bet · G401NU47 · 1980-12-31 00:00:00 — har redovisat uppdraget dels i sin anslagsframställningför /80, dels i samband med att en konsultrapport medutvärdering av branschprogrammens effekter överlämnades till regeringen hösten1978. uttalade på förslag av näringsutskottet attregeringen utan dröjsmål borde ta upp frågan om stödformernas konstruktion inomtekoområdet (NU 1978/79:48, rskr 1978/79:390). Med anledning härav har inomregeringskansliet genomförts en studie beträffande dessa stödformer. Ensammanfattning av studien har redovisats i promemorian (DsH 1980:8) Statligaåtgärder för tekoindustrin. Ett kort sammandrag finns i propositionen (s. Med hänsyn till de här nämnda utvärderingarna avbranschprogrammen och av statliga stödåtgärder i övrigt för tekoindustrin ärdet enligt utskottets mening f. n. inte av behovet påkallat att någon nyutvärdering görs. Vad gäller inriktningen av branschprogrammet förtekoindustrin vill utskottet anföra följande. Stöd för marknadsföring påhemmamarknaden omfattas av det nuvarande programmet. Ett ökat stöd inomoförändrad ram innebär att andra aktiviteter inom programmet måste minskas.Statens industriverk får fritt prioritera olika aktiviteter inom en ram som är NU1980/81:47 11 gemensam för bidrag till konsultundersökningar och stödtill marknadsföring på hemmamarknaden. Enligt utskottets mening börindustriverket även fortsättningsvis få svara för dessa prioriteringar.Utskottet vill erinra om att det stöd som kan ges till marknadsföring påhemmamarknaden är avsett för bidrag till kollektiva marknadsföringsåtgärder medinriktning på hemmamarknaden, avsedda att stärka avsättningsmöjligheterna försvenska tekoprodukter. Enligt vad utskottet har inhämtat har industriverketnär det gäller samarbete mellan branschen och detaljhandeln gett stödet deninnebörd som motionärerna föreslår. Utskottet ser positivt på möjligheterna attgenom det nu diskuterade stödet stärka avsättningen för svenska tekoprodukter.Mot bakgrund av vad som här har anförts finns det, menar utskottet, inteanledning för att göra något uttalande till regeringen i denna fråga.Motionen avstyrks sålunda i denna del. kommunisterna föreslår i motion1980/81:1102 att alla större tekoenheter skall nationaliseras och att de skallsammanföras till ett statligt tekokombinat. Motionärerna vill också attriksdagen skall uttala att de arbetandes representanter skall ha majoritet ilednings- och styrorgan inom den statligt ägda tekoindustrin. harflera gånger tidigare -(NU 1979/80:39) - avslagit yrkanden avliknande innebörd. Utskottet kan inte heller nu ställa sig bakom dessa förslag.Motionen avstyrks i nu nämnd del. I samma motion föreslås att producentkooperativ verksamhetinom tekosektorn skall främjas aktivt. Frågan om arbetskooperativ behandlasgenerellt i proposition 1980/81:130 om industripolitikens inriktning m. m.Utskottet, som sålunda får anledning att återkomma till ämnet mera utförligt,menar att det nu aktuella motionsyrkandet bör lämnas utan åtgärd. Utskottetavstyrker också yrkandena i ifrågavarande mofion beträffande lagstiftning omobligatoriska, allmänna kvalitetsnormer för tekovaror och om tekoproduktionensinriktning. Motionärerna vill att produktionen genom tvingande kvalitetsnormerskall inriktas på ändamålsenlighet och behov. Enligt utskottets mening är intelagstiftning en lämplig metod för att nå sådana syften. Inom ramen för ensocialt inriktad marknadsekonomi är det främst en uppgift för konsumenternasjälva att, med bistånd av de myndigheter som handhar konsumentfrågor, skapaoch upprätthålla efterfrågan på sådana produkter som bäst gagnar dem vadgäller kvalitet och pris. Med anledning av besluti om inriktningen av de statliga åtgärderna för tekoindustrin harregeringen tillsatt en rad utredningar på tekoområdet. I propositionen (s. 94 f.) redovisas resultatet av degenomförda utredningsuppdragen, nämligen avseende behov och möjlig produkfionav tekovaror i en krissituation (ÖEF), möjligheter att i en sådan situation NU 