bet · G401LU23 · 1980-12-31 00:00:00 — Andan i det hela var att utmätningsförrättningarovillkorligen skulle sättas ut och utmätning ske ävenför relativt 'små "Tordringar, Man säg skurkar i alla gäldenärer trots att de flesta utmätningsmänväl känner till att större delen av gäldenärerna harkommit efter pä grund av personliga problem,okunnighet, otur och liknande orsaker. Kronofogdemyndigheternas mänga positiva åtgärder föratt hjälpa gälda närerna tillrätta och därigenom skapa en bättre betalningsvilja sågs 1 allmänhet med misstro. finns en liknande övertro på löneexekutionen och det påstås att denna skulle "förenkla och minska" fältätgärderna. Visserligen skulle löneexekutionens utökningnågot minska antalet utmätningsförrättningar, men det är otvivelaktigt sä att utmätningsförrättningar och i synnerhet utsatta förrättningar även minskar antalet fall för löneexekution. LU 1980/81:23 156 En stor del av kronofogdemyndighetemas gäldenärer i såväl enskildasom allmänna mål är företagare mot vilka löneexekutioni regel inte kan riktas. Om man vid indrivning av små belopp endast föreskriverlöneexekution kommer åtgärderna attrikta sig mot löntagare och pensionärer medan rörelseidkarengår helt fri. Det är således vissrisk att följa RSV:s åsikter att "fler" åtgärder bör komma ifrågai stora allmänna och enskilda mål. Över huvudtaget torde man inte kunna komma fram till en godtagbar, rättvis och förnärvaande laglig lösning genom det av RSV använda generaliserande betraktelsesättet. Ta som exempel två enskilda mål.I det ena har ett stort bolag en fordran på20.000 kronor. I det andra har en fattig person en fordran' pä . Enligt RSV:s mening bör tydligen fler åtgärder ske i det störremålet. RSV förordar detta och säger att en hel del kronofogdemyndigheter börjat tillämpasådan åtgärdsprioritering, tydligen påhejade av RSV eller åtminstone med RSV:3 goda minne. Jag delar inte RSV:s rättsuppfattning.Även om staten i egenskap avfordringsägare i allmänna mäl kan tillåta ett någotförenklat förfarande vid indrivning av vissa skatter ochavgifter bör även inom detta område en stor försiktighet iakttagas. Den som erlägger en restfördskatt på grund av kronofogdemyndighetenskrav kan tycka det vara orättvist och egendomligt att en annanperson med tillgångar ej be-Höver betala föratt den personen saknar införselbaratillgångar. Mängder av liknande fall kommer att uppstå. deflesta inte kommer att upptäckas av deskattskyldiga eller JO är det för de flesta tjänstemännen inom värsvåra och grannlaga verksamhet viktigtatt fä gå hem från arbetet med den tron att manvarit rättvis. RSV har som tidigare citerats funnit att myndighetemasverkställighet av allmänna och enskilda mål börjar förete allt störreolikheter och att skattskyldiga med mycket stora skuldbelopp blir föremål för mindre effektiv indrivning av kronofogdemyndigheteri vissa distrikt än i . Det är naturligtvis inte bra att olikheter förekommer i handläggningstidernaoch att verkställigheten börjar företeolikheter ('genom att vissa myndigheter införtmer eller mindre underliga s.k. Inom kronofogdemyndigheternas verksamhet - liksom blanddomstolar m.m. - förekommer olika handläggningstider pågrund av att vissa myndigheter är merarbetsbelastade än eindra. Härtill kommer att en och samma myndighet kem haolika stor belastning vid skilda tillfällen.Myndigheterna som är mer arbetsbelastade får sålunda en längre handläggningstid eller kommer efter med sina arbetsuppgifter. Det är beklagligt att så är fallet. Samhället har emellertid varit tvunget att till ie en delacceptera detta förhällande. LU1980/81:23 157 Att ersätta dettainte helt fullkomliga system mey ett system- där man helt avsiktligt införorättvisor som är oerhörtmycket större kan intervara till gagn för verksamheten eller samhället. Vissa av de regler som förespråkaserfordrar lagändring, andra kanske inte. Även ändringar somi och för sig kan ske bör enligt min mening ej äga rum om det strider mot den rättsuppfattning som inte utan skäl är förhärskande