bet · G401KU25 · 1980-12-31 00:00:00 — Företaget fick det beskedetatt projektet inte mötte något hinder från deras sida. Under1975 tillfrågades TELEPLAN från libysk sida också om man kunde åtaga sig enmera avancerad utbildning, i vilken skulle ingå s. k. militära applikationer,främst inom stridsledningsområdet. Avsikten var att utbildningen skulle ske iSverige. TELEPLAN ville orientera sig om inställningtill detta. Både och krigsmaterielinspektören var tveksamma beträffandeutbildningens omfattning och nivå. Följden blev att TELEPLAN avböjde dennautbildning. Det skall i sammanhanget nämnas att TELUB;s tidigare verkställandedirektör vid utfrågningen inför utskottet uppgett, att en offertäven ingetts av TELEPLAN till angående det utbildningsprojekt somsedermera TELUB kom att sluta avtal om, BengtDennis har inför utskottet anfört att han inte kan erinra sig de förfrågningarsom gjordes i från TELEPLAN:s sida 1975, Vad gäller utbildning iSverige av utländsk mihtär i försvarsmaktens regi KU1980/81:25 36 skall nämnas att utskottet tagit del av sammanställningaröver sådan verksamhet . Det har gällt s, k, växeltjänstgöring avofficerare från de nordiska länderna men även från t, ex, ochStorbritannien, Även viss specialutbildning har förekommit för personal frånexempelvis och , Man kan vidare nämna utbildning av chilenskmarinpersonal i samband med att kryssaren exporterades till Chileför . En liknande utbildning har förekommit i samband medfartygsförsäljning till , Beträffande krigsmaterielexport allmänt, t,ex, från och , förekommer utbildning i i anslutning tillatt vederbörande företag fått exportlicens. Utskottet lämnade i förra åretsgranskningsbetänkande en redogörelse för TELUB:s verksamhet. Härav framgår bl,a, att eller , med säte i men med verksamhetockså på en rad andra håll i landet, är ett av det statliga förenadefabriksverken (FFV genom ) helägt dotterbolag. Bolaget är i höggrad inriktat på det svenska försvaret. Bl, a, sysslar man med radioutrustning,optisk materiel, radar och robotsystem för försvarets räkning. Vidare genomförskvalificerade tekniska utredningar och utbildningsprogram inom sådana områdensom telekommunikation, datateknik och allmän elektronik. Denna verksamhet är iförsta hand inriktad på försvaret, men en marknadsbreddning mot den civilasektorn har inletts. Ett område gäller allmän teknikinformation som avser bådeden militära och den civila sektorn och ett annat regionalt materielunderhållmed inriktning på kvalificerad elektronik, såsom dataterminaler ochminidatorer, TELUB är aktieägare i det halvstatliga ,som förmedlar svenska utbildningsinsatser och annat svenskt kunnande till olikau-länder. I det följande lämnar utskottettill en början en kronologisk redogörelse för vad som framkommit omregeringskansliets befattning med TELUB-affären, alltså under regeringenFälldin I, regeringen och regeringen . redovisas utskottets överväganden ifrågan. Någon dag i början av december 1977tog TELUB-ledningen genom sin verkställande direktör per telefonkontakt med i saken. Samtalet togs emot av dåvarandedepartementsrådet , som upprättade en promemoria i ämnetdagtecknad . Enligt promemorian ville TELUB-ledningen inhämta 9/12 1977 KU1980/81:25 37 uppfattning angående ett utbildningsprogrami för libysk militär personal. önskade sluta ett avtal medTELUB angående utbildning i av 40 personer under tre läsår (9 månader iSverige och 3 månader i hemlandet) i elektronik och systemteknik. Gruppenskulle utgöras av militär personal, men utbildningen skulle avse civila ämnen.Syftet med utbildningen var dock att utbilda personal förluftbevaknings-uppgifter och annan elektronisk bevakning. Eftersom gruppenskulle uppträda civilt i erfordrades enligt promemorian inget tillståndfrån försvarsdepartementets kommandoexpedition. hade vidare upplystatt TELUB som en följd av utbildningsprogrammet räknade med att fåsälja konsulttjänster i . Saken behandlades härefter i ensamrådsgrupp på 14/12 1977 tjänstemannanivå inom . Dennasamrådsgrupp, som vanligen träffas , består av UD:schefstjänstemän, nämligen kabinettssekreteraren, biträdandekabinettssekreteraren, cheferna för politiska avdelningen, rättsavdelningen,administrativa avdelningen, biståndsavdelningen och pressbyrån. Samrådsgruppensuppgift är att gå igenom och fördela departementets ärenden och därvid bl. a.se till att viktiga ärenden föredras för utrikesministern eller i regeringen. Frågan om TELUB:s utbildningsprojekt i rörande 40libyska militärer föredrogs i samrådsgruppen av dåvarande chefen för politiskaavdelningen utrikesrådet . Samrådsgruppens överläggningar leddes avkabinettssekreterare . I minnesanteckningar från detta möte sägsatt TELUB hade anmält att företaget av önskade utbilda40 libyska militärer i - civil - elektronik och systemteknik. Att dessa efteravslutad