1980/81:47 12 tillgodosetekoindustrins behov av arbetskraft (ÖEF), tekoindustrins betydelse försysselsättningen i olika kommuner (AMS) och tekoindustrins förutsättningar iallmänhet (SIND PM 1980:16). Tekodelegationen, som ienlighet med beslut har fått regeringens uppdrag att samordnamyndigheternas arbete enligt nämnda uppdrag, har till regeringen lämnatsynpunkter på myndigheternas rapporter och härutöver redovisat vissa egnaförslag. Vidare har delegationen med anledning av ett regeringsuppdrag lämnaten rapport fill regeringen om ett program för inhemsk produktion av vissatextilfibrer. Utöver här angivna utredningsrapporter refereras i propositionenden tidigare (s. 10) nämnda rapporten över en studie om stödformer påtekoområdet (Ds H 1980:8). Utredningsuppdraginom tekoområdet som ännu inte hade avslutats när budgetpropositionen färdigställdesavser tillgången på och behovet av yrkesutbildad arbetskraft(tekodelegationen), skinn- och läderindustrins omfattning (tekodelegationen) och ursprungsmärkning av kläder(ursprungsmärkningsutredningen, H 1980:02). De två förstnämnda utredningarnahar slutförts (Tekoindustrin och den yrkesutbil-dadearbetskraften resp. Skinn- och läderindustrins framtida dimensionering).Utredningsresultaten övervägs f. n. inom . Enhgt vad utskottethar inhämtat väntas ursprungsmärkningsutredningen lägga fram sitt betänkandeunder . socialdemokratiska parfimotionen 1980/81:1494 nämns en rad frågor somenligt motionärerna bör tas upp i det fortsatta utrednings- ochplaneringsarbetet på tekoområdet. Förslagen gäller inrättande av dels ensärskild lånegaranti för säsongkrediter, dels ett statligt ägt saneringsbolagför tekoindustrin, dels särskilda strukturlån av samma typ som finns inomskoindustrin. Forskningsfrågorna bör också ha en självklar plats i denlångsiktiga planeringen för tekoområdet, anför motionärerna. De uttalar att detbör ingå i tekodelegationens uppgifter att samordna branschens långsiktigaforskningsfrågor. Vad gäller de mer omedelbara behoven av medel förforskningsverksamhet inom ramen för har motionärernaförutsatt att regeringen skulle återkomma i den industri-polifiskapropositionen (prop. 1980/81:130). Riksdagenhar tidigare behandlat förslag om inrättande av en lånegaranti försäsongkrediter inom tekoindustrin. På förslag av näringsutskottet, somhänvisade bl. a. fill redan existerande lånemöjligheter, avslog (NU1978/79:48 s. 35, NU 1979/80:39 s. 14) liknande förslag såväl som år1980. Utskottetär inte heller nu berett att tillstyrka motionärernas förslag i denna del. Isammanhanget vill utskottet erinra om att företagens likviditetsproblem isamband med säsongsvackorna i viss utsträckning torde kunna lösas med hjälp avrörelselån från de regionala utvecklingsfonderna, särskilda strukturgaranfiersamt industrigarantilån. Syftet med de särskilda tekostrukturlån sommotionärerna förordar torde i viss utsträckning kunna NU1980/81:47 13 fillgodoses med de nuvarande särskildastrukturgarantierna. har tidigare på förslag av näringsutskottet (NU1978/79:48 s. 34 f.) också avslagit yrkanden om att ett statligt ägtsaneringsbolag skulle inrättas för tekoindustrin. Härvidlag har bl. a.hänvisats till ett omfattande utredningsarbete på området vilket enligtriksdagens beslut borde avvaktas innan ställning kunde tas i fråga ominrättande av ett sådant bolag. Utskottet har dock framhållit att det underalla omständigheter saknades anledning att inrätta någon form av saneringsbolagsom uteslutande skulle vara avsett för tekoindustrin. Det finns enligtutskottets mening inte heller nu skäl att skapa ett särskilt saneringsbolag fördenna bransch. Utskottet vill i sammanhanget erinra om att regeringen iproposifion 1980/81:130 om industripolitikens inriktning m. m. har lämnat vissaförslag rörande rekonstruktion av krisdrabbade företag, rådrumsstöd m. m.Vidare har företagsobeståndskom-mittén (Fi 1976:03) genom tilläggsdirektiv iapril 1980 fått i uppdrag att utreda behovet av ett rekonstruktionsbolag.Uppdraget har