bet · G401LU9 · 1980-12-31 00:00:00 — med anledning av motioner om patenträtt I detta betänkande behandlas tremotioner i patenträttsliga frågor, nämligen 1979/80:355 av () vari yrkas attriksdagen beslutar 1. i första handatt rättshjälp skall fillkomma uppfinnare för utarbetande och skötande avsvensk patentansökan enligt vad som anförs i motionen, eller 2. i andra handatt anhålla hos regeringen att patentprocessutredningen ges filläggsdirektivatt undersöka om en liberalare tolkning av patent till uppfinnares förmån böreftersträvas eller om rättshjälp för uppfinnare i små ekonomiska omständigheteri stället bör genomföras, 1979/80:1613 av () vari yrkas attriksdagen beslutar att hos regeringen anhålla att en översyn skall företas med syftet att lämna förslag om preciserade regler för hanteringen av patent i enlighet med vad som anförs i motionen, 1979/80:1866 av () och () vari yrkas att hos regeringen begär att de i motionen, huvudavsnitten 1, 3 och 4, angivna åtgärderna vidtas i syfte atl förbättra uppfinnares situafion i palentärenden. Remissyttranden över samtligamotioner har avgivits av patent- och registreringsverket. I fråga om motionerna1613 och 1866 har yttrande avgivits också av . Motionsmolivering (mot. 1979/80:355) I motionen erinras inledningsvis omatt allmän rättshjälp inte kan erhållas i pateniansökningsärenden vidhandläggningen i patent- och registreringsverket (PRV). Anledningen härtill ärenligt motionären att det inte ansetts vara en uppgift för rättshjälpen attbeskriva och utveckla uppfinningar. Motionären håller med om all detta intefår vara en uppgift för rättshjälpen men menar att motivet bygger på ellmissförstånd. Missförståndet ligger i en felaktig uppfattning om vilken sortskostnader som rättshjälpen skulle 1 1980/81. 8 samt Nr 9 LU1980/81:9 2 Det ställs mycket höga krav när det gällerutformningen av de s. k. patentkraven. Det är inte längre möjligt att påräknapatentskydd för "den allmänna uppfinningstanken" i en uppfinning. Istället anläggs ett mycket formalistiskt synsätt. Patentskyddets innehållbestäms helt av hur patentkraven är utformade. Detta ökar å andra sidanmöjligheterna alt kringgå ett patent, möjligheter som enligt motionärenutnyttjas i stor utsträckning. Det är följaktligen viktigt för uppfinnaren attpatentkraven är så utformade atl de i största möjliga utsträckning hindrarkringgåenden. För att klara detta behöver uppfinnarna experthjälp. I motionenframhålls att styrelsen för teknisk utvecklings (STU) verksamhet innebär enmöjlighet för -Uppfinnare atl få sakkunnig hjälp. STU är emellertid av fleraskäl inte rätt myndighet för att hjälpa fattiga uppfinnare med de rättsligamomenten i en patentansökan. Det vore enligl motionären bättre om PRVanförtroddes uppgiften att avgöra behovet av rättshjälp. En liknande lösninghar valts i jämförbara länder som och . De nuvarande förhållandena på patentområdet missgynnarenligl motionären alla uppfinnare som inte kan kosta på sig sakkunnig hjälpmed all utforma en patentansökan. I motionen föreslås all endera av tvååtgärder genomförs. Antingen måste domstolarna vid intrångs- och ogiltighetsmålta större hänsyn till vad uppfinnaren skall anses berättigad till genom vad hangjort och beskrivit samt bestämma skyddsomfånget med hänsyn till detta och intetill en olycklig formulering av patentkraven. Den andra utvägen är alt debetalningssvaga uppfinnarna ges hjälp med alt utforma sin patentansökan elleråtminstone de juridiskt viktiga delarna därav på ett sådant sätt attuppfinnarna inte riskerar alt bli utan sitt rättmätiga skydd. Det senarealternativet är enligt motionären att föredra, trots att det troligen medförvissa extra kostnader för det allmänna, enligt beräkningar i mofionen ca 1miljon kronor. Ekonomisk hjälp åt patentsökande Kostnaderna för patentansökningarkan uppgå till betydande belopp, särskilt om ansökningarna är av kompliceradnatur. Statsmakterna och uppfinnarorganisationerna har påskilda sätt söka hjälpa