bet · G401JuU4 · 1980-12-31 00:00:00 — I uppdraget bör sålunda, framhålls det i direktiven, även ingå attpröva frågan om den villkoriiga frigivningen över huvud taget bör behållas. 1direktiven påpekas att om kommittén föreslår att villkorlig frigivningavskaffas eller kraftigt begränsas detta kan leda till en genomsnittlig höjningav de faktiska strafftiderna. För att undvika detta bör kommittén även läggafram förslag till ändring av straffskalorna. Enändring av straffskalorna kan också bli följden av den mera allmänna översyn avdessa som kommittén har till uppgift att göra. Översynen skall enligtdirektiven ta sikte på om straffskalorna är anpassade till de värderingar sområder i dagens samhälle. Av praktiska skäl bör kommittén hår begränsa sinöversyn till att i första hand avse de straffbestämmelser som i 11 Riksdaven 1980/81. JuU1980/81:4 10 praktiken leder till de flesta frihetsstraffen, ochkommittén bör i princip inte heller ta upp de bestämmelser som omfattas avförmögenhetsbrottsut-redningens uppdrag. Insatserna i kampen mot denorganiserade och den ekonomiska brottsligheten kan, enligt vad som framhålls idirekdven. behöva stödjas av ändringar i de straffvärden som kommer tillirttryck i BrB och andra fortsättningar. Denna fråga bör uppmärksammas särskiltav kommittén. En annan fråga som kommittén enligt sina direktiv närmarebör studera är om det bör införas allmänna regler om påföljdsval ochstraffmätning som är mera preciserade än den bestämmelse som f. n. finns i BrB.Kommittén bör därvid också övervaga om de principer för bedömning avbrottspåföljdernas inbördes stränghet som finns är ändamålsenliga. Frågor om vistelse i och utom anstalt Gällande bestämmelser, förarbeten m. m. Anstaltsplacering 1 lagen om kriminalvård i anstalt(KvaL) finns särskilda bestämmelser som innebär att en intagen på olika sättkan medges alt få vistas utom anstalt under en del av verkställighetstiden. Enintagens möjligheter till vistelse utom anstalt påverkas i vissa fall av vilkentyp av anstalt han är intagen på; riksanstalt eller lokalanstalt av öppen ellersluten typ. Detsamma gäller i någon män i fråga om en intagens möjligheter dllandra former av kontakter med yttervärlden, t. ex. att få ta emot besök. Vid fördelning av de intagna mellan lokalanstalter ochriksanstalter gäller enligt 6 § KvaL som allmänna riktlinjer att den somundergår fängelse i högst placeras företrädesvis i lokalanstalt, medanden som undergår fängelse placeras i riksanstalt. 1 7 S KvaL regleras hur de intagna skall fördelas mellanöppna och slutna anstalter. Som huvudregel gäller härvid att placering skallske i öppen anstalt om inte annan placering är påkallad med hänsyn tillflyktfara. säkerhets- eller behandlingsskäl. Enligt paragrafens tredje styckegäller skärpta regler för vissa intagna som är dömda till länga straff Den somhar dömts till fängelse i lägst skall sålunda - med vissa särskiltangivna undantag - placeras i sluten anstalt om det med hänsyn till att hansaknar fast anknytning till eller till arten av hans brottslighet ellereljest kan befaras att han är särskilt benägen att rymma och fortsätta enbrottslig verksamhet av särskilt allvariig karaktär. Enligt förarbetena till den nu berör-da bestämmelsen i 7 Stredje stycket KvaL tar den främst sikte på lagöverträdare som har dömts förgrov narkotikabrottslighet, brott med internationell anknytning eller som harägnat sig åt annan brottslighet av särskilt allvarlig karaktär och därigenomhar visat likgiltighet för annans liv eller hälsa eller särskild hänsynslöshet(prop. 1974:20, JuU: 2 och prop. 1978/79:62, JuU 15). JuU1980/81:4 11 Frigäng m. m. Som har sagts innebär KvaL atten intagen kan medges att få vistas utanför anstalt på olika sätt. Enförutsättning för sådan vistelse är i regel att den kan antas underlätta denintagnes anpassning i samhället. I detta syfte kan sålunda enligt 11 S KvaL densom är intagen i en lokalanstali medges att under arbetstid utom anstaltenutföra arbete eller delta i undervisning, utbildning eller annan särskiltanordnad verksamhet (s. k. frigäng). Sådant medgivande kan enligt samma lagrum lämnas också densom är intagen i riksanstalt om särskilda skäl föreligger. Enligtkriininalvårdssty-relsens föreskrifter och anvisningar m. m. om frigång (KVVFS1978:1) bör frigång kunna beviljas en intagen bl. a. om hansfrigivningssituation är sådan att frigäng bedöms väsentligt öka hansmöjligheter till en förbättrad social anpassning. 