bet · G401NU60 · 1980-12-31 00:00:00 — När det gäller yrkandet angående huvudmannaskapet villutskottet, såsom också görs i propositionen, framhålla att den organisation somstadfästes på naturgasområdet innebär att kommunerna får ett avgörandeinflytande i de regionala bolag som skall svara för marknadsföringen av gasinom resp. del av landet. Utskottet finner inte anledning tillstyrkamotionsyrkandet. Utskottet övergår nu till att behandla vissa anslagsfrågorrörande olja och naturgas. I propositionen föreslås (s. 433 f.) att 7 milj. kr.skall tillföras Svenska för att täcka kostnader förallmän administration m. m. Utskottet tillstyrker detta förslag. Vidare föreslås (s. 435 f.) att 22 milj. kr. i villkorslånskall anvisas till för förprojektering av naturgasledningar. Ävendetta förslag tillstyrks av utskottet. Svenska ger enligt propositionen mednuvarande verksamhetsinriktning och i nu rådande marknadsläge inte ettgodtagbart ekonomiskt resultat. Bolaget bör därför, sägs det, eftersträva enbättre marknadsanpassning. har prishöjningar på olja och en fortsattvolymökning av verksamhet medfört ett ökat lånebehov förbolaget. Med hänvisning härtill förordas i propositionen (s. 437-443) ettkapitalfillskott av 225 milj. kr. Härav föreslås ochStatsföretag lämna 112,5 milj. kr. Tillskottet bör enligt propositionentillföras bolaget i form av dels nytt aktiekapital med 100 milj. kr., varav 15milj. utgör överkurs, dels efterställt förlagslån med 125 milj. kr. NU1980/81:60 52 Statsföretag föreslås lämnas som två förlagslån om 50resp. kr., dvs. sammanlagt 112,5 milj. kr. Utskottet tillstyrker förslaget om kapitaltillskott tillSvenska . Regeringen föreslår i propositionenriktlinjer för introduktion av kol. Dessa riktlinjer avser vilken kvantitet kolsom skall utnyttjas , vilka regler som skall gälla vidprövning från miljöskyddssynpunkt av koleldade anläggningar, hurkolförsörjningen skall utformas och hur forskning och utveckling på kolområdetskall inriktas. 1 propositionen förespråkas en försiktig kolintroduktion iSverige, innebärande en kolanvändning av ångkol vid slutet av1980-talet. Utskottet har ingenting att erinra mot detta mål för kolanvändningen. Enligt den socialdemokratiska partimotionen 1980/81:1976bör grundinställningen vara att kolet så långt möjligt skall undvikas.Självfallet måste dock kol användas i strävan att reducera det kraftigaoljeberoendet, heter det i motionen. Man har under vissa förutsättningaringenting att invända mot regeringens förslag till energibalanser. Det finnsemellertid en allvarlig risk, framhålls det, att regeringens presenteradeenergibalanser inte kan hållas. Därför måste enligt motionärerna samhälletutforma instrument dels för att styra kolanvändningen, dels för att påskynda introduktionenav främst förnybara, inhemska alternativ. Enligt motionärerna bör regeringensnarast presentera en plan för kolintrodiiktion. Av denna bör framgå storlekenoch lokaliseringen av de koleldade anläggningarna och miljöeffekterna av denkolintroduktion som föreslås i propositionen. Även i motion 1980/81:851föreslås att staten lägger fast en långsiktig plan för kolets utnyttjande somenergikälla. I den socialdemokratiska partimotionen påpekas vidare attprövningen av ansökningar rörande tillstånd att bygga koleldade anläggningar f.n. sker hos olika myndigheter. Avgörande för var prövningen sker äranläggningarnas storlek. Detta är enligt motionärerna otillfredsställande. Deanser att angelägenheten av att motverka de risker för miljön som för landettotalt är förknippade med förbränningen av kol gör det nödvändigt med en samladbedömning av alla ansökningar om koleldade anläggningar. Bedömningen bör görasav regeringen och utgå från den i motionen skisserade planen förkolintrodukfion. Sådana ändringar i lagstiftningen begärs att en samladbedömning hos regeringen blir möjlig. Ett likartat yrkande finns i motion1980/81:1379 (s). tillstyrker i sitt yttrande (JoU1980/81:4 y) regeringens förslag om en försiktig kolintroduktion. Den