i värt västerländska samhälle.Att låta centrala eller lokalamyndigheter tumma pä lagarna genom att kalla det s.k. ätgärdsprioriteringär än värre. Genom de av RST i sitt yttrande accepterade s.k. prioriteringarhar sålunda smärre olikheter betr. tider ersatts av stora ölikhetet påverkställighetspljinet d.v.s vissamyndigheter verkställer inte enskilda mål på föreskrivet sättgenom att de kanske åberopar ett upp till gammalt protokoll i smnat mäl där gäldenären saknatutmätningsbara till gängar. En del myndigheter tar förmodligen IQQ.. kronor för besväret, andra kanske . När man inte följergällande lagstiftning är det ofta sä attandra regler, t.ex. för kostnader, saknas. Enligt min meningbör sålxmda samma lagstiftning gällaför hela landet. Några särskildaregler får inte införas för vissamyndigheter. frcunhålleri sitt yttrande att det är särskilt angeläget att kronofogdemyndigheterna sä långt det är möjligtrationaliserar sitt arbete samt att RSV försöker finna olika vägarför att underlätta kronofogdemyndigheternas arbete genom arbets-och personalbesparande ADB-system, service i form av utbildning och rättsinformation. Naturligtvisär det för en kronofogdemyndighet-väsentligt att fädessa rationaliserings- och organisationsmöjligheter.Tyvärr lägger RSVts eget agerande hinder i vägenför varje form av förnuftig och påerfarenheter i det egna dlstrijtet grundad organisation. Det är självklart att RSV med sina obegränsaderesurser, stora propagandaapparat, inflytande på kronofogdemyndighetemas anslagsframslällningar och i tillsättningsärenden samt makt övervmdervisningen kan driva igenom den organisation det verket önskar. Detta kan ske även utan direkt maktmissbrnk. Trycket pä kronofogdemyndigheterna ärstort nog ändå. Kronofogdemyndigheterna vet ju att den centrala myndigheten alltid får igenom sin vilja genom att visa fraun ett medvackra ord kommenterat väl anpassat material och förankra detta päolika ställen. får till slut den av centralmyndigheten önskade orgeinisationen LU 1980/81:23 158 i alla fall. Jag har iyttrande alltid sagt ifrån då jag ansett det vara en tjänstemansplikt att säga sin mening även om den inte passat den centrala myndigheten.Detta har jag gjort för att undvika alltför stora skador förstaten och den enskilde. Då jag alltid arbetat på stora myndigheter och i nära kontakt med bådeden exekutiva ooh kamerala personalen ärdet helt naturligt att åsikterna vuxit freun gemensamt ochpassat större myndigheter, har lyckats att få med de formella beslutsfattarna pä ett gigantiskt och dyrbart ADB-system (vem har tidatt kontrollera de utlovade besparingarna?) och en likaledes dyrbar ochtvivelaktig omorganisation samt har genom föreskrifterfastslagit att kronofogdemyndigheterna skall arbeta med en s.k. integreradmetod. Genom sin s.k. organisationsförmåga lyckades RSV till och med få alla förändringar att komma ssimtidigt. Även om inte jag själv eller någon annan vid myndigheten sålt sin själtill RSV ålåg det myndigheten att genomföradet hela. Allpersonal hos myndigheten - exekutiva, kamerala och kronofogdar - ställde upp som en man för att med arbetsglädje försöka genomföra de beordrade förändringarna. Vi har ett gott samarbete, trivsel och därmed arbetsglädjepå myndigheten. Samtliga vet att visjälva blir lidande om myndigheteninte fungerar och att ingen annan lärverkställa våra mål eller utföra något arbete åt oss. Jag kännerheller inte någon vid myndigheten eller annorstädes som tror att den centrala myndigheten skulle tanågot etnsvar och säga ifrånatt det beror pä den av centralmyndighetengenomdrivna organisationen om det skulle vara något som inte fungerat. Det ligger sålundahelt i värt intresse att klara av denorganisation vi är skyldiga att genomföra- även om den är dålig ochgrundad pä en fix idé någonstans pä RSV. Vad vi tycker om eller tycker illa om är oväsentligt idet läget. Myndigheten är gålvtndabunden till en viss orgainisation och arbetsmetodik. Detta fär självfalletinte hindra myndigheten att söka få