bet · G401KU25 · 1980-12-31 00:00:00 — Får jag betona att jag har låtit hemligstämpla dettapapper, inte därför att vad som står där i och för sig är av sådan natur attdet inte skulle kunna komma till allmänhetens kännedom. Jag kommer själv i denmån jag tillfrågas av pressen att tala om vad som står i papperet men kommerinte att utlämna det - det är en stor skillnad mellan att utlämna en handlingoch att tala om huvudinnehållet. Jag skulle vilja hemställa att även utskottetoch dess ledamöter ville iaktta samma diskretion, dvs. ingen hemlighet kringvad som står i papperet men icke utlämna papperet som sådant. Där står att det är utdrag ur minnesanteckningar frånsamrådsgruppens möte . "Företaget vill utbilda40 libyska militärer i . Telub, som är ett dotterbolag till , haranmält att man av önskar utbilda 40 libyska militärer icivil elektronik och systemteknik. Att dessa efter avslutad utbildning återgårtill krigsmakten och att de förvärvade kunskaperna är användbara inom t. ex.luftbevakning, torde vara klart, men UD kan inte avråda. Det anmäls förutrikesministern." Som framgår av dessa minnesanteckningar, som jagförutsätter speglar debatten inom samrådsgruppen, tyckte vi inom samrådsgruppenatt affären allmänt sett var olustig, även om det enligt vad general sagt till rörde sig om utbildning i civila ämnen. Några lagligamöjligheter att avstyra projektet såg vi inte. Då gällde liksom nu de avriksdagen fastställda riktlinjerna för export av krigsmateriel. Men dessariktlinjer avsåg inte, och avser fortfarande inte, överföring av tekniskknow-how, av KU1980/81:25 251 vetenskapliga synpunkter och skolutbildning, och vi hadesjälvfallet att följa de av fastställda riktlinjerna. Vi fann dåinte, och jag kan fortfarande inte finna, att en rimlig tolkning av riksdagensriktlinjer gav oss någon legal grund att ingripa och säga stopp. Men vi tyckte- och det framgår väl av minnesanteckningarna - att affären allmänt sett frånutrikespolitisk synpunkt var så olusfig att ärendet borde föredras förutrikesministern. Så skedde också . Inför dennaföredragning upprättades en föredragningspromemoria. Den skrevs av -jag upprepar: chef för andra politiska enheten, den person som haft samtal medgeneral och den person som enligt UD:s arbetsordning hade att svaraför ärenden rörande export av krigsmateriel och som också enligt UD:sarbetsordning hade att svara för föredragning inför utrikesministern av dessafrågor. Promemorian som låg till grund för föredragningen ärdaterad , och den har tillställts utskottets ledamöter den15 . Får jag göra en parentes. Jag tror att ett fel kan hainsmugit sig i dateringen av det papper som jag överlämnade. Jag skallkontrollera om verkligen sammanträdet i samrådsgruppen ägde rum den 14 december1977. Om jag inte återkommer och rättar uppgiften, stämmer den. Möjligen hardet ägt rum tidigare, men det spelar ingen roll för den sakliga behandlingen. Denna promemoria är alltså daterad ,upprättad av och föredragen för utrikesministern . Iföredragningspromemorian har nedtecknat vad han hört av , attdet rör sig om utbildning i av 40 personer under tre läsår. Personalenskulle vara militärer, men utbildningen skulle avse civila ämnen somelektronik. Eftersom gruppen skall uppträda civilt fordras inget fillstånd frånFKE. Vilka som var närvarande vid föredragningen den 20december kan inte exakt fastställas av tillgängligt material påutrikesdepartementet. Vi vet att promemorian föredrogs av dåvarande chefen förpolitiska avdelningen - ambassadör i - och han harmed bläck skrivit följande anteckning på promemorian: "Föredragen förutrikesministern , som inte har någon erinran" och såhans paraf. Möjligen har också någon eller några andra varit närvarande vidföredragningen, möjligen har , som enligt arbetsordningen hade attsvara för dessa ärenden, varit närvarande, men det framgår inte av någon anteckning. Själv kan jag fastslå med hjälp av min timdagbok att jagden dagen befann mig på tjänsteresa i och alltså inte har varitnärvarande vid