prövningsom enligt gällande NU1980/81:60 53 lagstiftning sker av tillkommande koleldade anläggningarerbjuder enligt utskottets mening tillräckliga möjligheter till en frånmiljösynpunkt önskvärd planering för utbyggnaden av kolanläggningar.Jordbruksutskottet anser inte att någon särskild plan erfordras härutöver. I en avvikande mening till yttrandet betonar desocialdemokratiska ledamöterna i jordbruksutskottet det angelägna i att manmotverkar de risker för miljön som för landet totalt är förknippade medkolförbränningen. De anser det därför nödvändigt med en samlad bedömning avalla ansökningar om koleldade anläggningar. Denna samlade bedömning bör, anserde, göras av regeringen och grundas på den plan som föreslås i motion1980/81:1976 (s). Av denna skall bl. a. framgå hur fördelningen mellan t. ex.kol och inhemska bränslen skall göras för att oljan skall kunna ersättas. Föratt en samlad bedömning skall bli möjlig föreslås att lagstiftningen skalländras på det sätt som nämns i motion 1980/81:1976 (s). Utskottet erinrar om att det i första hand är kommunernasom skall svara för den utbyggnad av koleldade anläggningar som avses kommatill stånd. Statsmakterna bör inte söka åstadkomma en detaljstyrning av utbyggnaden.Prövning av stora fossileldade anläggningar sker i regeringen med tillämpningav 136 a § byggnadslagen. En likformig prövning av ansökningar avseende koleldadeanläggningar erhålls genom de riktlinjer för kolintroduktion som regeringenföreslår. Motbakgrund av vad som här anförts avstyrks motionsyrkandena. I motion 1980/81:1976 (s) förordasvidare att statsmakterna ges möjlighet till prövning av kommunala planer förintroduktion av kol och inhemska bränslen. Prövningen föreslås genom vissa förändringarav lagstiftningen få till följd att kol endast skall användas när intetillräckliga mängder inhemska bränslen finns tillgängliga till rimligakostnader. Ett mål skulle vidare vara att man, i de fall tillstånd tillkoleldade anläggningar beviljas, i det kommunala värmesystemet parallelltsatsar på andra alternativ som t. ex. värmepumpar och solvärme. I propositionen föreslås en lag om utförande aveldningsanläggningar för fast bränsle. Lagförslaget behandlas av utskottet idet följande. Enligt den föreslagna lagen skall anläggningsinnehavare före valav bränsle samråda med den myndighet som regeringen bestämmer innanutformningen av anläggningen bestäms med avseende på val av fast bränsle. Utskottet ansluter sig till propositionens bedömning attsamrådssystem av detta slag förhindrar en inte önskad utveckling. Utskottetvill vidare erinra om den prövning enligt 136 a § byggnadslagen som skerbeträffande eldningsanläggningar som förbrukar större kvantiteterträfiberråvara. Med vad nu sagts avstyrker utskottet motionsyrkandet. I propositionen betonas vikten av en aktivkolförsörjningspolitik. Inriktningen bör härvid vara att vi genomlångsiktsavtal och engagemang i kolgruvor försöker åstadkomma ettförsörjningssystem som starkt präglas av NU1980/81:60 54 Prospektering efter kol är angelägen föratt vi skall fä till stånd en långsiktigt tryggad försörjning med kol av sådankvalitet som bör användas på den svenska marknaden. Det nuvarande stödet tillprospektering efter olja och naturgas bör därför enligt propositionen utvidgastill att gälla också kol. Stöd föreslås utgå av kostnaden. Stödvolymenberäknas till 5-7 milj. kr. Kostnaderna bör påsikt täckas genom en avgift på kol som säljs i . Av administrativa skälföreslås dock bidrag till kolprospekteringenfinansieras via den särskilda avgiften för oljeprodukter. Kostnaden härföringår i det medelsbehov som tillgodoses enligt utskottets förslag i detföregående. Utskottet har ingen invändning mot att stöd får lämnastill prospektering efter och utvinning av kol i de former och med denfinansiering som förordas i propositionen. Utskottet tillstyrker också att fonderademedel för stöd till prospektering efter olja och naturgas samt kreditgarantiför oljeutvinning m. m. får användas i fråga om kol på