ändring i dedelar som skadar verksamheten mest och motverkar effektiviteten. Krånglet och svårigheternatornar .då upp sig. Riksskatteverkethar utgett en normalarbetsordning. I denna föreskrivsatt arbetet pä ffiltgrupperna skall vara integrerat.I verkligheten skulle detta betyda att en och samma person handlägger samtliga olika typer av mål. (personalen och chefen isamråd enligt MBL) utarbetade en egen arbetsordning baserad på normalarbetsordningen. Orsaken var att metoden läste myndigheten vid ett enda arbetssätt av hundratals, bl,a, att eventuellt skapa engrupp som arbetar med de svåra och särskilt kunskapskrävandeskattemälen. Arbetsordningen skall fastställas av länsstyrelsen.Denna har LU1980/81:23 159 inte ansett sig kunna fastställa arbetsordningei då ändringen var väsentlig förvederbörande hos RSV, ooh hänvisat till förhandlingar.Det har kallats till för handlingar, nu pä det regionala planet. Detta rimmar illa med RSV:s uttalande att det äz einge-lägetatt kronofogdemyndigheterna fär möjlighet itt rationalisera sitt arbete, Pör att ytterligare belysa att RSV:spåståenden inte är givna sanningar bilägges en fotokopia av en insäidare i tidningen den I3/I 1979 samt åberopas :rono-fogdarnas i inlägg i RSV:s infonaationsblad 2-1979 (bifogas). Riksskatteverket-somsäger sig inte ha mandat at; utfärda föreskriftereller anvisningar i prioriter.ngs-frägor- framhåller i slutet på sitt yttrande at; verket anordnat ett antal kurserför uppbördsdirektöreroch kronofogdar för bl.a, diskussion omprioritering;frågor. Det bör anmärkas attuppbördsdirektörema enbart arbetar med skatteuppbörden och helt naturligt inte är i,satta i kronofogdemyndigheternas hela arbetsfält. Sedan ytterligare ett antal kurser hållits skall en sunmieriig göras och den fördelningsprinoip(prioritering?) som fi.tt stöd avmajoriteten av uppbördsdirektörerna och krono. 'ogdarna skall om möjligt förankrashos budget- och justi-iede-partementet. Utöverdet förhållande att uppbördstirektör-erna som i regel inte har någon kännedom omenskilda mäl skall ha en kanske av görande roll förkronofogdimas verksamhet är den av RSV erbjudna valfrihetensot att fråga en kollega - Bäste bror. Har du slutat att supa nu? I övrigt ärdet väl så det skall gå till nu för liden. Kommer frågan till är alltcverspelat och centralbyråkraterna har som vanligt segrat därför attbeslutsfattarna i inte kännertill vad småfolket på fältet har för erfarenheter. utnyttjar JOts inspektion avkroiofogde-myndigheten i Handen helt försina egna syften. efter JO:s besökhos myndigheten fick jag höra frän flera kronofogdar.att jag bara verkställde enskilda mål. Vid ovan angivna kurser lär RSV:s yttrande till JO i letta ärende utdelas av biträdande skattedirektören att användas son diskussionsunderlag. Det kan ifrlgasättas om det i detta ärende inte finns viktigare sbker ttt granska än prioriteringsfrågor. Riksskatteverketeuiser det angeläget att JO gör e;t uttalande om grundprincipen för prioritering mellan verkiamhets-grenama,Justitiekeinslern har för sedan g;ort ett uttalandei ett nära liggande ämne beträffandeläisäklagaren i . Tyvärr hörde jagendast JK:3 utta:ande i TV. Fallet kcin kanske ge någon ledning. LU 1980/81:23 160 som finner det tveksamt om JO ansersig kunna göra det av RSV önskade uttalandet anser det dock angeläget att JO ur rättvise-och rättssäkerhetssynpunkt belyser de frågorsom uppkommit beträffande prioritering av mål och ärendensamt om man på sätt som framgår av yttrandena kan frångå gällande rätt. Det har stor betydelse för alla - inte minst för den tjänsteméin som haratt fatta beslut - att veta eller åtminstonekunna få reda på vilka regler som verkligen gäller i värtSiämhälle. 