uppfinnare att hålla dessa kostnader nere. Bland annatlämnas visst finansiellt bistånd åt uppfinnarna inom ramen för den verksamhetsom bedrivs av Styrelsen för teknisk utveckling (STU) och . STU har som en av sina huvuduppgifter alt ge råd tillenskilda uppfinnare och också lämna ekonomiskt stöd till projekt som bedöms ledatill patenterbara produkter. För atl kunna bedöma huruvida ett projekt kan ledafill önskat resultat utför STU en marknadsmässig och teknisk undersökning LU1980/81:9 3 Undersökningen omfattar också en s. k.förhandsgfansk-ning för alt utreda projektels nyhetsvärde. Denna granskningutförs i vissa fall helt av STU:s personal, medan i andra fall granskningenöverlämnas till patentverket. Finner STU ett projekt lovande kan uppfinnarenbeviljas anslag till s. k. kostnadsfri patenlhjälp. Denna hjälp innefattarvanligen att STU bekostar utarbetandet av fullständigapalentansökningshandlingar samt betalar ansökningsavgifl och eventuella andraavgifter lill palentverkel, såsom tryckningskostnader för patentskriften,årsavgifter m. m. Också kostnaden för sakkunnig hjälp vid den fortsattahandläggningen i patentverket och även i patentbesvärsrätten kan innefattas iden kostnadsfria patenthjälpen. Del ekonomiska stödet är normall villkorsbundetpå så sätt att det skall återbetalas om patentet ger ekonomiskt utbyte. Däremotuppställer inte STU några villkor om del i vinst. Svenska uppfinnareföreningens verksamhet finansierasdelvis genom bidrag från STU. Föreningen ägnar sig bl. a. åt rådgivning åluppfinnare. I enstaka fall har föreningen lämnat ekonomiskt bistånd tilluppfinnare genom att finansiera kostnaden för patenlombud i ansökningsärenden. Vidare kan nämnas att uppfinnare och patentsökande kanerhålla visst bistånd från de regionala utvecklingsfonderna, främst i form avs. Även direkta bidrag till kostnader i samband medpalentansökningsförfarandet kan under vissa förhållanden ifrågakomma framförallt när det gäller utländska patent. I patentärenden samarbetar fonderna näramed STU. Allmän rättshjälp enligt rättshjälpslagen (1972:429) kaninte beviljas i pateniansökningsärenden. (), som är högsta instans i fråga om beviljandeav rättshjälp, avslog i ett beslut en ansökan om rättshjälp i ettpalentansökningsärende. I beslutet uttalades bl. a. att den allmännarättshjälpen är avsedd atl tillgodose behovet av juridiskt bistånd i rättsligaangelägenheter. Del skulle enligt beslutet strida mot grunderna förrättshjälpslagen att genom den allmänna rättshjälpen bekosta teknisk utvecklingoch beskrivning av en uppfinning samt utredning om uppfinningenspatenterbarhet. I beslutet heter det vidare att ansökan om patent visserligeninnehåller rättsliga moment men i huvudsak är av teknisk karaktär och attärende om ansökan om patentdärför inte kan anses vara en sådan rättsligangelägenhet i vilken det kan komima i fråga atl bevilja rättshjälp. Enligtbeslutet bör det behov av bistånd som föreligger i dessa ärenden tillgodoses påannat sätt. a. delta avgörande av nämnden föranledde en motion iriksdagen (mot. 1978/79:2159). I mofionen begärdes att skullevidta en sådan ändring i rältshjälpslagen atl lagen blev tillämplig på ansökanom patent. Motionen behandlades av justitieutskottet. I sitt av godkända belänkande (JuU 1978/79:30)anförde justitieutskottet bl. a. att en allmän utgångspunkt vidställningstagande till r 1980/81. LU 1980/81:9 4 motionsspörsmåletmåste vara att rättshjälpens karaktär av social förmän gör det nödvändigt attuppställa vissa gränser för rättshjälpslagens tillämpningsområde. De renträltsliga inslagen i de ärenden det här gäller ansåg justitieutskottet vararelativt begränsade. Redan av dessa skäl ställde sig justitieutskottet tvekandeinför motionärens förslag. erinrade om den verksamhet somSTU bedrev när det gällde stöd till uppfinnare och drog slutsatsen attbetydande möjligheter syntes föreligga att utom ramen för rältshjälpssystemetfå behovet av bistånd tillgodosett. Jusfitieul-skottet ansåg