begränsats till att gälla rekonstruktion av större företag. Utskottet delar motionärernas uppfattning attforskningsfrågorna har en självklar plats i den långsikfiga planeringen förtekoområdet. Över huvud taget har forskning och utveckling fått en allt störrebetydelse för industrins utveckling och konkurrenskraft. Frågor om tekniskforskning och utveckling kommer utskottet att behandla på grundval avproposition 1980/81:130 om industripolifikens inriktning m. m. mening finns det inte skäl för att göra något uttalandemed anledning av de förslag mofionärerna har lämnat avseende forskningen inomtekoindustrin. Med vad här har anförts avstyrker utskottet motion1980/81:1494 vad gäller det fortsatta utrednings- och planeringsarbetet påtekoområdet. I motion 1980/81:1785 lämnas förslag om åtgärder för attbevara svensk skoindustri. Motionären erinrar om de mål som har sattupp för den svenska läderskoproduktionen och om de ekonomiska insatser somsamhället har gjort inom skoindustrin. Han anser att det mot bakgrund av dessainsatser finns anledning för staten att bevaka utvecklingen inom denkvarvarande svenska skoindustrin och se till att utvecklingen blir den önskade.Motionärens förslag går ut på att regeringen skall föranstalta om en snaröversyn av läget inom den svenska skoindustrin. Därvid bör beaktas, anför han,att sysselsättnings- och produktionsnivå skall uppehållas idenna bransch inom Örebro-Kumlaregionen. beslöt om ett omstrukturerings- ocheffektivise-ringsprogram för läderskoindustrin avseende (prop.1978/ 79:60, NU 1978/79:18, rskr 1978/79:117). Programmet har resulterat i enomstrukturering av branschen. a. har under det nybildade holdingbola-getSkogruppen AB inordnats sex skoföretag, varav fem är fillverkande enheter.Skogruppen svarar för närmare hälften av den svenska läderskoproduktionen.Omstruktureringen har möjliggjorts genom s. k, skostruktur-lån. Genomavskrivningslån har investeringar möjhggjorts i branschen. NU1980/81:47 14 Under omstrukturerings- och effektiviseringsperioden utgårett allmänt produkfionsstöd i form av försörjningsberedskapslån.Läderskoproduktionen har stabiliserats och hållitsig inom intervaller 2-2,5 milj, par, vilket motsvarar det mål förårsproduktionen som angav , ÖEF följer kontinuerligt utvecklingen inom skobranschen.Myndigheten samarbetar därvid med stiftelsen , som har tilluppgift att bistå skobranschen med bl, a. produkt- och designutveckling,marknadsföring i och exportförsäljning. Med hänsyn till de aktiviteter som här har redovisatsanser utskottet inte att en särskild översyn av läget inom skoindustrin enligtmotionärens förslag är motiverad. Inte heller finner utskottet grund för ettuttalande av om att en viss angiven sysselsättnings- ochproduktionsnivå skall upprätthållas vid skoföretag inom Örebro-Kumlaregionen.Motion 1980/81:1785 avstyrks sålunda. I motion 1980/81:1494 (s) framläggsflera förslag till åtgärder på det handelspolitiska området. Socialdemokraternahar tidigare med anledning av tekoproposition och kommit med förslag som till stor del motsvarat dessa. Inledningsvis anför motionärerna att det inte redovisasnågra förslag till handelspolitiska åtgärder i budgetpropositionen. Deframhåller att tekodelegationen i skrivelse till regeringen uttryckligen harpekat på behovet av sådana åtgärder för att det skall bli möjligt att uppnåmålen för tekopolitiken (se prop. 1980/81:100 bil. 14 s. 99). hardelegationen konstaterat att våra handelspolitiska åtaganden självfallet måstebeaktas vid utformningen av handelspolitiska åtgärder. Motionärerna erinrar om att det s. k. multifiberavtaletlöper ut vid utgången av . Det nuvarande avtalet innebär attindustriländerna accepterar en relativt snabb ökning av importen. Med hänsynfill den förväntade uppbromsningen av konsumfionstillväxten är det, menar motionärerna,inte rimligt att godta en lika snabb importökning i det kommande avtalet. Ensådan skulle äventyra och sannolikt omöjliggöra att målen för tekopolitikenuppnås. Motionärerna vill