bet · G401JoU21 · 1980-12-31 00:00:00 — dels den del av utskottets yttrande på s. 36 som börjarmed "Enligt den" och slutar med "sida" bort haföljande lydelse: Enligtden--- (lika med utskottet) enligt ML. Utskottet anslu ter sig i allt väsenfligt vad motionärerna anfört om fördelningen av ansvaret för samhällets kostnader för tillståndsgivning och kontroll enligt ML. Dessa kostnader är betydande och bör, som motionärerna ansett, i fortsättningen bäras av den som söker tillstånd till resp. bedriver miljöfar lig verksamhet. Avgifterna bör kunna tillföra statskassan ett belopp om ca 125 milj. kr. Utskottet fömtsätter att dessa synpunkter blir vägledande för regeringen i samband med utarbetandet av det i propositionen aviserade förslaget rörande ett avgiftssystem på förevarande område. Vad utskottet anfört med anledning av motion 1980/81:1860 yrkande 7 bör av ges regeringen fill känna. delsutskottets hemställan under 6 bort ha följande lydelse: 6. beträffande kostnaderna för tillsyn och kontrollatt som sin mening ger regeringen till känna vad utskottet anfört medanledning av motion 1980/81:1860 yrkande 7, JoU 1980/81:21 52 5.Ändringar i miljöskyddslagens straflbestämmelser m. m. (mom. 7 b) , , , , , och (alla s) anser att dels den del av utskottets yttrande som på s. 39börjar med "Utskottet anser" och på s. 40 slutar med "i ML"bort ha följande lydelse: Utskottetkan ansluta sig till regeringens förslag så till vida att maximistraffet förbrott mot ML skärps till fängelse . Skulle därvid gmndprincipen föråtalspreskription enligt få gälla blir preskriptionstiden ihithörande fall . Utskottet delar härvidlag den i motion 1980/81:1953framförda uppfattningen att miljöbrott är av en speciell karaktär med hänsynbl. a. till att verkningarna av miljöstömingama ofta blir kända långt efter detden miljöstörande verksamheten ägt mm. Det finns därför enligt utskottetsmening starka skäl att införa särbestämmelser i fråga om preskriptionstidenför brott mot ML. Det bör i sammanhanget påpekas att ansvarsbestämmelsema iML, som bibehålls i stort sett oförändrade, inte utan vidare omfattas av deprinciper för preskriptionstidens beräknande som ovan redovisats såvitt avsermiljöbrott enligt . Propositionen innehåller i detta hänseendeinga uttalanden som kan ge de rättstillämpande myndighetema vägledning. Genomden i ML gjorda gämingsbeskrivningen torde man dock få räkna med att preskriptionstideni normalfallen räknas från den dag brottet begicks, oavsett vid vilken tidpunktverkningarna för omgivningen blir kända. Eventuella olägenheter av dennaordning kan enligt utskottets mening undanröjas, om man beträffande brott motML inför sådana särbestämmelser i preskriptionshänseende som motionärernaåsyftar. Utskottet föreslår med hänvisning till det anförda att medanledning av motion 1980/81:1953 och 1979/1980:1760 i förevarande delarbeslutar att i ML införa en ny paragraf, 45 a §, som innebär en tioårigåtalspreskriptionstid för brott mot ML, med bibehållet maximistraff om två årsfängelse. Yrkandet i sistnämndamotion- (lika med utskottet)- i fråga. delsutskottets hemställan under 7 b bort ha följande lydelse 7. beträffande ändringar i miljöskyddslagensstraffbestämmelser m.m. att b) med anledning av motion1980/81:1953 yrkande 3 och motion 1979/80:1760 yrkande 5 c beslutar att imiljöskyddslagen skall införas en ny paragraf, 45 a §, med följande somreservanternas förslag betecknade lydelse: JoU 1980/81:21 53 Utan hinder av 35 kap. 1 § får påföljdför brott enligt 45 § ådömas. om den misstänkte häktats eller erhållit del avåtal för brottet från det brottet begicks. 6.Skadestånd (mom. 10) , , , , , och (alla s) anser att dels den del av utskottets yttrande på s. 43 sombörjar med "Utskottet vill" och slutar med "avstyrkssåledes" bort ha följande lydelse: Utskottetdelar motionärernas uppfattning att en gmndläggande princip bör vara att detföretag som vållar skada bör stå för de kostnader som krävs för att saneramiljön. Erfarenheterna har emellertid visat att det ibland av olika skäl kanvara svårt eller omöjligt att utkräva skadestånds-rättsligt ansvar avvederbörande företag. Enligt utskottets mening är det därför skäligt att denmiljöfarliga industrin som helhet genom t. ex. ett gemensamt fondsystem får ståför det ekonomiska ansvaret för uppkomna skador. En sådan fond kan lämpligenbygga på avgifter från företag som omfattas av ML. Ur fonden kan ersättningutgå för skador som orsakats av miljöfarlig verksamhet. Det bör ankomma påregeringen att för framlägga förslag om inrättande av ensådan fond i överensstämmelse med bl. a. motion 1980/81:1953 i förevarandedel. Detta bör av ges regeringen till känna. delsutskottets hemställan under 10 bort ha följande lydelse: 10. beträffande skadestånd att som sinmening ger regeringen tUl känna vad utskottet anfört med anledning av motion1980/81:1953 yrkande 4 och motion 1979/80:1760 yrkande 5 a, JoU 1980/81:21 54 , , , , , och (alla s) anför: I samband med behandlingen av prop. 1975:32 omåtervinning och omhändertagande av avfall lade statsmaktema fast vissaprinciper för vamproduktion och avfallshantering. Innan produktionen av en varapåbörjas bör det vara klarlagt hur varan skall omhändertas sedan den haranvänts och blivit avfall. Det är producenterna som i första hand skall bäraansvaret för att avfall tas om hand på ett riktigt sätt från miljö- ochresurssynpunkt. Dessa principer, som ännu inte har omsatts i direktaförfattningsbestämmelser, måste som fidigare har understmkits anses vara avsådan vikt att de bör styra handlandet i förekommande fall hos samhällsorganenoch industriföretagen. Enligt vår mening bör dessa viktiga principer för att fåfull genomslagskraft komma till direkt uttryck i lagstiftningen. Hur dessaprinciper skall omformas till lagregler bör övervägas vid kommande översyn avberörd lagstiftning.