bet · G401LU9 · 1980-12-31 00:00:00 — Dock anser föreningen, att det för ernående avrättskraftiga patent är värdefullt alt ärliga invändare, intill ett ärendesavgörande, får inkomma med relevant material. Det kan enligt föreningenknappast ligga i en uppfinnares intresse att en invändare förhindras attåberopa nypålräffat material. Detta skulle kunna leda till beviljande avpatent, mol vars giltighet den presumtive invändaren i vart fall senare skullekunna väcka ogillighets-talan, vilket i sin tur skulle medföra avsevärt högrekostnader för båda parter än ell normall invändningsförfarande. LU1980/81:9 18 c. Förhandsgranskning Patentverketanför: hade mellan åren1947-1974 en kommissionär anställd, som utförde förhandsgranskningar avuppfinningar åt patentombud, företag m. fl. Tillströmningen av uppdrag blevåren 1969-1974 så stor att kommis-sionären ej ensam hade möjlighet altgenomföra alla uppdrag. Efter överenskommelse med patentavdelningenöverlämnades därför ett allt större antal av uppdragen lill de tekniskaledamöterna på patentavdelningen. Då kommissionären pensionerades övertogpatentverket helt denna syssla inom den fidigare inrättade"informationscentralen". Denna utgör allt den förmedlandelänken mellan uppdragsgivare och patenlavdelningens ingenjörer. Utvecklingen har visat att ett stort behov av dessatjänster föreligger. Verksamheten har utformats för att tillgodose dessa behovunder hänsynstagande lill alla berörda intressen. Genom informationscentralen kan man begäranyhetsgranskning på visst område eller av en angiven uppfinning utan attuppdraget har samband med en patentansökan. Informationscentralens personalförmedlar uppdraget till den av verkets ingenjörer, som behandlar palenlansökningarinom det aktuella området. Handläggaren av uppdraget är sålunda väl insatt iden berörda tekniken, vilket medför en snabb och grundlig utredning. Palentverkelställer genom denna verksamhet till kundernas tjänst hela den tekniska sakkunskapsom patentavdelningens ingenjörer representerar. Informationscentralensarbetsuppgifter utökades med en konsultverksamhet. Kunden kanhärvid få hjälp med att utforma uppdraget så att det kan utföras på snabbasteoch bästa sätt för att tillgodose hans intressen. Del skall framhållas alt den granskning som utföres aldriginnefattar någon bedömning av patenterbarheten, intrång, marknadsförhållanden,industriell tillämpning e. dyl. Givetvis ges ej heller något som helst biträdevid upprättande av patentansökningar, besvarande av föreläggande eller dylikt.Någon rådgivning av det slag som anges i motionen ges sålunda ej. Någralojalitetsproblem eller intressekonflikter, som antyds i motionen, har ejförekommit. Vad gäller informafionstjänstei fill industrin intar delsvenska palentverkel en förgrundsställning och liknande verksamheter harstartats i andra länder. Verksamheten är för sin fortlevnad helt beroende avkundkretsens förtroende och uppskattning. Den är självfinansierande utanvinstintresse och är därmed helt anpassad efter del behov som föreligger isamhället för denna service. Bland kunderna märks industriföretag,forskningsinstitutioner, enskilda uppfinnare och forskare. Även ett stortantal utländska företag vänder sig till informationscentralen med uppdrag.Kundkretsen har framfört sina synpunkter på verksamheten dels vid enenkätundersökning och dels vid hearings, senast i samband medpatentverkets långsiktsplan för 1980-talet. Uppdragsverksamheten har därvidfåll ett oreserverat stöd. anser därför, att de i motionen anfördaanmärkningarna ej är berättigade. Såsom framgår av det ovanstående pågår enständig diskussion med kunder och andra intressenter för att kunna utveckla ochförbättra verksamheten. LU 1980/81:9 19 anför att industrin inte harnågon erfarenhet som tyder på att patentverkets granskare skulle riskera atthamna i sådana intresse- och lojalitetskonflikter som avses i motionen. Förbundetanser att den nuvarande ordningen vid förhandsgranskning är att föredra framförden tidigare med s. k. kommissionärer. har