det sätt som förordas ipropositionen. I motion 1980/81:1976 (s) föreslåsatt regeringen skall lägga fram förslag om importlicenser för kol. Licenser börenligt förslaget i första hand ges till svenskägda företag som bl. a. genomprospektering, andelar i utländska gruvor och långtidsavtal försöker trygga enlångsiktig försörjning med kol. Motionärerna anför att ifrågavarande licenserinte står i strid med internationell praxis och internationellaförpliktelser. Även i motion 1980/81:1999 (vpk) föreslås åtgärder förinförande av ett system med importlicenser för kol. kommer kolanvändningen i att bliav begränsad omfattning. Den erforderliga kolmängden kan tryggas genom sådanalångsiktsavtal och engagemang i kolgruvor som anges i propositionen. Motbakgrund härav avstyrker utskottet motionsyrkandena. Kolintroduktionens miljöaspekter ägnasstor uppmärksamhet i propositionen och i flera motioner. I propositionen framhålls att kolets miljöeffekter inteprincipiellt skiljer sig från andra fossila bränslens. Vidare anförs emellertidatt detta förhållande inte utgör anledning att underlåta att försöka minska demiljöproblem som är förknippade med kolanvändning. Föredraganden konstaterar att det är en fråga förregeringen och berörda statliga myndigheter att vid kolintroduktionen beaktamöjligheterna att enligt gällande lagstiftning förbättra miljösituationen. Enligt nuvarande bestämmelser gäller generellt att endastkol med en svavelhalt på högst får användas i södra och mellerstaSverige. Fr. o. m. gäller detta krav hela landet. De riktlinjer som föreslås av regeringen innebärytterligare bl. a. följande. Vid eldningsanläggningar med stor effekt och medlång eller NU1980/81:60 55 medellång driftstid bör en gräns läggas fast för högstatillåtna utsläpp av svavel. En eldningsanläggning bör tillåtas släppa ut högst2 svavel vid en för genomsnittligdriftstid. Beräknas utsläppen bli större bör rökgasavsvavling installeras ellerandra åtgärder vidtas så att utsläppsmängderna inte överstiger perår. Anläggningsinnehavaren har därmed möjlighet att välja den metod som ärlämpligast i det enskilda fallet. Vid nya anläggningar med en bränsleeffektöver ca 150 MW bör, där så är lämpligt, mark reserveras för anläggning föravsvavling av rökgaserna och andra förberedande åtgärder vidtas. Enligt propositionen bör regeringen senast år 1983återkomma till med redovisning för när ett generellt krav på att kolmed en genomsnittlig svavelhalt på högst skall kunna införas i Sverige.Som riktpunkt för skärpningen anges att den bör träda i kraft senast under år1988. Då bör också gränsen för högsta tillåtna utsläpp av svavel fråneldningsanläggningar sänkas till . Denna gräns skall gällabåde då befintliga och därefter tillkommande anläggningar. Miljöskäl talar föratt kraven behöver skärpas ytterligare . I propositionenframhålls att krav på effektiva skyddsåtgärder vid koleldning, såsomstoftavskiljare för att minska tungmetallutsläppen och förbränningstekniskaåtgärder för att minska kväveoxidutsläppen, bör fastställas vid sedvanligprövning enligt gällande lagstiftning av tillkommande koleldade anläggningar. Regeringensförslag ifrågasätts i flera motioner. Enligt motion 1980/81:1976 (s) innebär regeringens förslagbeträffande högsta tillåtna svavelutsläpp en kraftig försämring jämfört mednaturvårdsverkets uppfattning och den praxis som redan har börjat tillämpas.Förslagen bör därför enligt motionärerna avvisas. Likartade yrkanden finns imotionerna 1980/81:1967, 1980/81:1975 och 1980/81:1999 (vpk). När det gäller frågan om svavelutsläpp från koleldadeanläggningar innebär, anser jordbruksutskottet i sitt yttrande, de gränser somhar satts upp som riktmärke i propositionen en rimlig målsättning på kort ochmedellång sikt. Utskottet utgår dock från att regeringen låter undersökaförutsättningarna för en snabbare skärpning av miljövårdskraven. I en avvikande mening till jordbruksutskottets yttrandeförespråkar de socialdemokratiska ledamöterna att skärpta miljökrav skallläggas fram för