bet · G401JoU21 · 1980-12-31 00:00:00 — Motionenbör inte föranleda någon vidare åtgärd. JoU 1980/81:21 33 Enligt bestämmelser i skall till skydd motmiljöfarlig verksamhet som kan medföra fara för allmänna intressen tillsynutövas av och länsstyrelserna. har dencentrala tillsynen, samordnar länsstyrelsernas tillsynsverksamhet och lämnarvid behov bistånd i denna verksamhet. skall fortlöpande utövafillsyn inom länet. Närråd och anvisningar från en tillsynsmyndighet om lämpliga åtgärder för attmotverka olägenhet frän en viss anläggning inte följs, kan enligt ML meringripande åtgärder vidtas. Om tillstånd enligt lagen inte har lämnats, kanlänsstyrelsen meddela föreläggande om sådana försiktighetsmått eller förbud somär uppenbart behövliga för att lagens bestämmelser skall efterievas. Vidare kannaturvårdsverket vid koncessionsnämnden föra talan om förbud ellerförsiktighetsmått. Moten tillståndsgiven verksamhet kan ingripa med föreskrifter, delsnär särskilda omständigheter påkallar ett brådskande ingripande, dels när entillståndshavare har åsidosatt villkor som har getts i tillståndsbeslutet.Efterkoms inte sådana föreskrifter kan åtgärder vidtas på den försumligesbekostnad. har rätt att få tillträde till ett fabriksområde och attavkräva en företagare de upplysningar som behövs för tillsynen. De undersökningarrörande en miljöfarlig verksamhet och dess verkningar som kan behövas förtillsynens fullgörande behöver inte utföras eller bekostas avfillsynsmyndigheten. Myndigheten kan förelägga företagaren att genomförasådana undersökningar. Men myndigheten kan också, om det är lämpligare, utsenågon annan, t. ex. ett konsultföretag, att utföra undersökningarna. Den somutövar den miljöfarliga verksamheten är i båda fallen skyldig att svara förundersökningskostnaderna. Itillsynsärenden skall samarbete ske med hälsovårdsnämnden. Nämnden är formelltinte tillsynsmyndighet enligt ML. men nämnden har ändå viktigatillsynsuppgifter på miljöskyddsområdet. Enligt hälsovårdsstadgan (1958:663)svarar det vidtas erforderliga och skäliga åtgärderför att motverka bl. a. vattenförorening, luftförorening och buller inomkommunen. Vidare kan hälsovårdsnämnden ingripa mot en miljöfarlig verksamhetmed stöd av hälsovårdsstadgan. Ingripanden får dock inte ske, om verksamhetendrivs i överensstämmelse med ett tillstånd som har lämnats enligt ML. Ibetänkandet (SOU 1978:44) Kommunalt hälsoskydd har föreslagits atthälsovårdsstadgan skall ersättas med en ny lag, hälsoskyddslagen. Betänkandetbereds f. n. inom . Jordbmksministem anför inledningsvis att han delarden allmänna bedömningen hos miljöskyddsutredningen och remissinstanserna attden nuvarande situationen på tillsynsområdet inte är tillfredsställande. Mångaskäl talar för att tillsynen bör effektiviseras. En väg att åstadkomma detta 3 1980/81. JoU 1980/81:21 34 äratt på det sätt som utredningen föreslår ge hälsovårdsnämnden störrebefogenheter och ansvar i fråga om tillsynen. Kommunema får därmed på ettviktigt område ökade möjligheter att påverka förhållandena för innevånarna.Hälsovårdsnämnderna bör därför som utredningen föreslår ges ställning avtillsynsmyndigheter enligt ML. Med hänsyn till att inte alla kommuner harekonomiska och personella möjligheter att nu ta på sig en sådan uppgift börenligt propositionen reformen göras frivillig. Enligtutformningen av lagförslaget i denna del (44 a §) får efteråtagande av en kommun överlåta åt hälsovårdsnämnden att utöva fortlöpande tillsynenligt ML. Av bestämmelsen framgår att tillsynsuppgifter inte kan delegerastill hälsovårdsnämnden i större omfattning än vad kommunen åtagit sig. Enligtpropositionen får det fömtsättas att samråd mellan kommunen och länsstyrelsensker, innan ett sådant åtagande görs. Kommunen svarar själv för att det finnsresurser och kompetens för tillsynen. Lagrådetpåpekar i anslutning härtill att remediet vid fall av passivitet av enhälsovårdsnämnd får vara återtagande av delegationen och ingripande avlänsstyrelsen såsom på nytt primärt ansvarig