föredragningen. Jag har heller inte fått någon kopia av dennaföredragningspromemoria efteråt. Nästa viktiga etapp är ett brev från vår ambassadör iLibyen , dagtecknat , inkommet tillutrikesdeparte- KU1980/81:25 252 mentet , handlagt påutrikesdepartementet av och av honom den 18 januari 1978vidarebefordrat till ett antal tjänstemän inom . Det år dethär brevet som har tryckt av i faksimil.Brevet är undertecknat av ambassadören i - fortfarande vår ambassadördär - , men det framgår av en anteckning längst upp till vänsteratt det är författat av ambassadsekreteraren . Det står nämligen"Handläggare: ambassadsekreterare ". Brevet handlar endast till en mindre del om Telub-affären.I brevet talas om en hel rad kontrakt som slutits mellan svenska företag ochdet libyska försvaret. Det gäller , SRA, Uniconsult, ,AGA och Barracuda-verken. Det talas t. ex. om att fått ettkontrakt på 50 miljoner för sambands- och kommunikationsutrustning samt tyfonanläggningar. Sedan kommer brevet in på vad kallar ettsamarbete av något känsligare slag. Han nämner där två olika affärer, dels enkurs av Teleplan i elementär datateknik och dels Telubs förhandlingar om"en kurs i i ämnet robotteknik för ett 80-tal libyskamilitärer", som skulle genomföras i . I brevet talas slutligen om att förfrågningar framförtstill pensionerade svenska officerare, om de skulle vara beredda att arbeta iLibyen. I brevet heter det: "Bortsett från att värvning i förannan krigsmakt väl är olaglig inger tanken på libyska militära träningsläger iSverige och svenska militära rådgivare i - samarbetande med sovjetiskaoch kubanska kolleger, kan man tro - en viss politisk olust." Som jag sade tidigare och som framgått av massmedia hardetta brev från delgivits en rad tjänstemän inom kanslihuset:statssekreterarna i försvars- och , inspektören förkrigsmaterielexport och vidare ett antal tjänstemän i ,däribland mig själv. Av en tillfällighet har jag kvar det exemplar som jag fick- det bör ha varit ungefär . Jag tror t. o. m. att jag rättväl kommer ihåg att jag läste det hemma i en weekend med lagboken inomräckhåll. Jag har försett mitt exemplar med en del bläckanteckningar, och jagber att få överlämna brev i den mig delgivna kopian med minabläckanteckningar. Jag hemställer att det behandlas på samma sätt som detpapper jag överlämnade . Jag har försett papperet med hemligstämpel. Detbetyder inte att vad som står där inte kan spridas utanför dessa väggar. Jagkommer också, tillfrågad av pressen, att tala om vad det står men kommer inteatt överlämna handlingen. Låt mig tala om vad jag har skrivit på papperet. Jag haralltså högst upp till vänster på första sidan skrivit "Polchefen".Det betyder att jag lämnat ut papperet till min sekreterare. Hon ser till attdet går vidare till polchefen - det var då nuvarande ambassadören i WarszawaKnut . KU1980/81:25 253 skrivit följande tre saker. För det första: "Det härfår vi väl hålla ögonen på. Sade vi inte i samrådsgruppen OK tillVäxjö-affären? För det andra en bläckanteckning på andra sidan imarginalen till de ineningar som handlar om att svenska officerare skulle kunnaknytas dll den libyska krigsmakten men att det skulle vara olagligt. Jag harsatt ett frågetecken med bläck och skrivit: "19:12 talar omkrigstjänst - förutsätter alltså att någon form av väpnad konflikt föreliggersåvitt jag kan förstå. Slutligen har jag på s. 2 ringat in ordet"robotteknik" och i kanten satt ett utropstecken. Dessa var alltså mina reakdoner hemma en weekend medlagboken inom räckhåll. Jag har uppenbarligen slagit upp och letatfram 19:12 och sagt mig att på den punkten kan nog inte harätt. Vad har hänt med det exemplaret? Jag måste ha lämnat utdet till min sekretare, som skickat det vidare dll polchefen. Det framgår avUD:s tjänstgöringsuppgifter för att ordinarie chefen för politiskaavdelningen var borta på tjänsteresa mellan 23 och , ochdärför har papperet gått inte till honom, men till tjänsteförrättande chefenför polidska avdelningen, dåvarande chefen för tredje