kolanläggningar och att i avvaktan på sådana den mer skärptapraxis som redovisas i motion 1980/81:1976 tillämpas. I motion 1980/81:1975 framhålls att eldning med fastabränslen medför betydande miljöproblem genom den stora mängd avfall somproduceras. I sitt yttrande konstaterar jordbruksutskottet attprövningen av koncessionsärendena även innefattar avfallets miljöstörningar.Någon ytterligare prövning behövs därför inte, menar jordbruksutskottet. Dess socialdemokratiska ledamöter föreslår i en avvikandemening att regeringen skall låta kartlägga möjliga deponeringsplatser förkolavfall och NU1980/81:60 56 att forskningsinsatser skall frigöras för att man skallutröna i vilken mån detta avfall kan nyttiggöras. I propositionen anförs att möjligheten att förbättramiljösituationen bör tas till vara vid kolintroduktion och att det är en frågaför regeringen och berörda statliga myndigheter att beakta detta vid prövning avkoleldade anläggningar enligt gällande lagstiftning. De föreslagna riktlinjernasyftar till detta. Utskottet finner att de förslag som redovisas ipropositionen innebär betydande skärpningar av miljökraven vid introduktion avkol och att detta självfallet medför kostnader. Totalt medför de i propositionen föreslagna högsta målenför hushållning och oljeersättning samt de skärpta miljökraven attsvavelutsläppet från eldningsanläggningar i minskar med bortåt 50 %från år 1979 . Ändå finner utskottet att miljöskäl talar för en snabbareskärpning av miljökraven, men detta får inte förhindra eller försvåra att nåmålet "totalt minst möjliga svavelutsläpp". I propositionen anförs att högsta tillåtna svavelutsläppfrån koleldade anläggningar bör vara per anläggningoch år. Detta betyder att alla tillkommande anläggningar måsteplaneras för att uppfylla detta krav. Utskottet anser det rimligt att understryka dettasakförhållande genom att redan nu förorda ett högst tillåtna utsläpp på 1 600ton per anläggning och år. Under en övergångstid, dock längst ,skall emellertid dispens kunna beviljas för ett utsläpp av högst peranläggning och år. Utskottet finner det angeläget att regeringen 1982 återkommer till med den i propositionen omtaladeredovisningen och förslag till tidpunkten för de skärpta miljökrav som ipropositionen har redovisats till . a. bör prövas om inteövergången till kol med högsta svavelhalt om kan ske . Med utgångspunkt i dessa krav bör regeringen i sinprövning av nytillkommande koleldningsanläggningar hävda en fortsatt strängpraxis. Utskottet föreslår att i ett uttalande tillregeringen ansluter sig till vad utskottet här har anfört. De nu aktuellamotionsyrkandena blir därigenom i allt väsentligt tillgodosedda. Utskottetåterkommer i det följande (s. 64) med motivering för motsvarandeställningstagande i fråga om torveldade anläggningar. I motion 1980/81:1977 föreslås att regeringen i sittarbete inom lEA skall verka för en intensifierad samordning av nationellaenergiprogram i syfte att nå ett globalt samverkande miljöskydd mot i förstahand långväga gränsöverskridande luftföroreningar. De luftföroreningarmotionären åsyftar är sådana som uppkommer vid förbränning av kol, biomassaoch torv. I sitt yttrande över motionen erinrar jordbruksutskottetom att har ratificerat om långväga gränsöverskridandeluftföroreningar. Dessutom har jordbruksministern meddelat att han avser attmed NU1980/81:60 57 olika länder diskutera bilaterala frågor i anslutning tillkonventionen. , som förutsätter att de i mofionen omnämndafrågorna då kommer att diskuteras, finner att motionens syfte därmed kan ansesbli tillgodosett. I en avvikande mening till yttrandet uttalarjordbruksutskottets socialdemokratiska ledamöter att omlångväga gränsöverskridande luftföroreningar är så allmänt formulerad att enförbättring inte är att vänta, i vart fall inte på kortare sikt. Regeringenborde därför nu verka för att få till stånd bilaterala avtal med de länder iEuropa som svarar för utsläpp av föroreningar vilka i hög grad bidrar till denfortlöpande försurningen