myndighet. Av lagrådets yttrandeframgår vidare att givetvis bör kunna avböja en framställning omdelegation, resp. återta en genomförd delegation, i överensstämmelse med devanliga kraven på lämplighet hos förvaltningsbeslutet. Enligt motion 1980/81:1953 är det viktigt ochnödvändigt att tillsynen av miljöstörande verksamhet effektiviseras. De lokalahälsovårdsnämnderna kan spela en viktig roll i en sådan förbättradtillsynsverksamhet. Tillsynen enligt ML bör emellertid enligt motionensamordnas med den tillsynsverksamhet i övrigt som kommer att åläggas kommunematill följd av kommande förslag till hälsoskyddslag. Vidare påpekas att dekommunalekonomiska konsekvensema av ett vidgat kommunalt ansvar på miljöskyddsområdetinte redovisats i propositionen. Detta sägs strida mot ett riksdagsuttalande(FiU 1979/80:25) som motionärema hänvisar till. Motionen utmynnar såvitt avsertillsynen i två yrkanden. Enligt yrkande 1 bör regeringen i samband med framläggandeav förslag till hälsoskyddslag på nytt ta upp den kommunala tillsynen enligt MLså att erforderlig samordning uppnås samt presentera underlag för bedömning avde kommunalekonomiska konsekvensema. I yrkande 2 föreslås att frågan om ettsärskilt tillsynsorgan, AB Svensk Miljökontroll, utreds vidare med utgångspunkti de tankegångar som framförts i en reservation till miljöskyddsutredningensbetänkande, vilken undertecknats av utredningens socialdemokratiska ledamöter. 1mofion 1980/81:1954 yrkas, såvitt nu är i fråga (yrkandena 2 och 4 b-d) delsatt regeringen lägger fram förslag om statligt stöd till de kommuner vilkashälsovårdsnämnder övertar tillsynsuppgifter enligt 44 a §, dels att itillämpningsförfattningama tas in vissa generella anvisningar JoU 1980/81:21 35 rörandetillsyn och kontroll av miljöfarlig verksamhet. Härmed avses bl. a.föreskrifter om regelbundet återkommande översyn av särskilt miljöfarligverksamhet samt om branschöversikter för mindre miljöfarlig verksamhet. Vidareyrkar motionärema (yrkande 4 e) att anvisningar utfärdas som ålägger kommuneroch länsstyrelser att uppspåra och inrapportera alla överträdelser av ML som defar kännedom om. Utskottet ansluter sig till de överväganden som liggerbakom de föreslagna bestämmelserna om delegation av tillsynsuppgifter enligtML till hälsovårdsnämnd. Som påpekas i propositionen läggerhälso-vårdsnämndema ned ett betydande arbete på miljö- och hälsoskyddsfrågor.Det bör därför enligt utskottets mening bidra till en effektivare tillsyn ochett bättre utnyttjande av statliga och kommunala resurser om hälsovårdsnämndemakan överta även de formella tillsynsbefogenhe-tema. Genom att reformen görsfrivillig kan övertagandet ske i den takt och i den omfattning som är lämpligoch möjlig med hänsyn till de särskilda förhållandena i olika kommuner. anfört innebär att utskottet tillstyrker regeringens förslag iförevarande del och avstyrker yrkandet i motion 1980/81:1954 om statligt stödfill de kommuner som övertar tillsynsansvaret. Det bör i fråga omkostnadsfördelningen påpekas att jordbmksministem framhållit det angelägna iatt kostnadema för tillsyn m. m. i ökad utsträckning täcks genom avgifter(prop. s. 47). Jordbmksministern räknar med att förslag om sådana avgifter kanföreligga . Enligt propositionen fömtsätter man att frågan om ettstörre kommunalt ansvar tas upp i samband med att ställning tas till kommandeförslag om tillsynsavgifter (s. 469). Med hänvisning till det anförda avstyrkerutskottet även yrkandet i mofion 1980/81:1953 om att den kommunala tillsynenenligt ML prövas på nytt i samband med kommande förslag till hälsoskyddslag. 