politiska avdelningen,nuvarande chefen för protokollet . har, när han fåttmitt exemplar försett det med en ytterligare påteckning. Jag har här enfotokopia. Jag vill fästa uppmärksamheten på vad som står längst dll vänster imitten på första sidan. Där har skrivit: "Polchefen: chefenPol II, chefen , IK", dvs.tjänsteförrättande polchefen har ansett att de här fyra personerna borde läsamina bläckanteckningar och agera enligt dem. Som ni finner är det endast två personer som har fått delav mitt exemplar med dessa bläckanteckningar, eftersom endast två personer harsatt ut sin paraf: chefen för andra politiska enheten , och vidare IK,- han var en tjänsteman som då tjänstgjorde på tredjepolitiska enheten och sysslade med arablånderna; han är vår chargé d'affaires i . De två andra personerna som tyckte bordeläsa mina bläckanteckningar har inte satt sin paraf på papperet. Det betyderatt de aldrig nåtts av detta papper - jag vet inte varför. En rimlig spekulationmed kännedom om människans psyke är att papperet blivit liggande i en byrålådanågot år eller två och därefter nått mig efter en rensning. Men det vet jaginte. Det enda jag kan konstatera är att några av de personer som enligt minabläckanteckningar skulle ha haft detta papper aldrig fått det utan att detfastnat på vägen från två andra personer. Det betyder inte att det inte har tagits någon hänsyn tillmina synpunkter i bläckanteckningarna. Tvärtom, tog hand om dem ochhar väl inte med anledning bara av mina bläckanteckningar tyckt att brevetallmänt sett var sådant att man måste åtgärda det. Han tog kontakt meddåvarande statssekreteraren i försvarsdepartementet . Dessakontakter gav underlag för ett brev som han skickade tillBengt KU1980/81:25 254 som svar på brev. Jag behöver kanske inte gå närmare in på Groths brev tillBengt - utskottet har fått del av det . Låt mig baranämna att han tar upp mitt frågetecken för huruvida det skulle vara stridandemot svensk lag att svenska pensionerade officerare tog anställning i denlibyska krigsmakten, och han åberopar den av mig åberopade § 12 i brottsbalkenskapitel 19 och säger att det inte kan vara lagstridigt. Han säger också attGunnar Nordbeck sagt honom att avsåg att ta kontakt med Teluboch avråda från affären med libyerna. Låt mig försöka sammanfatta något som jag tidigare sade.Som framgår av det överlämnade papperet kände jag personligen olust införTelubaffären när den seglade in på UD:s landamären . Jag ansåg liksommina kolleger att det var självklart att ärendet borde föredras förutrikesministern, även om det, som vi ansåg då och som jag anser fortfarande,inte fanns några lagliga möjligheter på grundval av attstoppa affären. Föredragningen inför utrikesministern ägde rum den 20december 1977. Affären blev sedan på nytt aktuell i departementet när vifick del av brev . Även detta brev gav uttryckför ungefär samma känsla av olust som vi själva hade haft t. ex. isamrådsgruppen, men vid de kontakter som hade med i börjanav december och sedan fortsatte och i de kontakter med somredovisas i brevet till fick vi försäkringar attäven om det gällde libyska militärer, låt vara i gymnasieåldern, hadeutbildningen en civil, icke militär inriktning. I det läget, när vi fick försäkringar om att det gällde enutbildning i civila ämnen, fann vi det naturligt att sätta tilltro till deuppgifter som vi fick av , som tidigare såsom general hadetjänstgjort i försvarsdepartementet. Vi fäste alltså tilltro till de uppgifter vi fick om attutbildningen, ehuru den gällde unga militära personer, avsåg civila ämnen. Jagtror det kan göras gällande att det var en någorlunda rimlig bedömning avdepartementsledningen på grundval av de uppgifter som då stod oss till buds. Frågan har ställts, inte av utskottet, men av massmediaoch senast i , huruvida jag eller någon annan på departementetvisade utrikesministern detta brev. Svaret torde vara nej. Jag haringen anteckning om att jag skulle ha visat det, jag har heller inget minne avatt jag skulle ha visat det, och