bet · G401KU25 · 1980-12-31 00:00:00 — Vad som iärendet anförts om möjligheterna för företaget att kvarstanna på marknadenutgjorde ett ytterligare skäl för bifall. Inom handlades ärendet som gemensamthandels-, utrikes- och industridepartementsärende. Som tidigare framgått inkomansökan till . Från inkom flerakompletterande skrifter, den senaste enligt akt den 27november 1980. Av akten framgår att s. k. gemensam beredning ägde rum den 17maj 1980. Regeringens beslut fattades som tidigare nämnts den 29 KU 1980/81:25 62 Regeringen fattade denna dag beslut i tre s.k. Sydafrikaärenden. Det var ansökningar förutom från från FagerstaAB och Rederiaktiebolaget . Att beslut i dessa togs under ett ochsamma regeringssammanträde hängde enligt vad som upplysts från handelsdepartementetsamman med dels att ärendena var färdigberedda , dels att de rördesamma principfrågor. Transatlantics ansökan inom och Fagerstasden . Angående förarbetena till den s. k. Sydafrikalagenhänvisas dels till utredningsbetänkandet SOU 1978:53, dels till regeringensproposition i ämnet 1978/79:196 (beträffande den aktuella dispensregeln se s.38-41 och 69-71 i propositionen). Det skall nämnas att den s. k.Sydafrikautredningen förordade att i dispensärenden av principiell betydelseborde utrikesnämn-den höras innan regeringen fattade sitt beslut. Ipropositionen däremot uppställs inte något krav på hörande av utrikesnämnden idenna typ av ärenden. Ej heller gjordes detta under riksdagsbehandlingen avpropositionen. Utskottet har behandlat främst följande frågor angåendeärendets handläggning, nämligen tiden för ärendets beredning inom ,fråga om utrikesnämnden borde ha hörts i ärendet samt utnyttjandet avreservationsrätt frän folkpartistatsrådens sida, bland vilka bl. Utskottet får beträffande dessa frågor anföraföljande. Vad först gäller handläggningstiden framgår det avhandelsdepartementets akt i ärendet att flera kompletterande skrifter inkomfrån sökanden under ärendets beredning i - den senaste den 27november 1980. Vidare behandlades två andra dispensansökningar, vilkaenligt rörde samma principfrågor som ansökan. Som sagts har inte uppställts krav på hörande avutrikesnämnden i förevarande typ av ärenden. Den prövning det i sammanhangetrör sig om är en tillämpning av dispensreglerna i den s. k. Sydafrikalagen. Medhänsyn till att lagen var ny och att frågan hade principiellt intresse finnsdet skäl som talar för att utrikesnämnden borde ha hörts, men frågan kan intesägas vara av den karaktären att regeringen varit skyldig att hörautrikesnämnden enligt reglerna i 10 kap. 6 § RF. Det kan i sammanhanget erinrasom att regeringen jämlikt 10 kap. 7 § andra stycket RF är skyldig attsammankalla utrikesnämnden om minst fyra av nämndens ledamöter begär det.Denna möjlighet har inte utnyttjats i förevarande fall. Mot den angivna bakgrunden finner utskottet inte anledningtill kritik mot regeringen för att utrikesnämnden inte hördes i det aktuellaärendet. Den omständigheten att ett antal statsråd var skiljaktiga mot beslutetändrar inte denna bedömning. Ej heller i övrigt har utskottet funnit anledningtill erinran mot regeringens handläggning av förevarande dispensärende. KU1980/81:25 63 Regeringens handläggning av vissa varvsfrågor Utskottet har till granskningupptagit regeringens handläggning av frågor om statligt stöd tillÖresundsvarvet i och till Varv. En närmare redogörelse lämnasi granskningspromemorian, bilaga 16. Enligt en strukturplan som ijanuari 1980 överlämnades från till industridepartementet bordeett beslut fattas om nedläggning av Öresundsvarvet. Nedläggningenborde förenas med ett beslut av koncernledningen om lämplig s. k.avslutningsproduktion så att verksamheten vid varvet kunde avslutas fortastmöjligt, dock . I proposition 1979/80:165 anslöt sig regeringen tilluppfattningen att varvet borde avvecklas. Någon exakt tidpunkt för näravvecklingen skulle vara avslutad angavs dock inte. Anledningen härtill var attavvecklingstakten borde bestämmas med hänsyn