1 (4) LU 1980/81:23 DiiL,/3r/y Dnr 1333-1979: Kronofogdemyndi °:hetemas resursanvändning Rikets 31 kronofogdemyndigheter (KFM) företer sinsemellan väsentliga olikheter i fråga om storlek, struktur, arbetsbelastning ooh bemanning.Resursanvändningen kan därför intelikriktas. Bortsett från de s k storstadsdistriktenStockholm, och , som har egna organisationsmodeller, är landets KFM organisatoriskt indelade i tre normaltyper. Föreningen understryker att det för bl a en godtagbar personalförsörjning inomKFM samt för mera strikta och enhetligaarbetsrutiner hade varit erforderligt att förslag genomförts,vilket skulle ha medfört slagkraftiga personalenheter medövergripande verksamhetslednirg. pågår i ettmindre antal distrikt vad som kan betecknas som lokal försöksverksamhetför att ta fram nya riktlinjer för verkställighetav både allmänna och enskilda mål. Det är naturligt att man i olika delarav landet och med olika förutsättningar samt med hänsyn till bla särskilda lokala förhållanden kanha funnit delvis skiljaktiga vägar att lösa dessa frågor.Några allmänt gällande fastahuvudregler för prioritering finns ännu inte frånsettRSV:s föreskrifter om förenklad handläggningav små allmänna mål. Det är uppenbarligen inte tillfredsställande att varje särskild myndighet pä egen hand försöker lösa prioriteringsfrågorna och därvid kan komma att tillämpa olika regler. Föreningen vill understryka att KFM:s arbetssituation i förening med personalbristen i distrikten kräver att man nu enas om en klar målsättning för KFM:s verksamhet med huvudlinjer för resursfördelningmellan allmänna och enskilda mål samt regler förprioritering inom de båda målsgrupperna. KFM:3 axbetssituation framgår av bifogade statistikuppgifter för1973 och 1979, Det bör observeras att statistik ligger till grund för KFM:s personaldimensionering per . Därefter har KFM tillförts endast ett fåtal tjänster, i huvudsak koncentrerade till AB-län. har i sitt betänkande (SOU 1977:42) utgått från enschablon att normalpoäng för en tjänsteman ska vara 1.600 (istorstadsdistrikt ) vid personal-dimensionering. Normalpoängen har utredningen kommit fram till efter ingående analyser och studier. Underlaget har inhämtats av RSV. I fråga om arbetsstatistiken börobserveras bl a det stora antalet företagarskatteroch konkurser. Statistiken är emellertidinte så differentierad att alla väsentliga arbetsuppgifter redovisas. Man saknar t exuppgifter om K?M:s arbete med prooessverksamhet, aokordsför-handlingar eller vissa andra nya arbetsuppgifter såsom internutbildning och KFM:s utvecklingsarbete medandra myndigheter och organ. LU 1980/81:23 162 Föreningen vill peka på att KPM:3 inre organisation förändringar att gällafrån ooh mod den 1 januari 1979.- Denexekutiva verksamheten ska planeras och genomföras inom en arbetsgrupp, fältsektionen.Målverkställigheten förutsätts vara integrerad på så sätt att alla tjänstemän ska få möjlighet att handlägga både allmänna och enskilda mäl. Föreningenanser integreringen som mycket betydelsefull. Den n.ya organisationen får i självaverket betraktas som en förutsättning för att allsidigt utveckla personalenooh ger en bas för att genomföra enhetligare riktlinjer för mälprioritering. De för samtliga KFM gemensamma faktorer,som driver fram krav pä att prioritera i verksamheten är att myndigheterna under de sist förflutna årenmött ett avsevärt hårdare motstånd mot beta.lning, framför allt i samband med indrivningen av skatter ochallm.änna avgifter. Det har t exiakttagits, att de betalningsskyldiga hållersig undan i allt större omfattning samt att man använder vissa avtalskonstruktioner eller skenavtal isyfte att hindra att egendom tas i anspråk.Särskilda svårigheter har uppstått vad gäller verkställighet hOEi juridiska personer. har bådeallmänna och enskilda mål ökat avsevärt i antal samt ävenhel oppEimässi gt. Det sagda gäller i höggrad de s k företagarskaliterna (A-skatt, mervärdeskatt ooh arbetsgivaravgifter). Vad gäller de enskilda målen kan anmärkas att med ett verkställighetssys tern, som förutsätter tillgångsundersökningi bostad eller på verksamhetsställo, de i utsökningslagenangivna tidsfristerna ofta Inte kan hållas. KFM har ocksåtillagts nya och delvis kvalificerade uppgifter, som är tidskrävande.Det statsfinansiella läget har medfört att mångaKPM tvingas arbeta med