1 fråga om frigäng måsteenligt föreskrifterna också säkerhetssynpunkterna beaktas. Särskilt gällerdetta intagna som har gjort sig skyldiga till allvarlig kriminalitet och somhar lång återstående strafftid. Sprit- eller narkotikamissbruk bör ocksåbeaktas i samband med frigängs-beslut. 1 14 S KvaL föreskrivs att intagen, om det lämpligen kanske, bör beredas tillfälle att utom anstalten på fritid delta i sådanfritidsverksamhet eller annan liknande verksamhet som är ägnad att underlättaanpassningen i samhället. Enligt förarbetena till bestämmelsen (prop. 127) är den avsedd att få nämnvärd praktisk tillämpning bara när det gällergrupper av intagna som deltar i verksamhet utanför anstalten. För enskildaintagna torde fritidsvistelse utanför anstalten som regel komma i fråga bara omtillsyn inte är nödvändig. för att hansanpassning i samhållet skall underlättas, enligt 32 § KvaL beviljas tillståndatt lämna kort lid (korttidspermission), om inte påtagligfara för fortsatt brottslig verksamhet eller avsevärd fara för annat missbrukföreligger. Korttidspermission får också ges om annan särskild anledning föreligger.Korttidspermission ges i form av s. k. regelbunden permission eller s. k.särskild permission. Intagen som har beviljats frigång kan erhålla återkommandekorlddspermission i form av s.k. frigängspermission. Sådan intagen som avses i7 S tredje stycket KvaL. intagen som är dömd till fängelse i lägst två äroch som pä skäl som anges i paragrafen är placerad i sluten anstalt, får dockbeviljas korttidspermission bara om synnerliga skäl föreligger därtill. Förkorttidspermission kan uppställas villkor i fråga om bl. Omnoggrann tillsyn behövs kan den intagne ställas under bevakning under permissionen. Av kungörelsen (1974: 248) med vissa föreskrifter rörandedllämpningen av lagen om kriminalvård i anstalt framgår att beslut om korttidspermission,liksom beslut om frigång och vistelse utom anstalt enligt 14 S KvaL. JuU1980/81:4 12 fattas av för intagen i slutenanstalt som har dömts till fängelse i lägst två är. I övriga fall meddelasbeslut i saken av regionchef eller styrelsemannen för anstalt. 1 samband med införandet av KvaL framhölls i förarbetenatill lagens permissionsbestämmelser (prop. 1974: 20 s. 94) att de regelbundnapermissionerna utgör ett viktigt led i kriminalvärdens ätgärder för attunderlätta de intagnas anpassning i samhället. Sädana permissioner borde därföri regel inte vägras annat än vid avsevärd fara för missbruk. Beträffande sådanalagöverträdare med långa strafftider som är placerade i sluten anstalt enligt 7S tredje stycket KvaL betonades att kravet på att det skall föreliggasynnerliga skäl för att bevilja korlddspermission inte innebar att dessabrottslingar skulle vara helt avskurna frän möjligheten att fä permissioner.Avsikten var främst att skapa gar-antier för att frågan om permission i dessafall alltid blir föremål för en mycket noggrann och allsidig prövning. Reglerna om korttidspermission har fått sin nuvarandelydelse genom en lagändring som trädde i kraft den (SFS1978:901). Andringen innebar att del infördes möjlighet att vägra regelbundnapermissioner inte bara vid avsevärd fara för missbruk ulan också då detföreligger en påtaglig fara för fortsatt brottslig verksamhet. Kravet på attfaran skall vara påtaglig innebär enligt förarbetena till bestämmelsen (prop.1978/ 79:62 s. 20) att främst den begränsade grupp av kriminellt aktiva intagnasom mera regelmässigt utnyttjar permissioner för ny brottslighet omfattas avden nya regleringen. Någon allmän skärpning av möjligheten för de intagna