till i första hand möjligheternaför de'omkring 2 800 anställda vid varvet att få nya arbeten. Vid riksdagsbehandlingen anslöt sig näringsutskottetsmajoritet i allt väsentligt till regeringens förslag men ansåg det docknödvändigt att ange en fast tidpunkt när strukturomvandlingen av Öresundsvarvetskulle vara klar bl. a. därför att berörda parter behövde klara besked omvilken planering och vilka åtgärder som krävdes. Enligt utskottet bordetidpunkten fastslås till utgången av 1985. Härigenom skulle, ansåg utskottet,ges tillräcklig tid för att genomföra omstruktureringar och finnasysselsättning för dem som arbetar med fartygsprodukfion ochfartygsreparafion. borde enligt utskottet Svenska Varv få i uppdragatt driva verksamheten vidare på det ekonomiskt minst förlustbringande sättet.Varvets produktionsinriktning fick dock inte skada andra enheter inom koncerneneller de privatägda mindre och medelstora varven. Vid kammarbehandlingen följde emellertidriksdagen inte regeringens och näringsutskottets förslag att lägga ned varvet.I enlighet med förslag i en socialdemokratisk motion och en motion av tvåfolkpartistiska riksdagsledamöter beslöt om fortsatt verksamhet vidvarvet enligt en inom varvet utarbetad plan. Genom riksdagsbeslutet anvisades432 milj. kr. Härav var 275 milj. kr. avsedda att täcka deförluster som uppstod till följd av extraordinära nedskärningar och 100 milj.kr. skulle användas för utveckling av nya produkter. beslöt företagsledningarna vid Svenska Varvoch Öresundsvarvet att uppta s. k. MBL-förhandlingar om en nedläggning avÖresundsvarvet. Styrelsen beslöt därefter att avveckla varvet snarast.Avvecklingen skulle senast vara avslutad i och med utgången av 1983. Bakgrundentill nedläggningsbeslutet var att styrelsen inte ansåg att den långsiktsplanför KU1980/81:25 64 Öresundsvarvet som låg till grund för riksdagsbeslutetvåren var genomförbar inom givna ekonomiska ramar och att varvet såledesinte kunde bedömas bli lönsamt . Till följd av detta beslut av ledningen för Öresundsvarvetingav Svenska en skrivelse fill regeringen medbegäran om finansiellt stöd fill täckande av nedläggningskostnaderna förvarvet. Detta har därefter följts upp i proposition 1980/81:131. I denna begärsför /82 672 milj. kr. fill täckande av kostnader för nedläggningav varvet. Enligt propositionen skall nedläggningen vara fullbordad underförsta . Riksdagsbeslut i anledning av propositionen kan väntas ibörjan av . Av de medel som genom riksdagsbeslutet den 5 juni 1980ställdes fill förfogande för Öresundsvarvet har varvet såvitt kan utläsas avför utskottet tillgängliga handhngar erhåUit kr., utgörande ett finansiellt fillskott för täckande avdriftskostnaderna vid varvet, 2. årsskiftet1980-1981 125 milj. kr., vilka medel ställts till Svenska Varvs förfogande föratt täcka bolagets kostnader för Öresundsvarvet. Därutöver har enligt beslut den 19 mars1981 ett av Svenska Varv helägt t. v. vilande dotterbolag med firmanamnetLandskrona erhållit 50 milj. kr. av de 900 milj. kr. som enligt 1980års riksdagsbeslut ställdes fill Svenska Varvs förfogande för vissautvecklingskostnader. Bolaget, för vilket en styrelseordförande nyligenutsetts, kan väntas konstitueras . Resterande 50 milj. kr. som varavsedda för Öresundsvarvet skall regeringen senare utbetala till bolaget efteransökan av bolaget. Vissa villkor är dock förbundna härmed. Den närmareinnebörden av dessa framgår av regleringsbrevet, underbilaga 1 tillkanslipromemorian, bilaga 16. Utskottet vill med anledning av den verkställdagranskningen understryka att de 100 miljoner i utvecklingsbidrag som genomriksdagsbeslutet tillerkändes Öresundsvarvet var avsedda attanvändas för en utveckling av nya produkter. Något inifiativ i denna riktningtogs aldrig från varvets sida. Det har således inte funnits fog för regeringenatt ställa medlen till förfogande i ett tidigare skede än det nu aktuella. I övrigt föranleder den verkställda granskningen intenågot uttalande från utskottets sida. Sedan Varv i