också att man från svensk sida skall arbeta för attett kommande mulfifiberavtal skall omfatta även skinnkonfektion. reglerar en stor del av världshandelnmed textilier. Avtalet innefattar regler för begränsning av handeln medtextilvaror av bomull, ull och konstfibrer. Det är enligt avtalet möjligt fördeltagariänderna att ingå bilaterala avtal om begränsning av import avtekovaror. Vid tillkomsten av sådana avtal skall särskild hänsyn tas till importländermed små marknader, hög importandel och liten hemmaindustri. NU1980/81:47 15 överens härom kan de under den nuvarande förlängningen avmultifiberavtalet på enskilda punkter avtala om avvikelser från detta. Sverigehar ingått bilaterala avtal med femton leverantörländer.Begränsningsavtalen omförhandlas fortlöpande. Antalet länder med vilkabegränsningsavtal träffats har efter hand ökat. Vad gäller de förslag beträffande multifiberavtalet somframläggs i den socialdemokrafiska partimotionen vill utskottet anföraföljande. har sedan avtalets tillkomst genom den s. k.nordiska klausulen möjligheter att i bilaterala tekobegränsningsavtal underskridaden tillväxttakt för importen () som multifiberavtalet föreskriver förnormalfallen. Sådana underskridanden har också förekommit. Utskottet utgårifrån att den nämnda klausulen kommer att finnas kvar i ett ev. nyttmultifiberavtal. Det torde då finnas vissa möjligheter att inom avtalsramen nåde syften i fråga om begränsning av importökningen som motionärernaeftersträvar. omfattar fler fiberslag än det tidigareinternationella ramavtalet på tekoområdet, det s. k. bomullstextilavtalet.Enligt vad utskottet har inhämtat från har försök gjortsfrån svensk sida att få ytterligare fiberslag inkluderade i bilaterala avtalunder multifiberavtalet. Sådana försök har emellertid mött betydande invändningaroch har fått överges. Mot denna bakgrund torde det inte vara möjligt att frånsvensk sida driva igenom att det nästkommande multifiberavtalet skall omfattaäven skinnkonfektion. Mofionen avstyrks sålunda vad gäller förslagen ommultifiberavtalet. Ytterligare begärs i motion 1980/81:1494 (s) attregeringen - såsom tekodelegationen har föreslagit - skall ge kommerskollegiumi uppdrag att under innevarande år utarbeta ett konkret förslag till ettarrangemang med rena globalkontingenter för länderna utanför EG och EFTA. Motionärernamenar att ett förslag till globalkvotering bör utarbetas såsom en beredskapsåtgärdför den händelse ett nytt multifiberavtal inte skulle komma till stånd ellerett sådant avtal skulle få en utformning som inte kan accepteras från svensksida. Ett sådant system med rena globalkonfingenter sommotionärerna förespråkar innebär i korthet att totalramar fastställs förimporten av olika varugrupper från länder utanför EG och EFTA och att de ländersom omfattas av totalramen sedan får inbördes konkurrera om det tillgängligaimportutrymmet. Fördelarna och nackdelarna med systemet i fråga har ingåenderedovisats tekoproposition (prop. 1978/79:145 s. 40). Vid behandling av tekofrågorna avslogsett yrkande om övergång till ett globalkontingentsystem. I motiveringen tillden reservation (nr 4) till näringsutskottets betänkande i ärendet som vannriksdagens bifall anfördes särskilt att det med hänsyn till åtagandeninom ramen för G var föga sannolikt att skulle kunnaåstadkomma några mer väsentliga nedskärningar av tekoimporten genom att bytasystem. Med hänsyn till att de då ingångna begränsningsavtalen (13 stycken)tillsammans NU1980/81:47 16 med de ensidiga svenska importbegränsningarna gentemotTaiwan samt avtalen med statshandelsländerna totalt omfattade av importenav känsliga varor från länder utanför EG och EFTA skulle enligt utskottet enövergång till ett globalsystem endast kunna medföra en marginell förbättring.Ett liknande motionsyrkande avslogs också . Enligt utskottets mening saknas anledning att f. n. låtautarbeta ett konkret förslag till ett globalkontingentsystem. Utskottethänvisar till de skäl mot en övergång som anfördes