1anslutning till yrkandet i motion 1980/81:1953 beträffande ett särskilttillsynsorgan kan nämnas att vissa resursförstärkningar för hithörande ändamålföreslagits i årets budgetproposition under kommundepartementets huvudtitel(prop. 1980/81; 100 bil. Förslaget innebär aU länsstyrelsernasnaturvårdsenheter förstärks med 15 handläggartjänster för att möta de nyaarbetsuppgifterna. En ytterligare förstärkning av naturvårdsenhe-tema skerockså genom att de 26 länshälsovårdskonsulenterna fr.o.m. kommande budgetårskall vara inordnade i naturvårdsenhetema. Förslaget har tillstyrkts avcivilutskottet (CU 1980/81:24). Avpropositionen framgår vidare att utredningen om den regionala laboratorieverksamheten(LAB 76) lagt fram förslag som kan vara av betydelse för att få en förbättradkontrollverksamhet också inom miljövårdsområdet. Sedan remissbehandlingen avutredningens betänkande (SOU 1979:3) avslutats har jordbmksministem tillsatten arbetsgmpp med uppdrag att utreda AB Svensk laboratorietjänsts (Svelab)framtida organisafion och JoU 1980/81:21 36 verksamhet.Inom ramen för detta uppdrag kan man dock enligt propositionen inte lösa allade problem som miljöskyddsutredningen pekat på som angelägna att utreda vidare.Jordbmksministern anser därför att frågor som rör organisationen av denundersöknings- och mätverksamhet som behövs enligt ML bör utredas vidare. Hanavser att i annat sammanhang återkomma till denna fråga. Utskottetanser sig med hänvisning till propositionens uttalanden i denna del inte nuböra förorda någon utredning rörande inrättandet av ytterligare ett organ imiljövårdsarbetet. Motion 1980/81:1953 yrkande 2 bör således inte föranledanågon åtgärd i avbidan på den vidare prövningen av hithörande frågorinom . Detsamma gäller motsvarande yrkande i den vidriksmötet /80 väckta motionen 1979/80:1760 yrkande 5 d. Yrkandena4 b-d i motion 1980/81:19.54 syftar på sådana Ullämpnings-författningar filländringarna i ML som närmast faller inom regeringens ansvarsområde. Av vissauttalanden i propositionen framgår att fömtsätts meddela rådoch anvisningar av standardiserad karaktär. Det finns enhgt utskottets meningingen anledning att förorda något särskilt riksdagsuttalande rörandetillämpningsföreskrifternas innehåll. Motionen avstyrks i förevarande del. Enligtett föreslaget tillägg till 38 § skall det åligga fillsynsmyndigheterna attverka för att överträdelser av ML beivras. Yrkandet i nyssnämnda motion omanmälningsplikt beträffande överträdelser av ML får härigenom ansestillgodosett. Motionen påkallar i denna del (yrkande 4 e) ingen vidare åtgärdfrån sida. Enligtden fristående motionen 1980/81:1860 yrkande 7 bör berörda myndigheter få iuppdrag att föreslå regler för avgiftsfinansiering av kostnader förtillståndsgivning och kontroll enligt ML. Av vad utskottet ovan anfört framgåratt regeringen räknar med att kunna lägga fram förslag om sådana avgifter underår 1982. Motionsyrkandet påkallar därför ingen särskild åtgärd från riksdagenssida. Påföljdssystemet,m. Enligt ML är straffet för den som bryter mot förbudmot viss miljöfarlig verksamhet eller underlåter att iaktta förprövningspliktengenom att inrätta eller driva någon form av miljöfarlig verksamhet utantillstånd böter eller fångelse i högst . Till samma straffdoms den somåsidosätter villkor eller föreskrifter som har meddelats i ettfillståndsbeslut. I de sistnämnda fallen krävs för straffansvar dessutom attgärningen inneburit risk för kränkning av allmän eller enskild rätt. Till böterdöms den som inte lämnar en tillsynsmyndighet behövliga upplysningar om enanläggning som kan befaras vara miljöfarlig. För att straff skall inträda krävsi samtliga fall att JoU1980/81:21 37 gämingen begåtts uppsåfligen eller av oaktsamhet. Tidenför åtalspreskripfion för de brott som här är aktuella är tvä år. 1 vissa fallkan ett handlande som innebär en överträdelse av nu redovisade bestämmelserockså vara belagt med straff i . De bestämmelser som främst är tilllämpligaär bestämmelserna i 13 kap. om spridande av gift eller smitta, förgöring ellervårdslöshet med gift eller smittämne. Juridiska personer kan inte dömas till brottspåföljd. Nären överträdelse av har skett i en miljöfarlig verksamhet somutövas av en juridisk person, är det sålunda en fysisk person som istraffrättsligt avseende bär ansvaret för gärningen. I aktiebolag är detvanligtvis den verkställande direktören som bär detta ansvar. 