otillräckligaresurser. KFM har fyra huvuduppgifter, nämligen 1. attverkställa anspråk som vilar påoffentligrättslig grund och somallmänt benämndes skatteindrivning 2.. att-verkställaanspråk som vilar på civilrättsliggrund (enskilda mål) 5. att pröva lönegaranti ärendeni konkurser 4. vissa KFM har dessutom tillagts uppgiften att vara tillsynsmyndigheti konkurs Om en KFM inte kan lösadessa arbetsuppgifter fullt ut med tillgängligaresurser, uppkommer frågan om hur resursfördelningen ska ske på de olika verksamhetsgrenarna. Vid den avvägning, som måstegöras måste självfallet beaktas att särskilt restföreningenav företagarskatter ökat på ett oroväckande sätt.Ett flertal olika undersökningar samt även KFMis iakttagelser visar på att man inte sällansritter 1 system att skapa sig obehörigavinster pä LU 1980/81:23 163 Det är väsentligt attbetona, att det stora flertalet lojala näringsidkarelider av en illojal konkurrens frånskatteflyktsföretagen. Detta kan på lång sikt ledatill svåra konsekvenser för stora delar av näringslivet. Det hårda betalningsmotständet har lett till att KPM måsteanvända konkursförfarandet som en ordinär indrivningsmetod mot främstde gäldenärer, som med utnyttjande av skattesystemets kreditmöjligheter driver affärs verksamhet. Det alldeles övervägande antalet konkursutredningar visar, att statenhos konkursgångna företagare och andra lider mycket stora förluster. Situationen har som bekant lett tillinsikten om att en samordning av statliga och andra organs resurser är nödvändig föratt hindra skatteflykt samt hindra ooh uppdaga brott samt återvinningsgrundande transaktioner. KFM samt länsstyrelse och lokal skattemyndighet har t ex inomvissa regioner påbörjat ett samarbete (skattesamrådsgrupper)i syfte att bl a få allsidig information om olikaskattebelastade företag och få anvisning om var revisioner bör sättas in. KFMmedverkar i kontaktmannagrupper tillsammans med polis och åklagare inom ramen för arbetet med att bekämpaekonomisk och organiserad brottslighet. KFM har också uppgifter av helt annan art. Myndigheterna ska isamarbete med länsorgan och utvecklingsfond arbetamed rekonstruktion av syssels'att-ningskänsligaföretag. RSV har i denna del utfärdat vissa allmännaråd i verkets författningssamling (RSV EX 1973:1). () har numera i ett delbetänkande (SOU 1979:91) lagt fram konkreta förslag om lagstiftning pä området. Kommittén har bl a uttalat att KPM bör åläggas viktiga informationsuppgifter m m i fråga om vissa obeståndsföretag. Föreningen finner således med hänsyntill samhällsintresset av att skatteflyktenstoppas samt vad som anförts om "skuldbilderna"hos KFM och det påbörjade myndighetssamarbetet att särskildtonvikt läggs på arbetet med att ta ut vissa företagarskatteroch andra skatteposter på betydande belopp. De enskilda målenökar som nämnts avsevärti antal. Det är påfallande att skuldbeloppen ofta ärsmå och att stat, kammunoch landsting ärsökande i 1/3 av målen. 5/4 av de målvari det allmänna är sökande har avsett skulder under 500kr. (RRV:3 re.rapport 1977:1171 s 9-1l). Ofta gäller de enskilda målen från offentliga sökande personer, som på förhand kan bedömas sakna tillgångar.Sannolikt sker framställningen i många fall föratt få ett formellt avskrivningsunderlag.Många av dessa mål borde inte belasta KFM:s resurser i denomfattning, som förekommer. Föreningen har den uppfattningen att en omvandling avvissa av de oftast förekommande enskilda målen frånoffentliga sökande till allmänna mål skullevara en utväg till rationalisering och förenkling (s 11.) För att ytterligare visa på de mindre målensbetydelse i detta sammanhang har Föreningenfrån ett antal KFM inhämtat uppgifter avseende inkomna enskilda mäl med kapitalfordran understigande 1.000 kr.Sammanställningen visar att antalet mål av denna typ uppgår till c: a . Siffran inom parentesvisar totala antalet mål under den angivna tidsperioden:Huddinge 419-(350), 360 (564), 141 (239), 255 (473),1.327 (5-062) och 607 (1.144). De stora inkassobyräernaanvänder