attfä permission var således inte avsedd. Vid prövningen av frågan borde särskildhänsyn tas till vad som förekommit i samband med tidigare permissioner, liksomtill pågående intensivt narkotikamissbruk. När det gäller korttidspermission i annat syfte än attunderlätta den intagnes anpassning i samhället får sådan beviljas av annansärskild anledning. För sådan särskild permission gäller inte som uttryckligförutsättning att risk för fortsatt brottslighet eller annat missbruk inteföreligger. Som exempel på fall då särskild permission kan beviljas anges iförarbetena (prop. 1974:20 s. 94) att den intagne skall besöka en närståendesom är svårt sjuk eller närvara vid närståendes begravning. För intagen somavses i 7 S tredje stycket KvaL gäller för särskild permission också kravet påatt det skall föreligga synnerliga skäl för permissionen. 1 föreskrifter rörandekorttidspermission i anslutning till 32 § lagen om kriminalvård i anstalt m.m.(KVVFS 1979: 1) finns närmare regler om tillämpningen avpermissionsbestämmelserna. Regelbunden permission får sålunda inte beviljas omdet inte på ett betryggande sätt är sörjt för bl. a. den intagnes bostad underpermissionen. Permissionstiden skall när permission beviljas första gången varahögst och därefter högst . Kvalifikationstiden förerhållande av regelbunden permission är vid lokalanstali och öppen riksanstalti regel två JuU1980/81:4 13 För intagen i sluten riksanslall. som dömts tillfängelse som understiger . gäller en kvalifikationstid av . Nypermission bör beviljas efter en resp. från den senastepermissionens början. Efter rymning, rymningsförsök eller permissionsmissbrukbör ny regelbunden permission beviljas tidigast efter två resp. fyra månader.För den som har begått nytt brott eller vid upprepadetillfällen avvikit bör regelbunden permission i regel inte beviljas förråntidigast . För intagen i sluten riksanslalt som är dömd till fängelsei lägst bestämmer efter prövning i varje enskiltfall när regelbunden permission första gängen kan beviljas. Härvid tillämpas följanderiktlinjer. För intagen med en strafftid på högst beviljasregelbunden permission efter lägst sex och högst 12 månader avverkställighetstiden. Den som har en strafftid som överstiger fyra men inte sexår beviljas regelbirn-den permission efter lägst åtta och högst 18 månader. Förintagen med en strafftid som överstiger beviljas regelbunden permissionefter lägst 12 och högst 24 månader. För intagna som här anges bör nypermission beviljas från den senaste permissionens början. Omden intagne avviker, begär nya brott eller gör sig skyldig till permissionsmissbruksom inte är ringa kan han i regel inte påräkna ny permission förrän tidigastefter . Frigivningspermission m. m. 1 33 § KvaL finns regler om s.k.frigivningspermission. Sådan permission kan beviljas intagen under viss längretid för att hans frigivning skall förberedas. Frigivningspermission kan förenasmed villkor om vistelseort m.m. Beslut om denna permission meddelas avövervakningsnämnd eller kriminalvärdsnämnden med möjlighet till delegation avbeslutanderätten till styresman för anstalt. Frigivningspermission syftar till att ge den intagnemöjlighet att själv medverka aktivt i förberedelsearbetet inför frigivningen.Enligt förarbetena (prop. 1974: 20 s. 146) gäller det här närmast frågor omarbetsanskaff-ning eller andra praktiska angelägenheter vars ordnande ingårbland förutsättningarna för beviljande av villkorlig frigivning.Frigivningspermission bör normalt kunna övergå direkt i vård i frihet. Sådanpermission bör därför, framhålls det i förarbetena, i princip inte beviljasförrän det kan bedömas att övriga förutsättningar för övergång till frivårdföreligger. eller kriminalvårdsnämnden kan vidare,om särskilda skäl föreligger, medge intagen vistelse utom anstalt enligt 34 §KvaL för särskilda åtgärder som kan antas underlätta hans anpassning i samhället.Sådan vistelse kan i praktiken avse t. ex. placering pä behandlingshem, skolamed internatförläggning eller militärtjänstgöring (prop. 1974:20 s. 96). JuU1980/81:4 14 Brev, besök m. m. 1 25-27 iJS KvaL finns bestämmelserom granskning av intagens brev. Granskning skall inte ske av brev mellanintagen och svensk myndighet eller advokat. I fråga om annat brev till ellerfrån intagen gäller som huvudregel att granskning får ske om det är påkallat avsäkerhetsskäl. Denna huvudregel kompletteras med särskilda föreskrifter somnärmare anger när granskning får ske. Brev får således granskas om det finnsanledning anta att det innehåller otillätet föremål. Vidare får brev granskasstickprovsvis. 