slutet avaugusti 1980 anmält till att det stod inför akutabetalningsproblem, träffades en överenskommelse om ett stathgt kapitaltillskotttill varvet. Överenskommelsen, som ingicks mellan företrädare förriksgäldskontoret och ägaren till varvet, , samt KU 1980/81:25 65 tvåfartygsbeställare vid varvet, innebar att av det nödvändiga kapitaltillskottet,uppskattat till ca 60 milj. kr., skulle staten tillskjuta 30 milj. kr. och deprivata intressenterna lika mycket. företrädare isammanhanget var byråchefen där, tillika vice ordföranden i nämnden förfartygskreditgarantier, , kanslichefen i denna nämnd avdelningsdirektören i nämnden samt departementssekreterarenOlle Wesfin, industridepartementet. Som juridisk konsult anlitades advokatenThomas Mc Dowell. deltog några ytterligare tjänstemän frånriksgäldskontoret. Arbetsgruppen anlitade även i viss utsträckning enrevisionsfirma för siffergranskningen. Riksgäldsfullmäkfigetillstyrkte överenskommelsen efter hörande av nämnden förfartygskreditgarantier, som likaså tillstyrkte. Riksgäldsfullmäktigesbedömning grundades i första hand på att statens förlustrisk vid en konkursskulle uppgå till det dubbla i förhållande till åtagandet enligtöverenskommelsen, dvs. ca 60 milj. kr. Viden interpellationsdebatt (riksdagsprot. 1980/81:32) uppgavindustriministern att industridepartementet lämnade sitt underhandsgodkännandetill uppgörelsen. Han refererade vidare till ett uttalande som han gjort i enTT-intervju, där "nyckelmeningen" i hans avslutande kommentar löd:"Ägaren och de olika beställarna måste nu ta sin del av ansvaret - annarsfår det bli konkurs." Iskrivelse till regeringen hemställde riksgäldsfullmäktigeatt uppgörelsen skulle godkännas och läggas till grund för ett förslag frånregeringen fill om ett statligt kapitaltillskott till varvet. Detnärmare händelseförloppet och innebörden av överenskommelsen framgår avunderbilagorna 5 och 5 a till granskningspromemorian, bilaga 16. Föratt finansiera en fortsatt produktion vid varvet i avvaktan på regeringensställningstagande till överenskommelsen ansökte för sittdotterbolags Kihlbergrederierna räkning hos statliga kreditgarantier enligt förordningen (1977:497) om statligkreditgaranfi till svenskt rederiföretag. Nämnden beslöt den 13 oktober 1980att hänskjuta ärendet till regeringen (). Beslutetinnehöll inte något ställningstagande från nämndens sida men det hänvisadestill en till beslutet fogad hemlig promemoria, vari bl. a. redogjordes förKalmar Varvs likviditetsbehov 1980. Ur promemorian kanav sekretesskäl här endast redovisas att nämnden inte ansåg sig kunna taslutlig ställning. Det framhölls att statens risk vid bifall måste ansesbetydande men att skäl kunde anföras för att åtminstone fillfälhgt godta dennarisk med hänsyn till det omedelbara behovet av likviditetsstöd. Ibeslut lämnade regeringen sistnämnda ansökning utan bifall.Beslutet mofiverades med att de villkor som enligt beslut av börställas upp för att en statHg kreditgaranti skall kunna beviljas inte varuppfyllda Och att en kreditgivning för det avsedda ändamålet inte 5 1980/81. KU1980/81:25 66 kunde anses förenlig med garantigivningens syfte. Enligt vad som upplysts från industridepartementet togsfrågan om kapitaltillskott till varvet informellt upp inom regeringen vidsammanträde . Regeringen kom då fram till attöverenskommelsen inte kunde godkännas eftersom de långsiktiga riskerna förstaten vid ett fortsatt engagemang hos varvet bedömdes bh för stora. - - ansökte varvet om attförsättas i konkurs. lämnade regeringenriksgäldsfullmäktiges framställning om godkännande avförhandlingsuppgörelsen utan åtgärd. Den verkställda granskningen föranleder inte någotuttalande från utskottets sida. Internationella studentfonden -(lUEF) - började sin verksamhet år 1961.Organisafionen, som har haft sitt säte i , har utgjort en sammanslutningav icke-statliga organisationer. Efter beslut har lUEF numeraavvecklats. Utskottet har tagit del av ett ganska omfattande delvishemligstämplat material