det finns inte i departementets arkiv någonanteckning om att någon annan skulle ha visat det. Detta innebär inte att intenågon -bl. a. jag själv - kan ha visat detta brev, men eftersom detinte finns någon anteckning om det och eftersom man inte skall lita på sitteget minne, vill jag upprepa att svaret på frågan huruvida lästdetta brev torde vara nej. Man kanföra frågan ett steg längre: borde ha läst detta brev? KU1980/81:25 255 Det är lätt att säga att borde ha settbrevet. vet vi en del som vi inte visste eller januari1978 - jag tänker på senare framkomna uppgifter om de utpräglat militäradelarna av utbildningsprogrammet. Men jag vidhåller på grundval av vad vi dåkände till och på grundval av kontakterna mellan och att jag ochde andra tjänstemännen på departementet och intekunde inse att det var särskilt anmärkningsvärt att brevet inte visades förKarin Söder. Jag kan inte se att det brev som skrev den11 januari tillförde ärendet någonting nytt, någonting som vi inte visste omefter samtal med . I själva verket innehållerHolmquists brev uppgifter som han eller hans medarbetare i sin tur hadefått av . hade vi på nära håll i , och vihade kontakt med honom både direkt och indirekt via . Vid dekontakterna fick vi försäkringar om att det var fråga om en relativt harmlösutbildning i civila ämnen av unga libyska militärer. Jag upprepar att jag intekan se att det är särskilt anmärkningsvärt eller uppseendeväckande ellerdramatiskt att vi i det läget valde att inte underrätta statsrådet omBengt brev till . : I utdraget ur minnesanteckningarna frånsamrådsgruppen heter det avslutningsvis: "men UD kan inteavråda". Det ligger nära till hands att ur den formuleringen utläsa attsamrådsgruppen har enats om ett råd för den föredragning som senare skedde fördepartementschefen. Är det vanligt att samrådsgruppens resonemang slutar i ettsådant försiktigt ställningstagande? Det är inte bara så att vi registrerarde ärenden som vi tycker skall föredras för utrikesministern. Vi försöker ocksåefter diskussion komma fram fill en rekommendation från tjänstemännen tillstatsrådet, vilket jag tycker är naturligt. Det är ingenting anmärkningsvärt iatt vi i detta fall uppenbarligen har kommit till en samlad bedömning och sagtoss att vi bör delge utrikesministern denna samlade bedömning. : Det här är alltså ett typiskt utlåtandefrån samrådsgruppen - så här ser de i stort sett ut när de går vidare tilldepartementschefen? : Det är svårt att svara på omföredragningen, när den väl ägde rum , verkligen utmynnade i enrekommendation. Föredragningspromemorian innehåller inte någon rekommendation,utan bara en naken redogörelse för det samtal som hade medBenkt . Det finns inte någon promemoria eller minnesanteckning om vadsom faktiskt hände vid föredragning. KU1980/81:25 256 bara har redogjort för fakta och överlåtit åtutrikesministern att dra en slutsats eller huruvida han har redogjort för faktaoch avslutat med en egen rekommendation framgår inte av papperen. Jag tror intevi kan få svar på den frågan. : Men det är väl sannolikt att Grothframförde ungefär vad samrådsgruppen hade sagt? : För det första vill jag fästauppmärksamheten på att det inte var utan , som gjordeföredragningen hos . För det andra vågar jag inte gissa något svarpå frågan huruvida det är sannolikt eller inte. Det är möjligt att så skedde,men kan vi inte fastställa detta, och jag vill inte ge mig in påhypoteser. : Normalt går det till på det sättet? : Jag hoppas att jag inte brister i respektför utskottet, men det är alldeles för känsligt för mig att uttala någongissning. Det kan bara bli en helt oansvarig gissning. Jag håller mig till vadsom finns i papperen. : Jag skulle också vilja ställa en fråga medanledning av promemorian som föredrogs för . Om en sådan promemoriaunderställs utrikesministern och sedan arkiveras, kan man då förutsätta attinnehållet i dess helhet har gjorts känt för statsrådet och att anteckningen"ingen erinran" betyder, om jag får uttrycka mig slarvigt, ett O.K.till vad