sig därför intekunna tillstyrka bifall till motionen. b. Patén tskyddets omfattning Patentskyddets omfattning regleras i 39 Spatentlagen, vari föreskrivs att skyddets omfattning bestäms av patentkraven.Till denna bestämmelse har fogats regeln att man för förståelse av patentkravenkan hämta ledning från den beskrivning av uppfinningen som enligl 8 S andra stycketskall fogas lill patentansökningen. Fråganom patenlkravens roll när patentskyddets omfattning skall bestämmasdiskuterades ingående i förarbetena till patentlagen. Rättsläget anses nu varaföljande. Patentkraven skall alltid innehålla en bestämd uppgift om vad somsöks skyddat genom patentet. Skyddet får därför inte omfatta något som inleframgår av dessa krav. Uppstår osäkerhet om vad patentet omfattar är det alltsåpatentkraven som skall tolkas. Beskrivningen med eventuella ritningar är,liksom övriga handlingar i ärendet, endast hjälpmedel för denna tolkning. Dettainnebär dock inte atl patentkraven skall göras till föremål förbokstavstolkning. Frågan om hur hårt bunden av patentkravens ordalydelse mariskall vara måste avgöras efter omständigheterna i det enskilda fallet och hardärför av lagstiftaren överlämnats till rättstillämpningen. Vid tolkningenskall dock enligl motivuttalanden särskilt beaktas den rättsosäkerhet somoklara patentkrav leder till. Patenthavaren får inle begagna sig av oklarheteri palentkraven för att därigenom utvidga skyddet. Isamband med förändringar av den svenska patenträtten -föranledda avbeslutet om tillträde till konvention om patenlsamarbete(PCT) och europeiska patentkonvention (EPC) -övervägdes huruvidasvensk rätt när det gäller sättet att bestämma patentskyddets omfattning varförenlig med vad som enligl EPC gäller beträffande europeiskt patent i dettaavseende (prop. 1977/78:1 s. 141 f., 300 och 303). IEPC finns en bestämmelse (art. 69) med samma innehåll som 39 S patentlagen (denhar också en motsvarighet i art. 6 i PCT). Bestämmelsens utformning bygger påförutsättningen att patentskyddets innehåll bestäms av palentkraven. Tillartikeln i har fogats ett särskilt tolkningsprotokoll. Enligt protokolletfår art. 69 inte förstås så att ett europeiskt patents LU1980/81:9 5 skyddsomfång skall bestämmas genom en striktbokstavstolkning av patentkraven och att beskrivning och ritningar får användasendast för att tolka oklarheter i patentkraven. Artikeln får inte hellerförstås så att patentkraven endast tjänar som riktlinjer för att fastställaskyddsomfånget och att skyddet omfattar allt som en fackman som har studeratbeskrivning och ritningar anser att patenthavaren har avsett alt skydda.Artikeln skall enligt detta protokoll i stället ges en tolkning som liggermellan dessa ytterligheter och som bereder patenthavaren ett skäligt skydd ochsamtidigt ger tredje man en rimlig säkerhet. I förarbetena fill lagsfiftning uttalades att denståndpunkt som svensk rätt fick anses inta i tolkningsfrågan stod i godöverensstämmelse med ordalydelsen i art. 69 i EPC och inte i och för sig stredmot vad som sägs i protokollet. Det ansågs därför inte finnas någon anledningför att frångå den rättsuppfattning rörande tolkningen av patenlkravsom dittills hade hävdats i svensk rätt. I detta sammanhang underslröks på nyttvikten av att patenthavaren inte fick begagna sig av oklarheter i patentkravenför att därigenom utvidga patentskyddet (prop. 1977/78:1 s. 303). Remissyttranden över motion 355 haravgivits av patent- och registreringsverket. a. följande. Palentverkel vill inledningsvisunderstryka att en patentansökan är ett rättsligt dokument av oftast storekonomisk betydelse för sökanden och hans konkurrenter. För att interättsosäkerhet skall uppstå fordras alt ansökan utarbetas med precision ochkunskap om de krav som palentlagstiftningen uppställer. Härav följer alt ensökande, som inte själv besitter tillräcklig patenträttslig sakkunskap, i regelmåste anlita patentombud eller annat sakkunnigt biträde. Enligt patentverkets mening är