funnit något som skulle tyda på sviktandelojalitet hos ifrågavarande tjänstemän. Föreningen har dock inget emot atlförhållandena prövas närmare. Uppfinnareföreningenhänvisar i sitt yttrande till vad föreningen i skrivelse tillhandelsdepartementet anfört angående patentverkels långsiktsplan 1980-1990. Inämnda yttrande motsätter sig föreningen att patentverket utan föregåendeutredning medges rätt att införa s. k. preliminär patenterbarhetsprövning.Beträffande den s. k. uppdragsverksamheten framhålls det angelägna i att dennabedrivs med försiktighet. Om en utvidgning av uppdragsverksamheten anseserforderlig finner föreningen atl med denna förenade kostnader inte börsubvenfioneras via de traditionella patentavgiflerna. (Ju 1979:03) fillsattes ijanuari 1979. Utredningen skall se över bestämmelserna om patentprocessen ochom sanktionerna inom patenträtten. Genom fillsättandet av utredningentillgodosåg regeringen ett önskemål från sida. I samband medbehandlingen av prop. 1977/78:1 om ändringar i patenfiagen m. m. loglagutskottet med anledning av vissa mofionsyrkanden upp frågor omsanktionssystemet i patenträtten, ett spörsmål som inte berördes av deändringsförslag som lades fram i propositionen. Motionerna innehöll förslag omatt de nuvarande straffbestämmelserna i patentlagen skulle ersättas medbestämmelser om vite. Vidare yrkades att åtalsbestämmelserna skulle ses överliksom bestämmelserna om skadeståndsplikt vid patenfintrång. ochriksdagen anslöt sig till motionärernas synpunkter (LU 1977/78:10, rskr1977/78:126). har senare med anledning av ett motionsyrkande begärtatt frågan om att återinföra en särskild presumtionsregel till förfarandepatentskulle utredas (LU 1977/78:32, rskr 1977/78:323). Uppdraget att utreda dessaspörsmål har lagts på patentprocessutredningen. Utredningsarbetet skall enligtdirekfiven dock inte begränsas till de frågor som motionärerna tagit upp utanutvidgas till att avse en bred översyn över patentprocessen ochsanktionssystemet inom patenträtten. Särskild uppmärksamhet skall ägnas mål omintrång och ogiltighel. En snabbare och billigare processordning böråstadkommas. Något som väsentligt bidrar fill att förlänga handläggningsfidenför ogiltighetsmål är enligt direktiven sökandet efter sådana nyhetshinder motpatentet som kan åberopas subsidiärt, om det i första hand åberopade hindretunderkänns. LU1980/81:9 20 efter nyhetshinder kan ta i anspråk och leda tillmycket höga rättegångskostnader. Utredningen skall överväga åtgärder att kommalill rätta med detta problem. Vidare skall utredningen överväga om en särskildpatentdomslol bör inrättas. Utskottet behandlar i dettabetänkande tre motioner i vilka las upp olika patenlrättsliga frågor. I motion 355 läggs fram vissaförslag som enligt motionären är ägnade att förbättra de enskilda uppfinnarnassituation i samband med patentansökningar. Motionären yrkar i första hand attuppfinnaren skall kunna erhålla allmän rättshjälp i pateniansökningsärenden. Iandra hand hemställs att patentprocessutredningen ges i uppdrag att undersökaom en "liberalare" tolkning av patentkraven till uppfinnarens förmånbör eftersträvas eller om i stället möjlighet till rättshjälp för enskildauppfinnare bör införas. I motionen anförs att möjligheterna att kringgå patentf. n. utnyttjas i stor utsträckning. Eftersom patentskyddets omfattning bestämsav de s. k. palentkraven ställs det mycket höga krav på hur dessa krav utformas.För denna uppgift behöver uppfinnarna experthjälp enligt motionären, som anseralt allmän rättshjälp bör kunna beviljas för ändamålet. Etl alternativt sättatt förbättra de enskilda uppfinnarnas situation är enligt motionären atldomstolarna vid bedömning av patentintrångsfrågor m. m. tar mindre hänsyn tillpatentkravens ordalydelse och mer fill vad uppfinnaren "gjort ochbeskrivit". En liberalare tolkning av palentkraven skulle öka patentetsskyddsomfång och därigenom ge uppfinnaren bättre möjligheter att klara sig iintrångs- och ogiltighetsmål. Utskottet vill inledningsvis understryka att