om lUEF. I det följande lämnas endast en kortfattadredovisning av organisationens målsättning, organisation och finansiering samtde händelser som föranlett beslutet om avveckling. Enligt sina stadgar har lUEF haft som huvudsakhgmålsättning att tillgodose behov, särskilt inom utbildningsområdet, blandflyktingar med speciell tonvikt på flyktingar från södra . I enlighethärmed har organisationen lämnat ekonomiskt stöd i form av stipendier till ettstort antal flyktingstudenter från olika afrikanska och latinamerikanskastater. Enligt stadgarna har lUEF också haft som målsättning att hjälpaflyktingar och deras organisationer att förbereda den framtida utvecklingen ideras hemländer. Som en tredje punkt bland ändamålsbestämmelserna i stadgarnahar angetts att lUEF skulle bidra fill den ekonomiska utvecklingen iutvecklingsländerna, särskilt inom utbildningens område. I en fjärde punkt harangetts att organisationen skulle kanalisera hjälp fill studentorganisationeri utveckhngsländer. Sluthgen har angetts att lUEF skulle vidta åtgärder,samarbeta med andra organ eller åta sig sådana uppgifter som understödjer denämnda ändamålen. Som nämnts har lUEF varit en icke-statligorganisation. Medlemmar i organisationen har varit en mängdungdomsorganisafioner, flyktingråd och universitetsanknutna organisationer frånDanmark, , , , m. fl. Svensk medlem harvarit Ungdomsorga-nisafioners Landsråd (SUL). KU1980/81:25 67 IUEF:s högsta beslutande organ harvarit en församling (Assembly) som har mötts en gång för att besluta omriktlinjerna för organisationens arbete och fastställa den administrativabudgeten. Församlingen har bestått av representanter förmedlemsorganisationerna. SUL har i första handrepresenterats av sin generalsekreterare och avtidigare vice ordföranden . lUEF har vidare haft en internationell styrelse beståendeav ca 12 personer valda av församlingen för tvåårsperioder på individuellbasis. Styrelsens uppgift har varit att granska verksamheten mera i detalj ochdra upp de riktlinjer inom vilka sekretariatet skulle verka. Den har vidarehaft att utse direktör och på hans förslag övrig handläggande personal.Svenskar som ingått i styrelsen har under större delen av varitAstrid , (tidigare sekreterare i beredningenför humanitärt bistånd) och , Socialistinternafionalen. Sekretariatets arbete har letts av den av styrelsenutsedda direktören. Denne har i praktiken, i vart fall , haftlångtgående självständiga befogenheter i fråga om verksamhetens inriktning.Direktör har varit svensken avgick . lUEF har praktiskt taget alltsedan sin tillkomst åtnjufitekonomiskt stöd från ett antal stater. Dessa statsbidrag har genomgåendeuppgått fill av organisafionens totala finansiering. Av de statligabidragen har det svenska uppgått till en dryg tredjedel ochfidigare under vissa år varit ännu större. Svenska staten har därmed varitIUEF:s största bidragsgivare. De svenska statliga bidragen har utbetalats avSIDA efter vederbörliga regeringsbeslut i regleringsbrev eller från fall fillfall. Bakom utbetalningsbesluten har legat rekommendationer av beredningen förhumanitärt bistånd vars ledamöter utses av regeringen. Under de senastebudgetåren har de svenska bidragen uppgått fill följande belopp: 1974/75 . 1975/76 . 1977/78 . 1979/80 17 500 000 kr.1980/81 . avslöjades att enledande tjänsteman i IUEF:s sekretariat i var sydafrikansk polisspion.Samtidigt uppdagades allvarliga missförhållanden i organisationens ledning ochfinansiella skötsel. Organisafionen befann sig i en akut ekonomisk kris. Redantidigare hade dock brister i den ekonomiska förvaltningen uppmärksammats avSIDA. Härefter hölls ett flertal informella möten om IUEF:sframfid med representanter för de bidragsgivande länderna. Från svensk sida vardärvid KU1980/81:25 68 huvudmålsättningen att se till att de flyktingstudentersom erhållit bidrag från lUEF skulle kunna fullfölja sina studier. Under våren1980 ställdes svensk personal fill förfogande för granskning av IUEF:sfinanser. Inom organisationen