bet · G401SkU59 · 1980-12-31 00:00:00 — Till betydande del kommer man till rätta med just dettaproblem genom en marginalskattesänkning. Avdragen blir som det brukar heta"mindre värda". Den vars marginalskatt sjunker från t. ex. 75 till 50procent får sina lånekostnader i form av uppoffrad marginell konsumtionfördubblade. blir det lönsammare att spara. Motsvarandemarginalskatteförändring ger en fördubbling av nettoräntebehållningen, Isjälva verket kan man hävda, att om några acceptabla former för enavdragsbegränsning inte låter sig finnas, desto angelägnare blir enmarginalskattesänkning. Logiken bakom att ange åtgärder på avdragssidan som enförutsättning för sänkta marginalskatter är obefintlig. Det är dessutom naturligtvis inte så att lösningen på deträttviseproblem som kombinationen avdrag-inflation-höga marginalskatter kanmedföra löses genom att statens skatteinkomster ökar utan endast genom attspararnas nettoavkastning ökar, I debatten om en begränsning av rätten tillunderskottsavdrag har man sökt skapa ett intryck av att begränsningarnaegentligen endast skulle beröra ett mycket litet antal s, k, noll-taxerare. Såär emellertid långt ifrån fallet. Den ojämförligt största delen av de totalaunderskottsavdragen är att hänföra till helt vanliga människors boenderäntor.Att underskottsavdragen ökat beror till väsentlig del på atträntorna stigit kraftigt. Verkligheten bakom de ökade underskottsavdragen äralltså inte att villaägarna eller någon annan grupp har tillgodogjort sigkraftigt ökade favörer utan den rakt motsatta: familjeekonomin har hårtpressats till följd av de ökade kapitalkostnaderna. Den vars ränteavdrag ökatmed , måste betala in , mer fill banken.Förmodligen hör villaägarna, vars rätt till ränteavdrag nu ifrågasätts och somenligt principöverenskommelsen skall begränsas, till de grupper som drabbatshårdast av de senaste årens åtstramningsåtgärder. Det har bl, a, kommit filluttryck i ett ökat antal exekutiva auktioner där människor måste lämna sina hemdärför att de inte längre klarar de ökade kapitalkostnaderna, de stegradeuppvärmningskostnaderna osv. Till bilden hör också att vi inte längre har 1970-taletssituation med snabbt sfigande fastighetspriser som möjliggjorderealvärdesäkrade placeringar. Fastighetspriserna ökar för närvarandelångsammare än inflationen. Till detta torde ha medverkat dels de höjdaräntekostnaderna, dels den anpassning av realisationsvinstskattereglerna somägt rum med uttrycklig SkU 1980/81:59 13 hänvisningtill gällande avdragsregler, dels också den skatteskärpning som blir en följdav de högre taxeringsvärdena. Realiserandetav begränsningar i avdragsrätten enligt de principer som skisserats iprincipöverenskommelsen mellan socialdemokraterna, och kanfå långtgående effekter. Av de räkneexempel som tagits fram avbudgetdepartementet för att belysa tänkbara effekter av principöverenskommelsenmed socialdemokraterna framgår att t, ex, en 125 000-kronorsinkomsttagare medunderskottsavdrag på , - en i storstadsområdena långt ifrån ovanligsituafion - skulle få sina boendekostnader ökade med ,; en 150000-kronorsinkomsttagare med underskottsavdrag på , skulle drabbas av3 , i ökade boendekostnader och , om hans underskottsavdragskulle uppgå fill . Budgetdepartementetsräkneexempel torde rymmas inom ramen för en välvillig tolkning avprincipöverenskommelsen med socialdemokraterna. Även sådana kostnadsökningar somframgår av dessa exempel skulle i hög grad påverka prisutvecklingen påsmåhusmarknaden, Kapitalföriuster för flertalet småhusägare på 10 ,- i värsta fall 100 0000-tals - framstår som en högst sannolik prognos. Omdärvid de priser som människor med de nya skatterna kan och är villiga attbetala för ett småhus understiger produkfionskostnaderna för nybyggda huskommer som en följd härav all nyprodukfion av småhus att upphöra;småhusindustrin skulle hamna i en akut kris. Skatteskärpningenför dem som har underskottsavdrag blir beroende av var man sätter gränsen för50-procentiga marginalskatter och hur skatteskalorna ser ut över denna nivå, Ibudgetdepartementets ovannämnda redovisning