av svenska vatten. anser att vad jordbruksutskottet harredovisat i sitt yttrande innebär att förslagen i motionen till väsentlig delfår anses vara tillgodosedda. Motionsyrkandet avstyrks därför. Två motioner tar upp frågan om lokaliseringen av ev.kolkondenskraftverk. I mofion 1980/81:598, som väcktes , framhålls att en förprojektering av ett kolkondenskraftverk iOxelösund f. n. pågår i statens vattenfallsverks regi. Med hänvisning till denenighet som enligt motionären råder om kolkondenskraftverks olämplighet, harhär föreslagits att regeringen i den kommande energipropositionen skulle klartavvisa vattenfallsverkets planer. Enligt motion 1980/81:1975 är det alarmerande att Sydkraftvill lokalisera ett kolkondenskraftverk till . Motionärerna anför attnaturvårdsverket har dragit slutsatsen att hela svenska kusten med undantag avSkåne och norra är olämplig för sådana kraftverk. ansökan bördärför avslås, menar de. behandlar i sitt yttrande densistnämnda motionen. Utskottet anser att man med hänsyn till de miljörisker,bl. a. i försurningshänseende, som är förknippade med kolkondenskraftverk intebör planera sådana anläggningar. I propositionen uttalas (s. 167) att kolet i en första faskommer att användas i främst hetvattencentraler och kraftvärmeverk. Vidare sägs(s. 289 f.) att ny elproduktionskapacitet i första hand bör utgöras avkraftvärmeverk och mottrycksanläggningar eldade med fasta bränslen.Kraftföretagen bör dock enligt propositionen bedriva en sådan planering attfillgången på elektrisk kraft inte blir begränsande för sysselsättningoch välfärd. En projektreserv anges därför vara angelägen. Det borde, anförsdet vidare, vara möjligt att förbereda nya elproduktionsanläggningar så långtatt lokaliseringsort bestäms, projektering genomförs och erforderligatillstånd för utbyggnad inhämtas innan det är nödvändigt att fatta bindandebeslut om anläggningarnas tillkomst. Utskottet, liksom regeringen, anser att ingakolkondenskraftverk skall tas i drift . En konvertering avoljeeldade kondenskraftverk är NU1980/81:60 58 emellertid möjlig, varvid givetvis uppställdamiljöskyddskrav måste uppfyllas. Detta skulle innebära betydande miljöfördelarjämfört med fortsatt drift av oljeeldade kondenskraftverk. Om riksdagenansluter sig till vad utskottet här har anfört kan motionsyrkandena anses bli ihuvudsak tillgodosedda. De avstyrks med hänvisning härtill. Enligt propositionen är det intemotiverat med något statligt engagemang i en centralhamn för kolimport. Dettamotiveras med att de kolvolymer, som skulle kunna bli aktuella för import vidslutet av , är för små för att en utbyggnad av en central kolhamnskall vara lönsam. Vidare framhålls att det enligt finnsmöjlighet att tills vidare bygga ut befintliga hamnar i takt med att behovet avkolimport ökar. 1 motionerna 1980/81:851, 1980/81:1027 och 1980/81:1489förordas att vid en kolintroduktion skall bli cental omlastningshamnför kol. I motion 1980/81:2121 (s), som har väckts med anledning av proposition1980/81:131 om vissa varvsfrågor, m. m., tar man upp ett förslag frånLandskrona kommun om en omlastningshamn för kol. Motionärerna menar att detfinns omständigheter som talar för att en hamn av den skisserade typen kan varaen lämplig lösning. De vill att regeringen skall komplettera underlagetoch återkomma med förslag till . I enlighet med vad som anförs i proposition 1980/81:90anser utskottet att den kolimport som är aktuell under det närmaste decennietinte motiverar statligt stöd till en central omlastningshamn för kol.Motionsyrkandena avstyrks. Med de uttalanden som har gjorts idet föregående tillstyrker utskottet sammanfattningsvis de riktlinjer förintroduktion av kol som anges i propositionen. I propositionen anförs (s. 181) attövergång till fasta bränslen skall främjas. En successiv utveckling skall skemot ett energisystem i huvudsak baserat på varaktiga, helst inhemska ochförnybara, energikällor med minsta möjliga miljöpåverkan. Av de inhemska bränslenaär det enligt propositionen främst