1 sluten anstalt får- brev dessutom granskas om det är nödvändigtmed hänsyn till den intagnes särskilda förhållanden. Enligt förarbetena (prop. 1974:20 s. 93) tillbestämmelserna skall syftet med brevgranskningen vara att förebygga ellerhindra alt intagen under anstaltsvistelsen planerar och leder brottsligverksamhet eller sätter säkerheten vid anstalten i fara genom att exempelvisförbereda rymningar eller ta emot narkotika eller andi"a otillåtna varor. De intagnas möjligheter att ta emot besök i anstaltenregleras i 29 S KvaL, medan bestämmelser om intagens rätt att genom telefon fäkontakt med utomstående ges i 30 *! I båda fallen är den intagnes råtttill besök resp. telefonsamtal begränsad med hänsyn till säkerheten i anstalten.Den intagne kan också förvägras sådana besök eller telefonsamtal som kanmotverka hans anpassning i samhället eller eljest vara dll skada för honomeller annan. En av de grundläggande principernainom modern kriminalvård i anstalt är att en intagen i största möjligautsträckning skall vistas i gemensamhel med andra intagna. 1 KvaL har slagitsfast att denna gemensamhetsprincip skall gälla under såväl arbetstid somfritid. Av främst ordnings- och säkerhetsskäl medger KvaL att gemensamhetenbegränsas i vissa situationer. Den längst gående begränsningen är placering ienrum. s. k. isolering. Isolering som en form av disciplinär bestraffningavskaffades (prop. 1975/76: 165. JuU 43). 1 korthet innehåller KvaL nuföljande regler om isolering. En intagen kan pä egen begäran fä arbeta i enrum ombeaktansvärda skäl talar för det (18 §). Tvångsmässig avskildhet kan förekomma som en säkerhets-eller skyddsåtgärd, om det är nödvändigt med hänsyn till rikets säkerhet, föreliggandefara för en intagens egen eller annans säkerhet till liv eller hälsa eller förallvarlig skadegörelse pä anstaltens egendom eller för att hindra att enintagen utövar menligt inflytande på andra intagna (20 § första stycket).Detsamma gäller, om den intagne uppträder våldsamt eller är så berusad att hankan befaras störa ordningen pä anstalten (23 S). Vidare kan en intagen, om detär oundgängligen nödvändigt, hållas avskild under utredning av ettdisciplinärende (50 S). JuU1980/81:4 15 För den kategori intagna som avsesi 7 S tredje stycket KvaL och som på där angivna grunder är placerade i ensluten anstalt finns särskilda besläm-melser om isolering. En sådan intagen fårhållas avskild från andra intagna, om det bedöms nödvändigt för alt förhindraplanlagd rymning eller frilagning (20 § andra stycket). Till avskiljande i KvaL:s mening räknas inte placering päde s. k. specialavdelningar som är avsedda för särskilt rymningsbenägna ellertäriiga intagna med länga strafftider. I fråga om den närmare innebörden av de nu återgivnareglerna skall här endast nämnas att isolering i syfte att hindra att eninlagen utövar' menligt inflytande pä andra intagna enligt lagens förarbeten(prop. 1974:20 s. 133) är avsedd att komma i fråga i allvarliga situationer,såsom vid uppmaning till medverkan i sabotagehandlingar eller andraordningsstörningar inom anstalten eller vid trakasserier eller annat hänsynslöstuppträdande mot andra intagna. 