tillsattes också en särskild rekonstruktionskommitté. Sedan försök att rekonstruera lUEF misslyckats beslötIUEF:s församling att upplösa organisationen. Samfligastudenter som erhållit bidrag från lUEF har härefter överförts till andraorganisationer. Av utskottets redovisning framgåratt lUEF erhållit betydande statligt stöd från svensk sida. Av de handlingarsom utskottet har tagit del av framgår vidare att avsevärda brister förelegat iIUEF:s ekonomiska skötsel. Enligt utskottets mening har de insynsmöjligheter iorganisationen som funnits från svensk sida inte tillräckligt unyttjats för attbevaka de statliga bidragens användning. I motsvarande framtida situafioner ärdet viktigt att så sker. Vissa frågor rörande energipolitiken - angående avtalmellan och Svensk Kärnbränsleförsörjning, m. m. Efter skriftlig framställning avvänsterpartiet kommunisternas riksdagsgrupp har utskottet granskat regeringenshandläggning av vissa ansökningar från kärnkraftsproducenter om tillståndenligt lagen (1977:140) om särskilt tillstånd att filiföra kärnreaktorerkärnbränsle, m. m. - den s. k. villkorslagen - samt vissa frågor rörande deavtal som slutits mellan Svensk kärnbränsleförsörjning (SKBF) och CompagnieGénérale des Mafiéres Nucléaires (). I en till betänkandet fogad granskningspromemoria, bilaga17, har intagits dels vpk:s skrivelse, dels vissa uppgifter och dokument somberör den aktuella frågan. Under granskningen har utskottet haft tillgång tillindustridepartementets föredragningspromemoria och de handlingar i övrigt somingår i akterna till regeringsbesluten med anledning av ansökningar fråndels (ang. ) dels Forsmarks Kraftgrupp (ang.Forsmark 1) om särskilt tillstånd att tillföra kärnkraftreaktorernakärnbränsle. Utskottet har haft tillgång till de aktuella COGEMA-avtalen. Villkorslagen fillkom för att i lag reglera de villkor sombör ställas på hanteringen av använt kärnbränsle som erhålls vid drift avkärnreaktorer, som ej filiförts kärnbränsle före . Lageninnebär i korthet att särskilt tillstånd får meddelas endast omreaktorinnehavaren dels har företett avtal, som på ett betryggande sätttillgodoser behovet av upparbet-ning av använt kärnbränsle, och dessutom delshar visat, hur och var en helt säker slutlig förvaring av det vidupparbetningen erhållna högakfiva avfallet kan ske eller har visat, hur och varen helt säker slutlig förvaring av använt, ej KU 1980/81:25 69 upparbetatkärnbränsle kan ske. Kärnkraftindustrinhar tecknat ett antal avtal om upparbetning av använt kärnbränsle, bl. a. deovan nämnda avtalen mellan och . Två av dessa avtal, de s. k.70-talsavtalen, avser kärnbränsle som tas ut ur svenska reaktorer före1980. Ett tredje avtal, som kallas 80-talsavtalet, avser kärnbränslesom tas ut ur de svenska kärnkraftreaktorerna t. o. m. utgången av 1990, det s.k. 80-talsavtalet har sedermera utökats att omfatta . De träffadeavtalen är bindande avtal mellan två parter. Avtalen som är att betrakta somserviceavtal omfattar en mängd skilda frågor som t. ex. transporter,lagringsförhållanden och upparbetning av bränsleelement, återleverans avupparbetat avfall m. m. samt finansiella villkor och regler för hantering avfrågor vid eventuell force majeur. Avtalen har förhandlats fram i samarbete medkunder från fem andra europeiska länder samt japanska kraftföretag somfillsammans skall finansiera COGEMA-anläggningen. Huvudkundernas intressen kangemensamt tillvaratagas i en samrådskommitté. I avtalen, som i stort kanbetecknas som ramavtal, är stadgat bl. a. att vissa delfrågor skall fixeras vidsenare fillfälle i särskilda specifikafioner mellan kund och upparbetare. Iavtalen finns vidare klausuler som föreskriver att avtalen skall hållaskonfidentiella av kommersiella skäl. De har därför sekretessbelagts i sambandmed att de ingivits fill regeringen. Somstöd för sina ansökningar och åberopade de aktuellakraftföretagen det träffade avtalet med . inkomföretagen med kompletteringar till ansökningarna, bl. a. åberopades det nyaavtalet