skogsavfall och torv som kan ge betydandebidrag till vår energiförsörjning . F. n. bedöms användningen av inhemska bränslen uppgå till3-7 TWh. Föredraganden räknar med att bidraget från de inhemska energikällornaår 1990 skall uppgå till , varav från skogsenergi och fråntorv . Regeringen föreslår att målet för skall vara att 3miljoner ton olja ersätts med i huvudsak skogsenergi och torv. I fråga om de styrmedel som skall användas för att uppnådetta mål nämns i propositionen bl. a. den lag om utförande aveldningsanläggningar för fasta NU1980/81:60 59 bränslen varom förslag lämnas i propositionen och somutskottet behandlar i det följande samt det system med stöd genomoljeersättningsfonden som infördes . Regeringens mål för den oljeersättning som bör ske genomökad användning av inhemska bränslen avvisas inte i någon motion. I fleramotioner hävdas emellertid att de styrmedel med vilkas hjälp den önskvärdaomställningen skulle åstadkommas är alltför svaga. I motion 1980/81:1976 (s) föreslås att regeringen snarasttillsätter en utredning som skall göra en snabb översyn av lagstiftning, normerm. m. med sikte på att underlätta införandet av alternativa energislag.Motionärerna menar att det om inte vissa lagstiftningsfrågor lösesfinns risk för att införandet av ny energiteknik försenas i onödan. Regeringens förslag till mål för ökad användning avinhemska bränslen innebär att utnyttjandet under det närmaste decenniet skulleöka mycket kraftigt. Detta är enligt utskottets mening ett mycket ambitiöstmål. I propositionen anges instrument som verksamt bör kunnabidra till ett förverkligande av ambitionerna. Utskottet vill emellertid betonaatt det i samhället finns trögheter av bl. a. institutionellt slag som kanmotverka de omställningsåtgärder som genomförs. Utskottet anser det därför varanaturligt att frågor av det slag som motionärerna tar upp kontinuerligtövervägs. Enligt utskottets mening ankommer det på regeringen att svara föröverväganden om behovet av åtgärder. Frågor av mer långsiktig natur kan dockbehandlas inom den parlamentariska kommitté som utskottet har förordat.Motionsyrkandet bör inte föranleda något uttalande av . I motion 1980/81:1999 (vpk) föreslås åtgärder för attgenom uttag ur oljeersättningsfonden öka stödet till utnyttjande av inhemskabränslen. Utskottet vill framhålla att det i proposition 1980/81:49 om stöd föråtgärder för att ersätta olja m. m., som godtogs av (NU1980/81:19, rskr 1980/81:100), särskilt underströks att teknik som grundas påinhemska bränslen borde prioriteras vid stödgivningen. Det berördamotionsyrkandet kan sålunda anses redan vara tillgodosett och avstyrks därför. Koncessionsfrågor m. m. En översiktlig redogörelse förinnebörden av den lagstiftning som reglerar rätten att bryta torv i syfte attutvinna energi finns i propositionen (s. 186). Sammanfattningsvis innebärreglerna att krav har uppställts på dels koncession enligt lagen (1974:890) omvissa mineralfyndigheter, dels täkttillstånd enligt naturvårdslagen (1964:822).F. n. gäller att bearbetningskoncession meddelas av regeringen, de flestaundersökningskoncessioner av statens industriverk och täkttillstånd avlänsstyrelse. Ipropositionen (s. 187) anmäler regeringen sin avsikt att på olika sätt NU1980/81:60 60 Ett sätt är enligt propositionenatt föra över beslutanderätten i koncessionsärenden från regeringen ochindustriverket till länsstyrelserna. En sådan överföring, som kan göras utannågon lagändring, skall enligt propositionen ske från . Medhänsyn till de betydande ingrepp i miljön som kan förorsakas av torvtäkt bör,anförs det vidare i propositionen, få rätt att fullföljatalan mot beslut om bearbetningskoncessioner till regeringen. Vidare antyds i propositionen olika åtgärder i syfte att stimulerabl. a. småskaliga lokala engagemang i torvbrytning. I detta sammanhang omtalasatt hithörande frågor f. n. utreds inom . Under allmänna motionstiden väcktes flera motionermed krav på förenkling av reglerna för brytning av torv för energiändamål.