1 praktiken har förevarande regel ansetts utgörastöd för beslut om isolering även i fall dä det av särskilda skäl föreligger envälgrundad misstanke om att en intagen avser att medverka till att en annanintagen får tillgång till berusningsmedel, t. ex. narkotika (se prop. 1980/ 81:1 s. 19). Såsom har nämnts inledningsvis harregeringen i en dll innevarande framlagd proposition (prop. 1980/81:1) föreslagit ändringar i reglerna om isolering. a. föreslås att nuvarandebestämmelser om isolering för att hindra att en intagen utövar menligtinflytande på annan intagen får en mera preciserad formulering. Sålundaföreslås att avskiljande får ske om det är nödvändigt för att hindra en intagenfrån att påverka andra intagna att allvarligt störa ordningen inom anstalten,från att medverka dll att andra intagna får tillgäng till berusningsmedel ellerfrån att allvarligt ofreda andra intagna. 1 propositionen föreslås vidare att placering påspecialavdelning lagregleras. Sådan placering skall enligt förslaget kunna skedels vid kvalificerad fara för rymning eller fritagning som bedöms blibestående . dels när det finns särskild anledning anta att det ärpåkallat för all hindra en inlagen från att fortsätta brottslig verksamhet avallvarligt slag - t. ex. narkotikabrott - under anstaltsvistelsen. Enligt regeringens bemyndigande imars 1980 har chefen för tillkallat en särskild utredare(1980:03) med uppdrag att undersöka vissa frågor rörande permission frånkriminalvärdsanstalter m. m. 1 direktiven (Dir. 1980:22) till den särskilde utredarenunderstryker departementschefen att permissioner och de övriga möjligheter somfinns JuU1980/81:4 16 för de intagna att under anstaltsliden hålla kontakt medyttervärlden fyller en betydelsefull funktion som ett led i kriminalvärdensåtgärder för all underlätta de intagnas anpassning i samhället. Samddigt är detenligt departementschefen klart att tillämpningen av de institut som det härgäller måste ske under beaktande av att kravet på samhällsskydd tillgodoses.Bl. a. mot bakgrund av det anförda anser departementschefen det vara motiveratatt nu skaffa underlag för en bedömning av om gällande bestämmelser innefattaren ändamålsenlig lösning på problemen. 1 fråga om undersökningens inriktning anges i direktivendet vara av speciellt intresse att undersöka under vilka förutsättningar och ivilken omfattning permission eller annan form av vistelse utanför anstaltmedges intagna som har gjort sig skyldiga till grova narkotikabrott.Kartläggningen bör emellertid avse även intagna som är dömda för annanallvarlig brottslighet. Av praktiska skäl bör dock undersökningen begränsastill att avse intagna som har dömts till fängelse i lägst ellerinternering med en minsta tid av lägst . Även val av anstalt elleranstaltsavdelning för sådana intagna bor enligt direktiven uppmärksammas. Kartläggningenbör vidare omfatta tillämpningen av bestämmelserna om brevgranskning, telefonsamtaloch besök beträffande den nämnda kategorin intagna. Utredningsarbetet börenligt direktiven bedrivas skyndsamt. I direktiven anförs vidare att i den män kartläggningenger vid handen att det vid den praktiska tillämpningen har uppstått olägenhetersom kan undanröjas lagstiftningsvägen bör utredaren ange de olika möjlighetersom finns att ändra den aktuella lagstiftningen. En annan tänkbar n'röjlighet.som omnämns i direktiven, är att eventuella missförhålladen kan avhjälpas päannat sätt, t. ex. genom ändringar i eller tillägg till kriminalvårdsstyrelsensföreskrifter och anvisningar på området. Alternativ till frihetsstraff m.m. Inom ramen för det allmännapåföljdssystemel i BrB finns f n. främst två påföljdsformer som kan sägasutgöra alternativ till frihetsstraffet, nämligen villkorlig dom ochskyddstillsyn. Härjämte finns också det allmänna straffet böter samtöverlämnande till särskild vård i olika former. Bötesstraffet behandlas i ettföljande avsnitt i detta betänkande. En särskild fråga med anknytning till de påföljdsformersom finns vid sidan om frihetsstraffet och som tas upp i motion 799 gällerskyldighet att reparera egendom efter skadegörelse. De bestämmelser som finns iämnet behandlas därt"ör i detta avsnitt. JuU1980/81:4 17 Bestämmelserna om villkorlig domfinns i 27 kap. BrB. Innebörden av denna påföljd kan sägas vara att den dömdeerhåller en villkorlig