enpatentansökan är ett rättsligt dokument av oftast stor ekonomisk betydelse försåväl den som söker patent som hans konkurrenter. För att inte rättsosäkerhetskall uppslå fordras att ansökningen utarbetas med precision och kunskap om dekrav som patentlagstiftningen ställer. Härav följer att en sökande, som intesjälv besitter tillräcklig patenträttslig sakkunskap, i regel måste anlitapatentombud eller annat sakkunnigt biträde. Kostnaderna för en patentansökankan därför uppgå till betydande belopp. Det är enligt utskottets mening av storbetydelse atl samhället sörjer för att enskilda uppfinnare har tillgång tillsakkunnig hjälp vid ansökan om patent. Som patentverket framhåller i sittremissvar får den enskilde uppfinnarens möjligheter att få ett effektivtpatentskydd inte vara beroende av hans ekonomiska omständigheter. Någon möjlighet att erhålla allmän rättshjälp ipateniansökningsärenden finns f. n. inte. Frågan om att öppna en sådanmöjlighet behandlades av LU1980/81:9 21 under /79. avslog därvidpå hemställan av justitieutskottet ett mofionsyrkande om att rättshjälpslagenskulle göras fillämplig på pafentansökningar (mot. 1978/79:2159, JuU1978/79:30). anförde som skäl för sitt avstyrkande atträttshjälpens karaktär av social förmån gjorde det nödvändigt atl manuppställde gränser för rättshjälpslagens tillämpningsområde. De rent rättsligainslagen i pateniansökningsärenden ansågs vara relativt begränsade.Justitieutskottet ansåg vidare atl betydande möjligheter förelåg för enpatentsökande alt få behovet av bistånd tillgodosett utom ramen förrättshjälpssystemet. vill med anledning av vad justitieutskoltetsålunda anförde erinra om alt såväl regering som riksdag i skilda sammanhanghar uttryckt sin förståelse för uppfinnarens svåra situation. Statsmakterna harockså på flera sätt sökt sörja för att patentsökandens kostnader skall hållasnere. Styrelsen för teknisk utveckling (STU) beviljar sålunda under vissaförhållanden s. k. kostnadsfri patenlhjälp. Hjälpen - för vilken patentsökandenär återbetalningsskyldig om patentet ger ekonomiskt utbyte - innebär att STUbekostar utarbetandet av palentansökningshandlingarna saml betalar andraavgifter fill patentverket. Också kostnaden för sakkunnig hjälp vid denfortsatta handläggningen i verket och även i patentbesvärsrätten kan innefattasi hjälpen. Utskottet vill vidare erinra om den verksamhet som bedrivs inomramen för patentverkets utredningsservice och som ger uppfinnarna möjlighetatl, innan en patentansökan inges, bedöma uppfinningens nyhetsvärde. Även deregionala utvecklingsfondernas verksamhet torde kunna bli till nyttaför uppfinnare och patenthavare. De myndigheter och organisationer som avgivit yttrandentill utskottet med anledning av motionen har samtliga framhållit del angelägnai att uppfinnarna ges sakkunnig biträdeshjälp. Remissinstanserna har dockställt sig tveksamma eller avvisande till tanken att hjälpen skulle komma attutgå i form av allmän rättshjälp. Som framgår av det tidigare anförda avvisade såsent som vid 1978/ett förslag om att göra rältshjälpslagentillämplig på palenlansökningar. Något som skulle kunna föranleda ett ändratställningstagande har inte framkommit i detta ärende. Patentsökandenas behovav sakkunnigt biträde får enligt utskottets uppfattning därför tillgodoses påannat sätt. Utskottet förutsätter därvid alt den utveckling av olikastödformer, som påbörjats och som utskottet ovan redovisat, kommer altfortsätta. När det gäller motionärens i andra hand framställdayrkande om att patentkraven bör tolkas "liberalare" av domstolarna iintrångs- och ogiltighetsprocesser erinrar utskottet om att en patentansökanenligt patentlagen skall innehålla bestämd uppgift om vad som söks skyddatgenom patentet (patentkrav). Patentskyddets omfattning bestäms av patentkraven.För förståelse av palentkraven får man enligt lagen hämta ledning frånbeskrivningen av uppfinningen i patentansökningen. LU1980/81:9 22 därmed uttryck för uppfattningen atl patentkraven så långtsom möjligt skall avgränsa den ensamrätt