det viktigt för ettinnovationsvänligl klimat att samhället sörjer för att enskilda uppfinnare hartillgång fill sakkunnig hjälp när det gäller alt skydda sina uppfinningar. Denenskilde uppfinnarens möjligheter att få ett effektivt patentskydd får inlevara beroende av hans ekonomiska omständigheter. Motionären föreslår också som ettalternativ lill rättshjälp atl domstolarna vid intrångs- och ogilfighetsmål tarstörre hänsyn till vad uppfinnaren "gjort och beskrivit" och däravtillmäter honom ett bestämt skyddsomfång, i stället för att fästa vikt vid enolycklig formulering av palentkraven. Palentverkel anser emellertid all en sådan tolkning äroförenlig med den svenska palenfiagens regler om att ansökningen skallinnehålla bestämd uppgift om vad som sökes skyddat genom patentet, patentkrav,(PL S 8) samt att patentskyddets omfattning bestäms av patentkraven (PL S 39).Till den senare bestämmelsen har fogats tolkningsregeln atl man för förståelseav patentkraven kan hämta ledning från beskrivningen. LU1980/81:9 6 uttryck för den helt primära uppgiften för kraven nämligenatt ange patentskyddets omfattning och så klarl det är möjligt avgränsa denensamrätt som patentet innebär. Att bestämt slå fast detta betyder emellerfidinte att man hemfaller åt någon död bokslavstolkning när patentskyddet skallbedömas. Tolkningen skall inriktas på vad tredje man rimligen har kunnat utläsaav kraven. Om tveksamhet råder beträffande innebörden av t. ex. uttryck somanvänds i kraven kan en studie av beskrivningen och ritningen ge bättreklarhet. Grundregeln att patentkraven är avgörande för patentskyddetsomfattning rubbas inte av att man vid tolkning av kraven i speciella fall ansettsig kunna bortse från meningslösa överbestämningar eller att man ibland kanfinna atl en uppfinning blivit obehörigen utövad genom medel som är ekvivalentamed dem sorn angivits i kraven. En liberalare tolkningsmetod, som lämnar ett betydligtfriare utrymme för domstolarna att med ledning av patenlkrav och beskrivningbedöma den faktiska uppfinning som presterats och utmäta skyddsområdet, skulleleda till betydande rättsosäkerhet och fill praktiska svårigheter. För tredje man - den konkurrerande industrien bl. -skulle den redan nu betungande bevakningen av främmande patenträttigheter bliavsevärt besvärligare om patentkraven inle längre definierade ensamrättensomfattning och därmed gav etl bestämt besked om den rörelsefrihet som kanräknas medl. För patentmyndigheten skulle handläggningen förlora den stadga somföljer av att nyhetsgranskning och skriftväxling med sökanden huvudsakligen kankoncentreras lill vad sökanden begär skydd för i ingivna krav. Näringslivetsönskemål om ökad rättssäkerhet kring meddelade patent likaväl sompatentmyndighetens behov av enkla och klara linjer för handläggning avpatentärendena har i patenldiskussionerna också utanför accentueratpatentkravens centrala betydelse för patentskyddet. Utformningen av såväl PCT(art. 6) som EPC (art. 69) bygger sålunda på förutsättningen alt palentkravendefinierar skyddet. Med hänsyn lill att praxis i denna fråga skiljer sig iolika länder har till artikeln i fogats ett särskilt tolkningsprotokoll.Enligt detta protokoll får art. 69 i EPC inte förstås så att ett europeisktpatents skyddsomfång skall bestämmas genom en strikt bokstavstolkning avpatentkraven och att beskrivning och ritningar endast får användas för alttolka oklarheter i kraven. Ej heller får artikeln tolkas så att patentkravenendast tjänar som riktlinjer för atl fastställa skyddsomfånget och att skyddetomfattar allt som en fackman, som har studerat beskrivning och ritningar, anseratt patenthavaren har avsett att skydda. Artikeln skall i stället ges en tolkningsom ligger mellan dessa två ytterligheter och som bereder patenthavaren ettskäligt skydd och ger tredje man en rimlig säkerhet. Den ståndpunktsom svensk rätt intar i tolkningsfrågan överensstämmer väl med EPCs ordalydelseoch strider ej heller mot tolkningsprotokollet. Enligt