tekopropositionoch de uttalanden i denna fråga som gjorde vid behandlingen avärendet (NU 1978/79:48, rskr 1978/79:390). Utskottet förutsätter att Sverigetar aktiv del i de förhandlingar om ett nytt multifiberavtal som förestår.Skulle dessa förhandlingar inte leda till önskvärt resultat för svensktvidkommande får självfallet andra utvägar att begränsa importen prövas.Utskottet vill för sin del inte utesluta möjligheten att i en sådan situationen övergång till ett globalkontingentsystem skulle kunna bli aktuell. riksdagsbeslut om tekopolitiken innebar bl. a.att begärde förslag fill lagsfiftning rörande ursprungsmärkning avkläder. Därigenom tillgodosåg delvis ett yrkande frånsocialdemokratiskt håll. I motion 1980/81:1494 (s) begärs nu att regeringenskall vidta sådana åtgärder att förslag om ursprungsmärkning av kläder kanpresenteras för under innevarande år. Regeringen har, som redan berörts, tillkallat en särskildutredare (1980:02) med uppdrag att utreda frågan om ursprungsmärkning ochlägga fram förslag till bestämmelser på området. Utredningen beräknas, enligtvad utskottet har inhämtat, avge ett betänkande . Utskottet utgår ifrån att regeringen efter beredning avutredningens förslag återkommer i ärendet till . Det finnsenligt utskottets mening inte anledning för att ange någon exaktsista tidpunkt när detta bör ské. Med hänvisning till det anförda avstyrkerutskottet på denna punkt motion 1980/81:1494. I den socialdemokratiska motionen lämnas flera förslag påen effektivisering av begränsningssystemet för tekoimport. Motionärerna anföratt möjligheterna till kontroll av att gällande regler efterlevs är mycketbegränsade. Ett av kontrollproblemen utgörs av svårigheten att fastställa ivilket land en importerad vara har producerats. Motionärerna pekar på atttekodelegationen har föreslagit att importUcens eller särskilda ursprungsintygi vissa angivna fall skulle krävas för varor från EG och EFTA. Vidare nämner detekodelegationens förslag om dels förbättrad rapportering från exportländerna,dels ökade resurser för kontroll i hos generaltullstyrelsen ochkommerskollegium. Därutöver lämnas två förslag som syftar till atteffektivisera kontrollen av tekoimporten. Det ena förslaget gäller det s. k.hemtagningssystemet, vilket innebär att importören får ta hem varuparfietdirekt till sitt lager och därefter sända in en tulldeklaration filltullanstalten. Enligt motionärerna medför detta system stora problem när NU1980/81:47 17 det gäller exempelvis att kontrollera om det importeradepartiet svarar mot vad som har licensierats. Varupartiet i fråga kan nämligen,när tulldeklarationen lämnas, redan ha distribuerats från importörens lagertill olika köpare. Mofionärerna anser att hemtagningssystemet borde slopas förvaror inom tekoområdet. Det andra förslaget gäller ökat samarbete mellantullverket och kommerskollegium. Motionärerna menar att borde fårätt att överlämna uppgifter beträffande enskilda företags import fillkommerskollegium. Detta skulle förbättra möjligheterna att effektivtkontrollera att gällande importbestämmelser följs, framhåller de. Vad gäller de här nämnda förslagen till effektivisering avbegränsningssystemet vill utskottet anföra följande. De förslag fill handelspolifiska åtgärder somtekodelegationen har inkommit med i en skrivelse fillregeringen har remitterats till kommerskollegium för yttrande. Detta gällerinte det av delegationen fidigare framförda förslaget om att importlicens ellerursprungsintyg i vissa fall bör krävas för varor från EG och EFTA. Detförslaget bereds f. n. i . Det s. k.hemtagningssystemet innebär i korthet följande. Enligt tullagen (SFS 1973:670) skall varor som förs in ilandet förtullas. Grundprincipen är att man inte får förfoga över införda varorinnan detta har skett. Den som anger en vara till förtullning skall lämnatulldeklaration för varan till . En importör som har regelbunden importverksamhet kan bliregistrerad som hemtagare och därigenom få rätt att ta hand om och i allmänhetäven förfoga