för 80-talet, De svenska kärnkraffinnehavarna har genom det s, k.KBS-projektet utformat förslag till hur bl, a, det vid upparbetningen erhållnahögaktiva avfallet skall omhändertas och slutförvaras och på vilket sätt enmängd andra tekniska problem i samband härmed bör hanteras. De resultat somprojektet resulterat i har varit med vid de bedömningar som gjorts avremissinstanserna och av regeringen vid prövningen av om de företedda avtalenuppfyllt villkorslagens krav. Ianslutning fill pågående prövning ingav SKBF vissa kompletterandeuppgifter fill industridepartemetet, bl. a. ett brev från vari vissabekräftelser och preciseringar gjordes beträffande halten fissionsprodukterm.m. i det avfall som avses bli återsänt fill . Ansökningarnahar varit föremål för en omfattande remissbehandling såväl av svenska instansersom av vissa utländska. Regeringenfann i sitt beslut att de i ansökningarna åberopade avtalenenligt regeringens bedömning stod i överensstämmelse med villkorslagens krav.Däremot fann regeringen att viss kompletterande geologisk undersökningerfordrades för att lagens krav skulle vara uppfyllda vad gäller slutligförvaring. Regeringens beslut vidförnyad prövning innebar att ansök- KU1980/81:25 70 Vid prövning av nya ansökningarbeträffande ytterligare kärnkraftreaktorer fann regeringen attåberopade befintliga avtal mellan och uppfyllde villkorslagens kravbeträffande upparbetning. I förslag till i anslutning till folkomröstningen1980 lämnades såvitt utskottet kunnat utröna inte från regeringens sida någrautfästelser beträffande upparbetningens och slutförvaringens detaljer. Det är isamband med prövningen av förefintliga ansökningar som regeringen funnit att deaktuella avtalen varit förenliga med villkorgslagen. Något särskilt fastläggandeeller liknande av vid skilda tillfällen aktuella specifikationer t. ex. ienlighet med har inte givits från regeringens sida. Det har istället varit fråga om en bedömning av problemen och förutsättningar i vidarebemärkelse. Däremot har olika bedömningar av hållbarheten i t. ex. förslag ochslutsatser samt rekommendationer i förekommit underfolkomröstningskampanjen. I detta hänseende har det varit enskildas ellerorganisationers bedömning. Under handläggningen av förevarande granskningsfråga harutskottet även tagit del av den prövning som företagits av riksåklagaren medanledning av att chefen för av enskilda anmälts hosåklagare för att ha gjort sig skyldig till brottsligt handlande i samband medatt han i ansökningar om laddningstillstånd hos regeringen skulle ha lämnatvilseledande uppgifter m.m. Vissa i detta avseende aktuella handlingar harfogats till granskningspromemorian. Riksåklagaren fann inte anledning fillnågon åtgärd i ärendet. Den företagna granskningen föranleder inte något särskiltuttalande från utskottets sida. Regeringens handläggning av vissa utvisningsärenden medstöd av den s. k. terroristlagstiftningen Utskottet har granskat regeringensbeslut att utvisa vissa i boende palesfinier. Denärmare omständigheterna i ärendet är följande: hemställde i skrivelse till regeringenden att elva i boende palesfinier skulle utvisas frånSverige enligt 30 § jämfört med 47 § utlänningslagen (1980:376) såsommisstänkta för terrorism. Vidare begärdes att ett tidigare beslut om utvisningav en palestinier skulle verkställas. Enligt skrivelsen hade det fastslagitsatt det fanns grundad anledning anta, att de i framställningen namngivna tolvpalestinierna verkade för en terroristorganisation, som kan befaras här i riketanvända våld, hot eller tvång för politiska syften. Genom skilda beslut beslöt regeringendels att utvisa tre av palestinierna dels att det tidigare beträffande en avdem meddelade utvisningsbeslutet skulle verkställas. Beträffande de övriga åtta, som KU1980/81:25 71 omfattades av framställning, fannregeringen att det inte fanns tillräckliga skäl för utvisning. yttrade sig över ansökningarna ochtillstyrkte utvisning av tre av de fyra som regeringen sedermera beslöt attutvisa.