som patentet innebär. Av patentlagensförarbeten framgår, att palentkraven dock inte skall göras till föremål förbokstavstolkning. Hur hårt bunden av patentkravens ordalydelse man skall varafår avgöras efter omständigheterna i del enskilda fallet. har isitt remissvar framhållit att tolkningen skall inriktas på vad tredje manrimligen har kunnat utläsa av kraven. Att som motionären yrkat utsträcka tolkningsfrihetenlängre än vad som förutsatts enhgt patentlagen och dess förarbeten skulleenligt utskottet kunna leda fill en betydande rättsosäkerhet och till prakfiskasvårigheter. a. bör beaktas att den bevakning av främmandepatenlrättigheter som industrin måste ägna sig åt skulle försvåras. En liberalaretolkningsmetod synes även stå i strid med de tolkningsprinciper som gällerenligt de internationella konventioner på området som tillträtt. Pågrund av det anförda kan utskottet inte heller ställa sig bakom motionärensandrahandsyrkande. Utskottetavstyrker således bifall till mofion 355 i dess helhet. Rätten att utnyttja patent I mofion 1613 las upp frågan om atttidsmässigt begränsa rätlen för uppköpare av patent att utnyttja patentet.Motionären yrkar att möjligheterna fill en sådan reglering skall utredas.Bakgrunden fill yrkandet är atl det enligt motionären förekommer atl framförallt storföretag köper upp patent och därefter underlåter att exploatera demeller att betala erforderliga patentavgifter, vilket får till följd attpatentet förfaller. När del gäller förhållandet mellan en ursprungligpatenthavare och den som förvärvat patentet råder i princip full avtalsfrihet.Om förvärvaren av ett patent inte använder sig av patentet kan den ursprungligepatenthavaren inte återkräva patentet såvida annat inte avtalats mellanparterna. Utskottet vill emellertid erinra om alt lagstiftaren genombestämmelserna i patentlagen om s. k. tvångslicens anvisat en möjlighet attkomma till rätta med den situationen alt en uppfinning inte exploateras. Detbör dock observeras att tvångslicens endast kan meddekis den som kan anses ägaförutsättningar att nyttja uppfinningen på ett godtagbart sätt. Enligt utskottets mening är del angeläget att beviljadepatent kommer till utnyttjande. Eftersom det råder avtalsfrihet kan parterna iöverlåtelse- eller licensavtal stipulera att rätten till patentet skall återgålill uppfinnaren, om den patenterade uppfinningen inte utnyttjas inom ett visstantal år. En uppfinnare kan också avtala om minimiroyalty som håller honom skadeslös,om förvärvaren av patentet ej utnyttjar uppfinningen. Något behov av alt ipatentlagen införa en bestämmelse om att en patentförvärvare inom viss tidmåste utnyttja patentet finns enligt utskottets mening inte. Utskottet villfillägga att det självfallet är viktigt att en uppfinnare har möjlighet all fåråd och bistånd vid upprättandet av överlåtelse- och licensavtal. LU 1980/81:9 23 hänvisari detta hänseende till vad anfört i sitt remissvar. Påanförda skäl avstyrker utskottet bifall till motion 1613. F. n. gäller att handlingarna i etlpalentansökningsärende i allmänhet skall offenfiiggöras när 18 månader harförflutit från ansökningsdagen eller, om prioritet yrkas, frånprioriteringsdagen. I motion 1866 framhålls att denna lidrymd är för kort, ochmofionärerna anser att en förlängning bör övervägas. Utskotteterinrar om att bestämmelsen om tidpunkten för offentliggörande avpatentansökan tillkom i samband med patentlag. I förarbetenadiskuterades olika förslag till fidsgräns, men 18-månadersgränsen ansågs därvidbäst tillgodose såväl den patentsökandes som tredje mans intressen.Bestämmelser av i huvudsak samma innebörd finns numera också i deneuropeiskapatentkonvenfionen (EPC) och i samarbetskonvenlionen (PCT), som bådatillträtts av . mening har i detta ärende inte framkommit något som föranleder enannan avvägning av patentsökandens och tredje mans motstående intressen än densom gjordes lagstiftningsärende. Härtill kommer att hänsynen fillSveriges internafionella åtaganden inom EPC och PCT talar för att18-månadersgränsen