som står i promemorian om utbildning av libyska militärer? : Olika saker kan hända: a) att papperetöverlämnas till statsrådet, som låser papperet, b) att föredraganden läser upppapperet från A till O, c) att föredraganden ger en redovisning av vad som ståri papperet, och denna redovisning kan självfallet vara fullständig eller mindrefullständig beroende på om statsrådet är överhopad av andra ärenden. Normalt sett måste man utgå från att en så kortföredragningspromemoria har föredragits för statsrådet i huvudsakligöverensstämmelse med vad som står i papperet, men jag vill ogärna ge mig in påspekulationer om hur det i detta fall har gått till. Jag skulle vilja föreslåatt utskottet, för det fall utskottet vill fullfölja den frågan, kallarnuvarande ambassadören i hem för en utfrågning. Jag ärknappast rätt man att svara på denna fråga, eftersom jag, när papperetföredrogs, befann mig på andra sidan Adanten. : Däremot står det klart att man påsamrådsgruppens sammanträde, som du deltog i och ledde, gick i huvudsak igenomde uppgifter som hade inhämtat av ? KU1980/81:25 257 : Det är en rimlig gissning.Minnesanteckningarna är mycket kortfattade. Det står ofta bara att ett ärende föredrogs,och så beslut. : Jag säger detta därför att iett radiouttalande har berättat att hon bara fick en förfrågan, om dennautbildning var förenlig med svensk lag. Då talades det om att ordna elementärgrundutbildning för ett 30-tal yngre män. Däremot säger hon att det inte hadetalats om libysk militär personal. Men i föredragningspromemorian står redan irubriken . Skallvi veta exakt hur föredragningen gick till måste vi alltså fråga ? : Det var åtminstone två personer närvarande:chefen för polidska avdelningen och statsrådet . Möjligenhar också någon annan varit närvarande. Exakt vad som skedde vågar jag inteuttala mig om - det skulle vara oansvarigt av mig att gissa vad som förevarit.Jag får föreslå att utskottet för det fall ni vill klarlägga det kallar inKarin Söder och/eller . : Du sade att man vid närmare begrundankommit fram dll att det rörde sig om en tämligen harmlös sak, men uppenbarligengjordes en annan bedömning både av försvarsminister och av Nordbeck.Kom inte de bedömningarna fram till , och föranledde intede bedömningarna, som delvis byggde på en utrikespolitisk bedömning, att nifick anledning att ta upp brev med utrikesministern? : Som jag sade tidigare kände vi påtjänstemannanivå i departementet olust inför projektet. Denna olust skullesjälvfallet ha varit oändligt mycket större och blivit något annat än en olustför det fall vi hade fått information om att det också gällde utbildning imilitära ämnen. Det visste vi inte - tvärtom fick vi försäkringar om att detinte gällde militära ämnen. Vad vi visste då och fick försäkringar orn var attdet gällde utbildning i civila ämnen. Vi tyckte det var olustigt, men irelation till vad vi vet om de mihtära delarna av utbildningen tedde detsig relafivt harmlöst. I relation fill vad vi sedan har fått veta tycker vi attdet inte var så uppseendeväckande. : Vi hade tidigare en utfrågning avförsvarsministern, och han bedömde det inte som harmlöst, utan som allvarligt.Fördes aldrig den synpunkten fram dll UD:s tjänstemän av exempelvis Nordbeck? : I det brev som skrev dll BengtHolmquist står det att har ringt till sagt att han avsåg att ta kontakt med Telub och avråda från arbetet medlibyerna. Det är väl ungefär vad är ute efter. Vi fick aldrig deninformationen 17 1980/81. KU1980/81:25 258 från försvarsdepartementet att man skulle ta kontakt medlibyerna och avråda, : I slutorden står det: "Vi vidhålleratt det år olustigt". Var det av samma anledning som UD inte tog kontaktmed statsministern? : Det normala hade varit att kontakt medstatsministern hade tagits via regeringen - eller någon annan.Det är oortodoxt att tjänstemän tar kontakt direkt med statsministern. Detfinns ett både politiskt och byråkratiskt led däremellan som jag trortjänstemännen är angelägna att iaktta, : I de två sista meningarna i