd förmödra- och barnhälsovårdens personal. Till boken kommer att ges ut enstudiehandledning. På det lokala planet har vissa utbildningsinsatser redangjorts. Sålunda har exempelvis länskommittén för hälsoupplysning i Stockholmslän utarbetat ett utbildningskompendium. Alkohol, narkotika och fosterskador.Kompendiet är i första hand avsett för mödra- och barnhälsovårdens personal. delar motionärernas uppfattning om viktenav att utbildningsinsatser av det slag SAMO föreslagit inte blir avengångskaraktär. Utskottet anser dock att utbildning rörande missbruksfrågorbör ingå som ett naturligt led i landstingens utbildningsprogram förmödravårds- och barnhälsovårdspersonal. Den över statsbudgeten för innevarandebudgetår finansierade utbildningen måste därför ses som ett sätt att stimuleratill nya och fortsatta insatser på området. I fortsättningen börutbildningsverksamheten kunna drivas utan extra medelstillskott från staten. Utskottet - som också hänvisar till vad som i ett följandeavsnitt anförs om åtgärder då det gäller kvinnliga missbrukare och då särskiltgravida kvinnor (s. 21) - avstyrker mofionsyrkandet. I flera motioner framställs yrkanden som helt eller delvisavser nöjesverksamhet eller andra fritidsaktiviteter i alkoholfri miljö förungdomar. För innevarande budgetär har anvisats 2 milj. kr. förförsök med nöjesverksamhet i alkoholfri miljö. Härutöver har för förfogat över ett belopp på 7 milj. kr.från allmänna arvsfonden för att driva försöksverksamhet med fritidsaktivitetermed alkoholpolitisk anknytning. De projekt som har fått stöd drivs av kommuneroch organisationer och omfattar en rad olika aktiviteter, bl. a. gängbearbetning,grannskapsarbete och nya verksamhetsformer inom föreningslivet. I den ovan delvis behandlade motionen 1980/81:1252(yrkande 4) yrkas att det under anslaget J 6 Bidrag till alkoholpoliklinikeroch vårdcentraler m.m. skall anvisas 6 milj. kr. utöver vad regeringenföreslagit. Medlen skulle användas till en försöksverksamhet i regidär man i samverkan SoU1980/81:20 18 med ungdomsorganisationer och andra folkrörelser genomförkommunala handlingsprogram för att komma till rätta med alkohol- ochnarkotikaproblem bland ungdom i uts |'a miljöer. Av ett antal exempel påinsatser som motionärerna anser skulle kunna bli bidragsberättigade kan nämnasföljande, nämligen föräldrautbildning i folkrörelseregi, där både barn ochvuxna deltar; utbildning och handledning av frivilliga medarbetare inomsocialvärden, t. ex. kontaktpersoner och kontaktfamiljer; ökat öppethållandepå ungdoms- och fritidsgårdar; geinenskapslokaler i belastade bostadsområden;ökat stöd till föreningsaktiviteter och stöd till drogfri, ickekommersiellnöjesverksamhet. Utskottet vill för sin del framhålla att de medel som ibudgetpropositionen beräknas för informationskampanjer ochövriga informationsåtgärder inom förevarande områden, 9,25 milj. kr., i vissutsträckning bör kunna disponeras för försök med fritidsverksamheter medalkoholpolitisk anknytning eller för liknande ändamål. I sammanhanget erinrarutskottet också om den ovan behandlade karTipanjen mot drogkulturen, därinriktningen ännu inte slagits fast. För försök av det slag som tas upp imotionen kan det också finnas möjlighet att få bidrag från det anslag påsocialhuvudtiteln (A 3) som är avsett för forsknings- och utvecklingsinsatsersamt försöksverksamhet. Utskottet är inte berett att härutöver förorda en ökadmedelsanvisning för sådana försök som anges i motionen. Vid denna bedömningbeaktar utskottet att kommunerna har ett eget ansvar för att åstadkomma godaungdomsmiljöer och också att många kommuner utan särskilt statligt stöd sökeratt på olika sätt finna nya former för att skapa sådana miljöer eller atteljest motverka drogmissbruk. I motion 1980/81:1479 (yrkande 4) framställs också ettyrkande som syftar till att det skall klarläggas i vilka former samhället skallge stöd till de alternativ som det ideella föreningslivet och kommunerna kanerbjuda till träffpunkter där alkohol eller andra droger förekommer. Denna motion kan i viss rTiån besvaras under hänvisningtill vad som anförts om yrkande 4 i motion 1980/81:1252. Härutöver börtilläggas följande.