1 syfte att åstadkomma en väsentlig effektivisering avpäföljdssystemet har miljöskyddsutredningen föreslagit dels en höjning avstraffmaximum från ett till fängelse, dels att en avgift -miljöskyddsavgift - skall ersätta straffet för brott mot ML, utom i grova fall. Jordbmksministern anför för sin del att samhällets syn pämiljöbrottsligheten har skärpts under de år ML har varit i kraft. Skyddet avden yttre miljön har varit föremål för allmän debatt, bl. a.mot bakgmnd av det som inträffat vid BT Kemi i . Att det föreliggerbehov av ytterligare åtgärder mot miljöbrottsligheten understryks av flertaletremissinstanser. Jordbruksministern delar denna uppfattning. När det gäller att förändra det nuvarande straffrättsligasystemet i ML är han emellertid inte beredd att gå så långt som har föreslagitsav miljöskyddsutredningen. Enligt propositionen är det frän samhällssynpunktvärdefullt att på ML:s område behålla det straffrättsliga ansvaret för enskildaindivider. Jordbruksministern anser i likhet med koncessionsnämnden,brottsförebyggande rådet och andra remissinstanser att det straffrättsligaansvaret bör behållas i nuvarande omfattning. Det är emellertid nödvändigt attstrafflDestämmelserna ändras så att en strängare och mer effektiv tillämpningmöjliggörs. Mot angivna bakgrund ansluter sig regeringen tillutredningens förslag rörande en höjning av straffmaximum frän ett till två årsfängelse. Härigenom förlängs åtalspreskriptionstiden frän två till fem är.Vidare föresläs -med viss avvikelse frän utredningsförslaget att en särskildavgift, miljöskyddsavgift, skall utgå i vissa fall vid sidan av straffet.Propositionens förslag jämte motioner i berörda delar redovisas närmare iföljande avsnitt. Vid bedömningen av frågorna omstraffmaximum och preskriptionstidens längd måste enligt propositionen hänsyntas till det förslag till ändringar i som har lagts fram i enpromemoria inom . Om förslaget genomförs, kommer förgrova miljöbrott att gälla ett straffmaximum fängelse och enpreskriptionsfid . straffbestämmelser riktar sig dockbara mot uppsåtliga JoU 1980/81:21 38 ellergrovt oaktsamma gärningar som kan antas ha medfört betydande olägenhet imiljön. Det finns ett uppenbart intresse av att även i andra fall kunnatillämpa kännbara påföljder för brott mot ML. Jordbmksministern förordar därföratt straffmaximum i ML bestäms till , vilket medför en preskriptionstidpå . De fall där det framstår som befogat med högre straff och längrepreskriptionstid torde utan undantag gälla brott som faller under de ibrottsbalken föreslagna bestämmelserna för grova miljöbrott. Detnuvarande kravet på att vissa gämingar - t. ex. överträdelser av villkor ellerföreskrifter i tillståndsbeslut skall ha kränkt allmän eller enskild rätt föratt föranleda straffansvar föreslås slopat. Härigenom framstår gränsen mellandet straffbara och det inte straffbara området som klarare, vilket börunderlätta tillämpningen för åklagare och domstolar. Det är emellertid interimligt att kriminalisera varje överträdelse av ett tillståndsbeslut. Bagatellartadeförseelser bör enligt propositionen inte vara straffbara. Straffansvarinförs vidare för den som lämnar oriktiga uppgifter till en prövnings- ellertillsynsmyndighet. Ocksånär det gäller andra brott mot ML, såsom t. ex. brott mot förprövningsplikten,kompletteras lagen med en föreskrift att ansvar inte skall ådömas i ringa fall. Straffbestämmelsernai ML återfinns i 45 §. Enligt ett föreslaget tillägg till paragrafen skalldessa bestämmelser tillämpas subsidiärt till . De skall såledesinte fillämpas om ansvar för gärningen kan ådömas enligt . Enligt motion 1980/81:1953 (yrkande 3) ärmiljöbrott speciella därigenom att verkningarna av miljöstörningar ofta blirkända långt efter det den miljöstörande verksamheten ägt rum. Därför finnsanledning att införa särbestämmelser om preskriptionstiden för hithörandebrottslighet. Preskriptionstiden bör enligt motionen för alla miljöbrottsättas till . Motsvarande yrkande återfinns även i motion 1979/80; 1760(yrkande 5). Denna motion innehåller dessutom