över sina importvaror redan innan de har förtullats. När detgäller en del varor som är föremål för importrestriktioner får hemtagning skeendast om vissa särskilda villkor har uppfyllts. Detta gäller bl. a. varor sommed hänsyn till allmän hälsovård eller säkerhet har omgärdats med importrestriktioner.En annan, i detta sammanhang mer aktuell, begränsning är förfogandeförbud förvissa varor som är föremål för importrestriktioner av handels- ellernäringspohtiska skäl, dvs. a. flertalet textilvaror från länder utanför EGoch EFTA. Förfogandeförbudet innebär att hemtagaren måste förvara de hemtagnavarorna i oförändrat skick till dess föreskrivna införselvillkor har uppfylltsoch tullmyndighet meddelat att hinder för vidare förfogande över varorna inteföreligger. När en hemtagare vill ta hand om en vara, skall han själveller genom ombud lämna en hemtagningsanmälan till tullanstalt eller tilltullupplag som har erhållit generaltullstyrelsens medgivande att mottaga sådananmälan. I samband med att anmälan lämnas är hemtagaren i vissa fall skyldigatt styrka att gällande införselvillkor (hcenser m. är uppfyllda och lämnavissa uppgifter för stafistiskt ändamål. Hemtagaren behöver inte lämna någontulldeklarafion i samband med att varorna utlämnas till honom, utan detta görsi efterhand. NU 1980/81:47 18 Fördelarna för hemtagarna framförandra importörer är sålunda bl. a. att varorna kan disponeras tidigare och attlängre tid kan tas i anspråk för att färdigställa erforderligatulldeklarationer. kontroll över hemtagare utövas genominspektionsbesök och bokföringsgranskning. Missbruk av hemtagningsrätten kanleda till att denna rätt dras in. Enligt vad utskottet har inhämtat torde det svenskahemtagningssystemet innebära att mer konsekvent än flertaletindustrialiserade länder har genomfört en ordning enligt vilken importörensjälv avger en tulldeklaration på vilken tulltaxeringen sedan grundas. Systemliknande vårt förekommer i vissa andra länder men är i varierande gradomgärdade med fler restriktioner än i . Det finns också flera länder sominte tillämpar hemtagningssystem utan kräver att godset skall förtullas innandet är fillgängligt för importören. Sådana system kan ibland innebära avsevärdafördröjningar i varuhanteringen för importörerna. Frågan om överföring av viss information fråntullmyndigheterna till andra myndigheter har behandlats av år 1980.Riksdagens beslut (prop. 1979/80:108, SkU 1979/80:55, rskr 1979/80:352) innebaratt tullmyndigheterna fick möjlighet att lämna och länsstyrelsernauppgifter som rör import och export av varor. Vad gäller frågan ominformationsöverföring till andra myndigheter, bl. a. kommerskollegium, sadesi propositionen att den fick bedömas i ett större sammanhang. Därvid erinradesom att regeringen har gett brottsförebyggande rådet (BRÅ) i uppdrag att se överbestämmelserna om myndigheternas informationsutbyte och ömsesidigaanmälningsskyldighet och föreslå erforderligt lagstiftningsarbete. Med anledning av regeringens uppdrag har en av BRÅtillkallad arbetsgrupp utarbetat promemorian (1980:4) "Informafionsutbytemellan myndigheter. En lägesrapport". Promemorian, som är avsedd att varaen första utredningsetapp i arbetet, innehåller en redovisning av hur arbetsgruppenbedömer att den nya sekretesslagen (1980:100), som trädde i kraft den 1 januari1981, påverkar möjligheterna till informationsutbyte mellan de myndigheter somär att anse som centrala i kampen mot den organiserade och den ekonomiskabrottsligheten. I en andra utredningsetapp avser arbetsgruppen att behandlaövriga frågor som omfattas av regeringens uppdrag och sålunda bl. a. se överbestämmelserna om informationsutbyte mellan myndigheterna. Ett slopande av hemtagningssystemet skulle enligtutskottets mening kunna ge vissa ökade kontrollmöjligheter. måstedock beaktas att ett alternativt system kan medföra ökad byråkrati,fördröjningar för importörerna och ökade kostnader för såväl samhället somimportörerna och då i sista hand också för konsumenterna.