bör gälla även . Utskottet kan alltså intebiträda mofionen i denna del. Innan en patentansökan avgörs slutligt harallmänheten möjlighet att inge erinringar eller invändningar mot att patentbeviljas. är skyldigt att under hela handläggningsperioden beaktaallt av betydelse i ärendet som verket får kännedom om. Sättet på vilket verketfår denna kännedom saknar betydelse. För granskningen av patentansökan är alltmaterial som belyser teknikens ståndpunkt av värde. Någon särskild hänsyn kaninte tas till de motiv som kan ligga bakom en erinran eller en invändning. Imotion 1866 yrkas att bestämmelserna om invändning mot en patentansökan skalländras bl. a. så atl en invändare skall tvingas ange på vilket sätt enuppfinningsidé medför nackdelar eller är störande för honom. Den nuvarandeordningen innebär enligt motionärerna att den som vill invända mol enpatentansökan kan genom att fortlöpande åberopa nya skrifter ochomständigheter, som talar mot uppfinningen, förhala ärendets handläggning underlång tid till förfång för patentsökanden. Utskottetvill för sin del framhålla att syftet med möjligheterna till erinran ochinvändning är atl patentverket skall komma fram till hållbara patent. Det ärdärför av stor vikt att all information som kommer fram i samband med LU1980/81:9 24 Invändningsförfarandetmedför dock med nödvändighet en viss tidsutdräkt vid patentprövningen. Somframgår av patentverkels yttrande strävar verket emellertid efter att avgörainvändningsärenden med minsta möjhga fidsutdräkt. Enhgt utskottets meningframstår den nuvarande ordnii-igen för prövningen av palenlansökningar i regelsom ändamålsenlig. Utskottet vill dock erinra om att patentprocessutredningenhar att bedöma vissa frågor rörande invändningsförfarandet, bl. a. problemetmed s. k. subsidiära nyhetshinder. Med hänsyn till det anförda är någon åtgärdfrån sida i denna fråga ej påkallad. I motion 1866 tas också upp fråganom eventuella lojalitetsproblem vid patentverkets förhandsgranskningar. Enligtvad utskottet inhämtat har denna verksamhet ökatavsevärt. Förhandsgranskningen innebär att en uppfinnare kan begäranyhetsgranskning på visst område eller av en angiven uppfinning utan altuppdraget har samband med en patentansökan. Endast nyhetsvärdet bedöms, däremotinte frågor om patenterbarhet, intrång, marknadsförhållanden e. d. Motionärernaframhåller alt dessa externa uppdrag kan komma att ställa granskarna införbesvärhga avgöranden eftersom det gäller att ge råd och bedömningar utan attsamfidigt riskera intressekonflikter eller göra avkall på lojaliteten. Enligtmotionärernas mening förtjänar det att övervägas om de anförda farhågorna ärberättigade och om tillståndet i så fall kan förbättras. Utskottet vill framhålla att förhandsgranskningen måsteanses vara av stort värde för särskilt de enskilda uppfinnarnas del.Utvecklingen har också visat att ett stort behov av dessa tjäniiter föreligger.De yttranden som avgivits fill utskottet av palentverkel samt av industrins,patentombudens och uppfinnarnas organisationer ger inte vid handen att problemav den natur som motionärerna påtalat skulle ha uppkommit i samband med verketsförhandsgranskning. På grundval av det anförda avstyrker utskottet motionenäven i denna del. Utskottet vill dock med hänsyn till frågans vikt understrykaangelägenheten av att patentverket noga följer utvecklingen och, därest riskskulle uppkomma för intresse- och lojalitetskonflikter, vidtar erforderligaåtgärder. 1. beträffandestöd åt patentsökande att avslår motion 1979/80:355, 2. beträffanderätten att utnyttja patent att avslår motion 1979/80:1613, LU1980/81:9 25 3. beträffandeoffentliggörande av patentansökan att avslår mofion 1979/80:1866 idenna del, 4. beträffandeinvändningar mot patentansökan att avslår motion 1979/80:1866 i dennadel, 5. beträffandepatentverkels förhandsgranskning att avslår motion 1979/80:1866 idenna del. Närvarande: (), (). (), (), i (s),(), (), (), (),(), (), (),* IngridSegerström (s)* och (). *Ej närvarande vid betänkandets justering.