brevet frånHolmquist till står det: "Däremot ger vi självfallet de angivnaföretagen samma allmänna kommersiella service som andra svenska företag och vihar bett dem hålla oss informerade om vidare utveckling. Med tanke påämnesområdets känsliga natur bedömer jag detta vara särskilt viktigt," Har ambassaden i givit tillfredsställandeinformation och special-rapporterat om detta område så att det nått fram tillutrikesledningen? : Det har kommit en del rapporter frånambassaden i , Jag har framför mig ett brev av , alltsådrygt efter det att skrev brevet :"segslitna förhandlingar undertecknades ettkoiitrakt mellan statliga Telub och libyska försvarets inköpsorganisation.Kontraktet innebär att 80 libyer kommer att genomgå en fyraårig tekniskutbildning i med början , Det rör sig om militärer ellerblivande sådana. Kontraktets slutliga värde är ej bekant, men det torde kommaatt uppgå till 200 miljoner. Det ingår bl, a, uppförande av särskild kurslokali ," Sedan finns ett ytterligare brev avsänt i oktober 1979från dll UD där han talar om exportmöjligheterna till detlibyska försvaret. Han hänvisar till Telubaffären och säger: "Vi hartidigare redogjort för de ansträngningar, inte utan resultat, som en delsvenska exportörer företagit för att etablera affärer med det libyskaförsvaret. Den mest intressanta affärsuppgörelsen är Telubs försäljning av ettstort utbildningspaket. Tack vare kontakter som Telub knutit har andra svenskaföretag upptagit kontakter med försvaret." Så står det att Telubberedvilligt har ställt sina erfarenheter till förfogande för sex andra företagsom arrangerat ett delegationsbesök, som kom till stånd i det var, förutom Telub, Skånska Cement, Viac, SRA, , ASEA och SLT.Bengt skriver att när aktiviteterna kommit i gång innebår det att endel krav ställs på ambassaden och att han anser det rimligt att de företag somförhandlar med försvaret erbjuds en viss kommersiell service från ambassaden.Den libyska marknaden är besvärlig, säger han, och ambassa- KU1980/81:25 259 dens medverkan krävs. För denna service talar möjlighetenatt skapa kontakter i viktiga kretsar. Som bilaga till brevet finns ett programför delegationens studieresa till . Sedan finns enskriftväxling mellan departementet och ambassaden där vi säger att ambassadenkan ge sedvanlig kommersiell service. Jag troratt detta är vad som finns om Telub-affären. I marginalen till Telub-affären har också en del andraprojekt varit aktuella, och jag kanske får ta utskottets tid i anspråk någraminuter ytterligare med dem. Jag har också i mina papper ett annat kontrakt, som gällerutbildning av 20-25 libyska militära kartritare på lantmäteristyrelsen. Bakomdetta stod konsultföretaget , sorh begärde besked före november månadsutgång . Förfrågan fill mig har kommit via statssekreteraren iförsvarsdepartementet . Jag svarade enligt ett meddelande den 4december, ställt till statssekreterare i ,att utrikesministern avrått från att Viac fortsatte utbildningsprojektet. : Kan man säga att samrådsgruppensståndspunktstagande var baserat på någon allmän policy visavi efter denlibysk-svenska överenskommelse som träffades under den föregående regeringenstid? Var detta ett av flera led som UD skulle handlägga som en konsekvens avavtalet? land: Det svensk-libyska samarbetsavtalet slötspå . Vi fick nästan känning av den punkt som handlar omkärnkraftssamarbete. Efter kärnkraften kom sedan detta projekt om Telub. Jagvet inte i vilken utsträckning detta var eller inte var ett utflöde, enspillover, av avtalet 1974 -därom vågar jag inte ha någon uppfattning. Däremotär det uppenbart att de kontakter vi hade framför allt med Israeloch sedan med om kärnkraft var en direkt konsekvens av avtalet, men jagkan bara spekulera i huruvida libyernas kontrakt med Telub var en konsekvens avavtalet 1974. Även ett brittiskt företag deltog i konkurrensen om dettaprojekt. Det var tre företag som lämnade anbud till - Telub ochytterligare ett svenskt företag - jag vet inte vilket - och ett brittisktföretag.