patentverkets mening finns följaktligen inteanledning att, som motionären föreslår i sitt andrahandsyrkande, utreda denrättsliga frågan om tolkningen av meddelade patent. Det sagda visar emellertid atl formuleringen avpatentkraven och beskrivningen ställer stora krav på uppfinnarna, särskilt medhänsyn till svårigheterna att på ansökningsstadiet förutse olika länkbaraframtida inlrångsfall. Del framstår därför som klart att många uppfinnare harbehov av stöd och hjälp av sakkunniga när det gäller utformningen avpalentkraven och även övriga ansökningshandlingar. Palentverkelhar emellertid svårt alt länka sig rättshjälp av det slag som LU1980/81:9 7 föreslås i mofionen utan alt denna förbinds med en tekniskoch marknadsmässig bedömning av uppfinningen. Del kan ej anses lämpligt attpatent-verket vid sidan om den tekniska prövningen i patentärenden avuppfinningars patenlerbarhel också har fill uppgift att värdera uppfinningarinom ramen för ett system för ekonomiskt stöd till uppfinnare, såsom föreslås imotionen. Det synes både principiellt riktigt och rationellt att en verksamhetför att finansiellt bistå uppfinnare helt åvilar myndigheter och organisationerutanför patentverket, i första hand Styrelsen för Teknisk Utveckling, STU. I det här sammanhanget kan det varavärt att framhålla den betydelse som patentverkets utredningsservice har för enenskild uppfinnare både när det gäller utvecklingen av hans idéer ochbedömningen av idéernas nyhetsvärde. Från rättssäkerhetssynpunkt är det av storvikt att en uppfinnare, som önskar skydda sin uppfinning och eventuelltöverlåta rätten fill den, har en någorlunda klar uppfattning om den teknik, somredan finns utvecklad på uppfinningens område. Många uppfinnare i småomständigheter skulle med ett ekonomiskt bidrag från STU själva kunna hospatentverket beställa den utredning som erfordras för att undanröja osäkerhetom uppfinningens förhållande fill redan känd teknik, dvs. a. dessnyhetsvärde. Vid sidan om de fall där STU finner det lämpligt att själv svaraför utredningen kring uppfinningen är det ett samhällsintresse att sfimulerauppfinnarna att själva la initiativet lill de utredningar som behövs förutvecklingen och bedömningen av deras idéer. För dessa fall bör STU kunnasvara för det nödvändiga ekonomiska stödet. Palentverkel är emellertid medvetet om att det kan finnasbehov av att, vid sidan av del slöd som STU nu kan ge till uppfinnare somönskar biträde med att upprätta ansökningshandlingar, skapa en särskildmöjlighet att få biträde på det allmännas bekostnad. En sådan alternafiv vägfill etl biträdesstöd fill uppfinnare, som befinner sig i blygsamma ekonomiskaomständigheter, kan erhållas genom en förstärkning av de medel vilka nu förfogar över för rådgivning m. m. åt uppfinnare. Meden sådan ordning skulle föreningen antingen genom egen expertis eller genomanvisning av patentombud kunna erbjuda uppfinnare ett effektivt biträde vidavfattningen av ansökningshandlingarna i ett patentärende. Förstärkningenskulle också kunna ta sikte på att ge juridiskt biträde åt uppfinnare somförhandlar om avtal för exploatering av sin uppfinning. Med hänsyn till det anförda föreslår palentverkel, att denav mofionären väckta frågan om biträdeshjälp åt uppfinnare utredes, i syfte attsnarast möjligt få till stånd en komplettering av de stödåtgärder som redanfinns till stärkande av uppfinnarnas ställning. anföri sitt yttrande bl. a. att föreningen uppskattar att motionären genom sinmofion aktuahserat ett för uppfinnarna väsentligt delproblem. Föreningen finnerdet dock angeläget att påpeka att totalbedömningen av uppfinnarnas ekonomiskasituation och problem fortfarande måste sättas i första rummet. Föreningenupplyser att den har föreslagit regeringens näringspolitiska delegation attsärskilda sfipendier eller inkomstgarantier fillskapas för uppfinnarna samt attdelegationen nu inkluderat dessa förslag i sitt åtgärdsprogram. Förverkligasförslagen skulle enligt