antogs att marginalskatten skullevara , i dagens penningvärde. Därefter skullemarginalskatten vara upp fill ,, fill 192 000kr, och däröver. Ändrade avdragsregler skulle då leda till följandeskatteskärpningar i olika inkomsUägen och vid olika underskottsavdrag; Sammanräknadin- Underskottsavdrag Skatteskärpning p, g, a, ändrade av- komst dragsregler Ju längre ner 50-procentsgränsen sätts, desto flerkommer att drabbas av skatteskärpningseffekter av detta slag och ju mermarginalskatterna sfiger över 50-procentsgränsen, desto större kommer skärpningenatt bli. SkU 1980/81:59 14 noteras,att även om totalskatten sjunker till följd av en skatteomläggning ochdärigenom delvis eller helt balanserar dessa skatteskärpningar, kvarstår dockskärpningarna som en extra skatt på boende eller på underskott i någon annanförvärvskälla jämfört med andra skattebetalare. Förslagettill avdragsbegränsningar skulle ge en skattereform en högst märkligfördelningspolitisk profil. En 125 000-kronorsinkomsttagare skulle enligtbudgetdepartementets räkneexempel få en skattesänkning på , Eninkomsttagare med samma bruttoinkomst men med ett underskottsavdrag på 46 0(X)kr, till följd av räntekostnader eller därför att han t, ex, har ett företagsom gått med förlust - och som därigenom rimligen har en betydligt sämreskattekraft - skulle drabbas av skatteskärpning. Värd att notera är också denfördelningspolitiska effekt av den bristande symmetrin i skattesystemet somskulle bli följden av ett realiserande av den föreslagna avdragsbegränsningen.Om en person med förmögenhet använder en del av denna för att skaffa sigen fastighet, kommer hans inkomstskatt att reduceras med ett belopp motsvarandeden uteblivna räntan på de pengar som investerades i fastigheten. Om en personutan förmögenhet lånar motsvarande belopp till motsvarande ränta, så kommerhans inkomstskatt att minska lika mycket till följd av ränteavdragen. Med denföreslagna avdragsmodellen kommer fortsättningsvis den som måste låna pengar attskattemässigt bli mer ogynnsamt behandlad, Hans skattelindring blir mindre änden blir för den som kunnat utnyttja en egen förmögenhet. Utskottethar i det föregående koncentrerat kritiken av principöverenskommelsensavdragsmodell fill dess effekter för det stora flertalet som harunderskottsavdrag, dvs, dem vars underskottsavdrag beror på räntekostnader fördet egna hemmet. Också i en rad andra hänseenden kan emellertid en sådanbegränsning av rätten till underskottsavdrag leda till allvarliga konsekvenser. Detkan i sammanhanget slutligen noteras, att de problem som här påtalatssuccessivt skulle förvärras om den nuvarande indexregleringen inskränks. Detskulle - precis som - leda till att allt fler inkomsttagareåterigen fick marginalskatter överstigande och att allt fler skullebli direkt berörda av begränsningarna i rätten till bl, a, ränteavdrag,Inflafionen skulle återigen automafiskt höja skattetrycket, dels att utskottet under mom, 1-4 bort hemställa:1, beträffande skatteskalorna m. m. att medanledning av mofionerna 1980/81:334, 1980/81:1556 och 1980/81:2188 yrkandena 2och 3 samt med avslag på motionerna 1980/81:1559 yrkande 21 och 1980/ 81:2193yrkande 8 hos regeringen begär förslag till höstriksdagen om enmarginalskattereform för inkomståren 1982-1984 utformad i enlighet med förslagi motion 1980/81:2188, SkU 1980/81:59 15 att med bifallfill mofion 1980/81:2188 yrkande 4 a och med avslag på motion 1980/81:1559yrkande 19 hos regeringen uttalar att den automatiskt verkande indexregleringenav den statliga inkomstskatteskalan skall bibehållas, att med bifallfill motion 1980/81:2188 yrkande 4 c och med avslag på motion 1980/81:1559yrkande 20 hos regeringen uttalar att en successiv nedjustering av marginalskattetaketbör ske parallellt med en marginalskattereform, 4, beträffanderänteavdrag och underskottsavdrag att med bifallfill motion 1980/81:2188 yrkande 4 b och med avslag på mofion 1980/81:2193yrkande 9 i motsvarande del hos regeringen uttalar att villaägarnas rätt fillränteavdrag liksom rätten till normala underskottsavdrag i övrigt börbibehållas.