ett yrkande att begreppet fara ibrottsbalkens regler om vissa allmänfarliga brott (13 kap. 79 §§) börpreciseras. Imotion 1980/81:1954 yrkande 5 hemställs att undantaget i straffbestämmelsen i45 § för ringa fall tas bort. Ett sådant undantag skulle enligt motionenallvarligt minska tilltron till allvaret bakom lagstiftarens intentioner. Utskottet vill i anslutning till motion1980/81:1953 erinra om aft det i propositionen aviserade förslaget om införandeav ett allmänt miljöbrott i broftsbalken nu förelagts (prop.1980/81:108). Ärendet bereds f. n. i justitieutskottet. öm förslaget genomförskommer för grova miljöbrott att gälla ett straffmaximum av fängelseoch en preskriptions- JoU 1980/81:21 39 Av särskild betydelse från preskriptionssynpunkt är attbrottsbeskrivningen på förslag av lagrådet (prop. 108 s. 111) utformats så attde kriminaliserade gärningama i förorenings- och förvaringsfallen beskrivs somen pågående verksamhet. Yrkandet i motion 1980/81:1953 om en särskildpreskriptionstid för miljöbrott synes gmnda sig på ett antagande attpreskriptionstiden för brottet, när miljöstömingama blir kända, i allmänhetlångt böljat löpa och kanske t. o. m. löpt ut. Så är dock intealkid fallet. Enligt.35 kap. 4 § skall preskriptionstiden räknasfrån den dag brottet begicks. Fömtsätts för ådömande av påföljd att viss verkanav handlingen inträtt, skall tiden räknas från den dag då sådan verkaninträdde. En handling som är straffbar enligt ML kan ofta bestå av en i tidenutsträckt verksamhet, t. ex. när ett miljöfarligt företag drivs utan tillståndeller i strid med fastställda villkor. Även om brottet i sådana fall kan ansesbegånget eller fullbordat i och med att den olovliga verksamheten påbörjatstorde utgångspunkten för preskriptionstidens beräknande ofta inträffa . Man kan härvid nämligen med visst berättigande påstå attbrottet "begås" även efter sin fullbordan i strafTrättsligbemärkelse. I praxis är det vanligt att successiv preskription antas ske viddenna typ av brott. Detta innebär att åtalet vanligen endast omfattar denbrottslighet som tilldragit sig före delgivningen av åtalet, ompreskriptionstiden är . När det däremot gäller en enstaka handhng i formav t. ex. nedgrävning eller annan olovlig deponering av miljöfarligt avfall harutgångspunkt för preskriptionstidens beräknande varit den fidpunkt dåhandlingen företogs. Genom den föreslagna straffskärpningen för brott mot MLutsträcks preskripfionsfiden fill . öm en överträdelse av ML är av meraallvarlig art och bl. a. vållar betydande olägenhet i miljön bhr dock, som ovanredovisats, bestämmelser om miljöbrott tillämpliga. Kan ansvarför grovt miljöbrott komma i fråga, blir preskriptionstiden . Genom den iproposition 108 förordade brottsbeskrivningen (prop. s. 12, 111 och 115) kommerpreskriptionstiden i förorenings- och förvaringsfallen att börja löpa först närden miljöfarliga verksamheten upphör eller vid den senare tidpunkt då denmiljöskadliga effekten uppstår, fömtsatt att gämingsmannen hade uppsåt somomfattade effekten. Ytterligare synpunkter på förslagets verkningar ipreskriptionshänseende torde komma att lämnas av justitieutskottet. Utskottetanser mot angivna bakgmnd inte att det finns tillräckliga skäl att frångåprincipen om preskriptionstid i relation till straffmaximum såvitt avser brottmot ML. 1 Ukhet med jordbmksministern vill utskottet påpeka att de fall därhögre straff och längre preskriptionstid är befogat utan undantag torde gällabrott som faller under de i föreslagna bestämmelsema för grovamiljöbrott. Med hänvisning till det anförda avstyrker utskottetmotion /81:1953 yrkande 3 jämte motsvarande yrkande 5 c i motion1979/80:1760. Yrkandet i sistnämnda motion om precisering av farebegreppet ibrottsbalkens be- JoU 1980/81:21 40 stämmelser(yrkande 5 b) får anses tillgodosett genom det lagförslag i proposition 108 somnyss redovisats. Motionsyrkandet bör inte föranleda någon vidare åtgärd. Utskottetdelar den i proposition 92 gjorda bedömningen att det inte är rimligt attkriminalisera