påföljds-eftergift. Någon kriminalvård i frihet iegentlig mening innebär påföljden inte. Villkorlig dom kan meddelas för brott varpå kan följafängelse. Som förutsättning för villkorlig dom gäller vidare att det med hänsynfrämst till den tilltalades karaktär och personliga förhållanden i övrigt finnsgrundad anledning anta att övervakning eller annan mera ingripande åtgärd intebehövs för att avhålla honom från fortsatt brottslighet. Villkorlig dom fårinte meddelas om brottets svärhet eller andra allmänpreventiva skäl hindrardet. Påföljden kan kombineras med ett bötesstraff. För den dömde gäller enprövotid av . varunder han skall iaktta skötsamhet och efter förmåga sökaförsörja sig. Har den dömde förpliktats att ersätta skada som har uppkommitgenom brottet skall han göra vad han kan för att fullgöra sin skyldighet.Rätten får även meddela föreskrifter om skadeståndsskyldighetens fullgörande. Iakttar den dömde inte det som åligger honom till följd avden villkorliga domen får domstolen på talan av åklagare besluta alt varningskall meddelas den dömde. Domstolen kan också undanröja den villkoriiga domenoch bestämma annan påföljd för brottet. Den påföljd som i BrB:s påföljdssystem innebärkriminalvård i frihet som självständig påföljd är skyddstillsyn. Bestämmelsernahärom som finns i 28 kap. BrB innebär i korthet följande. Skyddstillsyn kan ådömas för brott varpå kan följafängelse om det är nödvändigt att den tilltalade ställs under övervakning ochannan mera ingripande påföljd inte är påkallad. Vissa andra begränsningargäller också i fråga om möjligheten att ådöma någon skyddstillsyn. Den som ärunder 18 är får sålunda inte dömas till skyddstillsyn med mindre denna påföljdär lämpligare än värd enligt barnavårdslagen. Om del lindrigaste straff somstadgas för brottet är fängelse eller däröver får skyddstillsyn ådömasbara om det finns särskilda skäl därtill. Skyddstillsyn kan förenas med ettbötesstraff. Dessutom kan jämte skyddstillsyn dömas till fängelse i lägst enoch högst om det av hänsyn till allmän laglydnad är oundgängligenertorderligt att skyddstillsynen förenas med ett frihetsberövande. Skyddstillsyn pågår under en prövotid av tre är. Ettväsentligt inslag i påföljden utgörs av övervakningen. Denna skall ske fränpåföljdstidens början och fortgår i regel av . Kortare ellerlängre övervakningstid kan dock förekomma beroende pä vilket övervakningsbehovsom föreligger i det enskilda fallet. Övervakningen handhas avövervakningsnämnden. JuU1980/81:4 18 Den som har dömts tillskyddstillsyn är skyldig att hålla övervakaren underrättad om sin bostad ocharbetsanställning, att på kallelse inställa sig hos övervakaren och att iövrigt enligt dennes anvisningar upprätthålla förbindelse med honom. Även vissaandra krav ställs pä den som har dömts till skyddstillsyn. Den dömde skallsålunda iaktta skötsamhet, efter förmåga söka försörja sig samtgöra vad han kan för att fullgöra skyldighet att ersätta eventuell skada somhar uppkommit genom brottet. Rätten eller övervakningsnämnden får meddelasärskilda föreskrifter om tid och sätt för skadeståndsskyldighetensfullgörande. Särskilda föreskrifter om vad den dömde har alt iakttaunder prövotiden kan även avse vistelseort eller bostad, utbildning ellerarbetsanställning samt läkarvård, nykterhetsvård eller annan vård ellerbehandling i eller utom sjukhus eller annan sådan inrättning. Om den dömde inte iakttar vad som åligger honom till följdav domen på skyddstiilsyn kan övervakningsnämnden bl. a. meddela ny ellerändrad föreskrift eller besluta om varning. 1 sista hand kan nämnden hosåklagare göra framställning om att talan förs vid domstol om att skyddstillsynenskall undanröjas och annan påföljd bestämmas för brottet. Som förut har sagts ingår i BrB:s påföljdssystem ävenmöjligheten av överlämnande till särskild vård. Bestämmelserna härom finns i 31kap. Under uttrycket överlämnande till särskild vård ryms fem särskildabrottspåföljder, nämligen värd enligt barnavårdslagen, vård enligt lagen omnykterhetsvård.