KFM som ett led i sinin-kassoverksamhet samt lämnar av den anledningen upprepadeanstånd i målen. Oetta i föreningmed de särskilda tidsfristerna för verkställighetav enskilda mål samt kravet på förrättning i bostaden medför att KFM ofta måste avsätta betydande resurser för handläggningav dessa mål. Föreningen hoppas att genomförandet av förslagettill ny utsökningsbalk ska ge möjlighet till mera differentierade verkställighetsformer förbåda målstyperna anpassande efter de olika målens betydelse. Det måste allvarligt övervägas vilkarationaliseringsmöjligheter som står till buds. Härvidbör övervägas ytterligare författningsändringaroch användande av olika tekniska hjälpmedel. Inom kronofogdekåren finns åtskilligauppslå;?, som bör tas tillvara, pådessa områden. Inom ramen för detta yttrande avstår Föreningen från att närmaregä in på frågan. Det är Föreningens bestämda uppfattning att det skulle varavärdefullt om ett mera generelltsystem för resursanvlindning kundptillhandahållas myndigheterna i derasverksamhets-pl aner ing. Föreningen bifogar infordradeyttranden från lokalavdelningarna. LU 1980/81:23 165 Lokalavdelningen i AB-länav 1(2) Föreningen c/okronofogde 171 23 Yttrande angåendeJO:s remiss angående prioritering av enskilda och allmänna mål Statsmakterna har fastställt hur den exekutiva verksamheten skall bedrivas. Det är dåstatsmakternas skyldighet att ställa tillräckliga resurser till förfogande. Vid förstatligandet komkronofogdemyndigheterna i AB-län attunderbemannas bl a på grund av felaktigtdimensionerings-underlag. Detta förhållande samt en fortlöpande kraftig ökning av målmängden jämte nya arbetsuppgifter beaktades inte vid bemanningeni samband med den senaste omorganisationen 1978/79. Kronofogdemyndigheterna har på grund häravtvingats sänka sin ambitionsnivå i fråga omsnabbhet och kvalitet i handläggningen avmålen. JOs inspektion i Handens kronofogdedistrikt har väckt frågan om inte deotillräckliga resurserna borde föranleda prioritering av handläggningen av vissa mål. Med prioritering måste i detta sammanhangförstås att vissa mål handläggs före andra ochatt vissa mål handläggsmer omsorgsfullt än andra som i stället handläggs summarisktdvs vissa åtgärder underlåts. En eventuellt förekommandeprioritering av de enskilda målen tillämpas dels p g a bestämmelsen i 88c §UL, som inte gäller allmänna mål, dels för att undvika att det uppstår balanser av enskilda mål. Uppkomna balanser av enskilda mål får ytterstallvarliga konsekvenser för främst den kontorsmässiga handläggningen av dem. Hanteringen av stora register, ökat antal förfrågningar och sökandetefter mål p g a förfrågningarna mm kräver mycket stor personal. För att undvika sådanabalanser av enskilda mål måste ibland stora resurser sättasin för att handlägga dem varvid de allmänna målen kan bli "liggande", vilket åtminstone på kort sikt inte medför lika allvarliga konsekvenser. Förutomprioritering måste kronofogdemyndigheten noggrantplanera sin verksamhet och med jämnamellanrum se över och om möjligt ändrade administrativa rutiner som till-lämpasbeträffande både enskilda och allmänna mål. Den nu nämnda prioriteringen kan alltså vara en naturlig del av myndighetens verksamhet. LU 1980/81:23 166 Prioritering som medföratt vissa åtgärder underlåts i en del mål måste ha stöd i lag eller författningsåvida inte borgenär medger det. Sådanabestämmelser i lag eller författning finns inte. Kronofogde kan alltså inte självbesluta att underlåta att vidtaga alla föreskrivna åtgärder i målen.Upplysningsvis kan nämnas att i AB-län har medgett lättnader i verkställigheten av vissa allmänna mål. Styrelsen hemställeratt detta yttrande biläggs föreningens. Det huvudsakliga innehålleti detta yttrande har fastslagits vid sammanträde med 31 av lokalavdelningens 50 medlemmar. För lokalavdelningen i AB-län av föreningenSveriges kronofogdar. LU 1980/81:23 167 KRONOFOGDEMYNDIGHETEN Sid 1(2) Reservation mot yttrande från lokalavdelningen till med anledning av JOsremiss , dnr 1838-1979