vaije överträdelse av regler i ML och att bagatell-artadeförseelser inte bör vara straffbara. Yrkande 5 i motion 1980/81:1954 avstyrksdärför, såvitt nu är i fråga. anfört innebär att utskottet ansluter sig till regeringensöverväganden angående straffbestämmelsema i ML. Propositionen innehåller i denna del en omfattandeoch utförlig redovisning av syftet med den föreslagna miljöskyddsavgiften,principerna för avgiftens beräkning samt kommentarer i övrigt rörande tillämpningenav densamma (s. 55-60 och 85-88). Äveni lagrådets yttrande anförs synpunkter pä avgiften, bl. a. princi-pema fördennas bestämmande (s. 452-455). Miljöskyddsavgiftenskall enligt 54 § lagförslaget i första hand bestämmas till ett belopp somsvarar mot de ekonomiska fördelarna av överträdelsen. Häri framträder detgmndläggande syftet med avgiften; genom den skall den som begått överträdelsenberövas de ekonomiska fördelarna av denna. Somen grundläggande formel för beräkningen av den ekonomiska fördelen harangivits att fördelen utgörs av en uppskattad skillnad i förmögenhetsställningmellan den situation som har uppkommit genom överträdelsen och den som skulleha rått om överträdelsen inte hade skett. Lagrådet har för sin del framhållitatt alltför många svåmtredda faktorer kan inverka på det ekonomiska utfallet avett företags verksamhet för att någon tillförlitlig beräkning skall kunna skepå denna väg. I stället torde man enligt lagrådet som regel fa stanna vid meraomedelbara bedömningar av inbesparade kostnader o. d. faktorer. Medhänvisning till några i yttrandet redovisade typfall framhåller lagrådet attbestämmandet av miljöskyddsavgiften ofta får gmndas pä en bedömning av vilkareningsanordningar och andra åtgärder som enligt miljöskyddslagens reglerskäligen kunnat krävas av den som begått överträdelsen. Eftersom avgiftenkommer att fastställas i efterhand bör bedömningen då vanligen kunna bygga påde faktiska förhållandena att vissa föreskrifter och villkor fastställts avtillsyns- eller prövningsmyndigheter. 1 huvudsak blir det alltså fråga ombedömningar från fall till fall inom ett brett fält av olikartade företeelser,och det är enligt lagrådets mening godtagbart att man valt att inte binda demyndigheter som har att handlägga avgiftsfrågorna med närmare regler förprövningen. Förden händelse full bevisning om de ekonomiska fördelarna inte alls eller endastmed svårighet kan läggas fram får avgiften enligt 54 § andra stycket bestämmastill skäligt belopp. JoU 1980/81:21 41 Omständigheterna i ett enskilt fall kan vara sådanaatt det framstår som alltför hårt mot den som begått överträdelsen att påförahonom en avgift som fullt ut motsvarar de ekonomiska fördelarna. Den föreslagna55 § ger då möjlighet att bestämma ett lägre belopp än som motsvarar fördelarnaeller att avstå från att fastställa något belopp. Miljöskyddsavgiftenkommer sålunda sin karaktär att påminna om en straffrättslig sanktion.Enligt proposifionen är det dock av administrativa och samhällsekonomiska skälinte rimligt att utforma avgiftssystemet så att frågan om uttag av enmiljöskyddsavgift måste utredas och prövas beträffande alla slagsöverträdelser. Därför är det nödvändigt att utöver den avgränsning som kravetpå ekonomisk fördel innebär införa ytterligare begränsningar av detavgiftsbelagda området. Från miljöskyddssynpunkt är det självfallet mestangeläget att avgift tas ut för överträdelser som orsakar miljöstörningar.Andra gärningar, vilka för övrigt mera sällan torde medföra några ekonomiskafördelar, bör kunna undantas från avgiftsplikt. Även brott motförprövningsplikten, vilka brott ofta anförs som exempel på brott som medförekonomiska fördelar, bör således falla utanför det avgtftspliktiga området omden fillståndspliktiga verksamheten inte har påbörjats och någramiljöstörningar således inte har uppkommit. Utöverkravet på ekonomiska fördelar föreslås den begränsningen i fråga omavgiftspåföljden att överträdelsen skall ha medfört betydande stöming föromgivningen eller risk för sådan stöming.