föreningen ett viktigt steg till förbättring tas i denriktning motionä- 1* * 1980/81. LU1980/81:9 8 Föreningen säger sig också haefterlyst en komplettering och utvidgning av STU:s insatser ipatentansökningsstödjande avseende. I yttrandet anför föreningen vidare. Många uppfinnare önskar avvarierande skäl inte begagna sig av STU och av de stöd STU kan erbjuda. Statenhar funnit angelägel all ekonomiskt biträda den verksamhet somutövas av . En av anledningarna härtill ärföreningens goda förankring bland landets uppfinnare och denav uppfinnande intresserade allmänheten och näringshvet. En ytterligareförstärkning av föreningens resurser med speciell målangivning av medel förpatent och annat rättsskydd för uppfinnarnas idéer, skulle vara en rationelloch enkel lösning av det problem motionären tar upp. SUF, som tagit del av patentverkets tankar i sammariktning, är beredd atl ta på sig en sådan uppgift och medverka till attuppfinnare med starkt begränsade ekonomiska resurser erhåller biträde och finansiellamedel för upprättande av ansökningshandlingar avseende patent. Föreningen harredan en efter dess resurser omfattande rådgivning lill uppfinnare ipatentfrågor, juridiska och affärsmässiga ärenden, varför en vidgad serviceligger helt i linje med seriös utveckling. Motionen behandlar i andra hand frågor kring tolkning avpatent till uppfinnarnas förmån. SUF har kännedom om alt det förekommermissbruk av det slag mofionären påpekar. I allt väsentligt skulle sådantmissbruk kunna stävjas eller förhindras om servicen till uppfinnarna vore mereffektiv och mer utbyggd. Föreningen deltar i arbetet på ettförslag lill försäkring för patenfinnehavare avseende kostnader vidpatentintrång och processer. En vidgad hjälp till uppfinnarna är ofrånkomlignär det gäller upprättande av licensavtal och affärsmässiga kontaktergenerellt. På ett tidigt stadium bör uppfinnarna beredas möjlighet att få sinaintressen tillgodosedda. Genom skattesituafionen och betydandeosäkerhetsmoment i bedömning och exploatering av idéerna har huvuddelen avvåra uppfinnare inte möjlighet att själva bekosta kunniga och erfarnarådgivare. STU och uppfinnareföreningen har här stora uppgifter. Föreningen har i fördiskussionen lill utredningen om rättlill arbetstagares uppfinningar () framfört önskemål om inrättande av uppfinnarrält. Förhållandet, att en uppfinnare praktiskt tagetundantagslöst har svagare position än arbetsgivaren eller det förelag som harintresse att förvärva hans uppfinning är väl känt. Mot denna bakgrund stadgas i1949 års om inrättande av statens uppfinningar.Arbetsmarknadens parter SAF-PTK har avtalat om industrins uppfinnarnämnd. Defria uppfinnarna, som inte har någon lag eller något avtal att falla tillbakapå, har ingen instans att vända sig till för prövning av skälighet ochrimlighet i förelagda eller träffade överenskommelser eller av som följd avavtal eller förhandling inträffade konsekvenser. SUF eftersträvar att fylla detta vakuum, men kan i dagensläge på grund av begränsade resurser endast hantera en ringa del av de problemsom uppfinnarna och föreningen möter. Svenska patentombudsföreningensäger sig i sitt yttrande vara väl medveten om de problem och svårigheter avolika slag, som möter en s. k. självsökande uppfinnare. Föreningens medlemmarkommer ej sällan i kontakt med uppfinnare, som, på grund av bristande kännedomom de LU 1980/81:9 9 formellakraven på en patentansökan, trott sig själva kunna upprätta en ansökan ochdriva den till slut. Det kan också vara fråga om uppfinnare som av ekonomiskaskäl valt att söka patent utan anlitande av hjälp och som möter så storaproblem alt behovet av hjälp blir akut. I många fall kan ansökningarna "räddas"endast efter s. k. löpdagsförskjutning, i andra fall måste helt nya ansökningarinlämnas med de risker detta innebär för uppkommande nyhelshinder. I sämstafall kan uppfinnaren själv efter ansökningstillfället ha förstört nyheten isina försök att finna avsättning för uppfinningen.