utbildning skulle återgå till krigsmakten och att de förvärvadekunskaperna var användbara inom t. ex. luftbevakning torde enligtminnesanteckningarna vara klart, men UD kunde inte avråda. Saken skulle enligtanteckningarna anmälas för utrikesministern. Enligt vad som framkommit vid utskottetsutfrågningar med och grundades samrådsgruppens ståndpunkt ifrågan på det förhållandet att det inte gällde krigsmaterielexport utankunskapsöverföring, i vilket hänseende något förbud inte förelåg enligt svenskabestämmelser. Samrådsgruppen kände emellertid från utrikespolitiska synpunkterviss olust inför projektet. erhöll genom ett besked som isak överensstämde med samrådsgruppens ståndpunkt. besökte därefterLibyen och presenterade TELUB:s utbildnings- 17/12 1977program. Från libysk sida framställdes önskemål om att antalet elever skulleökas från 40 till 80 och att utbildningen skulle pågå i stället . Dessa önskemål skulle övervägas, varefter TELUB senare skulle återkommamed förslag och ekonomisk offert. Muntlig föredragning av TELUB-frågan inför utrikesministerKarin Söder ägde rum och verkställdes av Thyberg.Kabinettssek- 20/12 1977 KU1980/81:25 38 reteraren var inte närvarande vid tillfället och inteheller var där. Enligt uppgifter vid utfrågningen införutskottet har han ingen närmare minnesbild av föredragningen men har anledningatt utgå ifrån att denna skedde på grundval av uppgifterna i Groths promemoriaoch diskussionen inom samrådsgruppen. Enligt en anteckning på promemorian hadeutrikesministern inte någon erinran. Enligt uppgifter införutskottet var det på sedvanligt sätt en muntlig föredragning. Den av Grothupprättade promemorian lästets aldrig av henne. har vid utfrågningen inför utskottet bl. a. uttalatatt frågan egentligen inte rörde UD och att UD inte skulle fatta något beslut.Skulle UD göra något var det en allmän bedömning utifrån tekniska och legalaaspekter. Det var i detta fall fråga om en information till utrikesministerneftersom ärendet var olustigt, en s. k. "stinker" enligt UD:sspråkbruk. minnesbild av föredragningen är i övrigt attdet under denna hänvisades till det samarbetsavtal som ingicks mellan Sverigeoch . Det hade framkommit önskemål från den libyskamilitärregimen att här i få utbilda ett 40-tal unga libyer ivärnpliktsåldern. De skulle fä en grundläggande teknisk utbildning i civilaämnen - det gällde elektronik och telekommunikation. Enligt hon och om hur man skulle definiera projektet. De kom framtill att det var svårt att skilja mellan studerande av olika slag som i enmilitärdiktatur tas ut av regimen och att avgöra om de är att betrakta sommilitärer eller som civila. De kom ändå fram till att det var en civilutbildning och att eleverna inte var militärer i ordets egentliga mening. Dehade såvitt erfor inte någon militär utbildning bakom sig och varalltså att jämföra med vanliga studenter. Det framgick av föredragningen attUD:s samrådsgrupp inte funnit någon grund för att avråda från projektet. TELUB:s dåvarande styrelseordförande har vidutfrågningen inför utskottet bl. a. uppgett att utbildningsprojektet i frågakom till hans och styrelsens kännedom första gången . Detnämndes redan vid det tillfället att personalen skulle rekryteras från detlibyska flygvapnet och att det var fråga om ungdomar som skulle genomgå tekniskutbildning. TELUB-styrelsen konstaterade att något hinder mot projektet inteförelåg med hänsyn till reglerna om krigsmaterielexport etc. men att fråganändock var av sådan art att regeringens godkännande borde inhämtas. I slutet avdecember 1977 fick styrelsen genom verkställande direktören slutet av BenktDahlberg uppgift om att UD inte hade någon erinran. Det kom på december våren1978 tiil styrelsens kännedom att i avslutningen av utbildningen skulle' 1977ingå vissa "military applications". Styrelsen fick då enligt Malmbergen översiktlig redogörelse av för vad utbildningsavtalet skulle kommaatt omfatta. Det var främst ekonomiska frågor som styrelsen intresserade sigför, men det gavs en skissartad redogörelse för innehållet i utbildningen, ochdär angavs att det var fråga om en teknisk utbildning, inriktad mot vissabestämda områden. Det angavs också att i avslutningen av utbildningen KU 1980/81:25 39 skulle tekniken anslutas till militära appUkationer.Styrelsen klargjorde därvid att utbildning på militär materiel var utesluten. har vid utfrågningen inför utskottet sagt att hanvåren bl. a. lämnat varje styrelseledamot en promemoria om utbildningen,vari framgår att militära applikationer skulle förekomma under utbildningensslutskede. Vidare har som förut nämnts uppgett att förfrågan om detaktuella utbildningsprojektet från libysk sida även gjordes hos TELEPLAN. Beträffande TELUB-affärens vidare utveckling skall nämnasatt ambassaden i i en rapport fill UD tog upp detsamarbete 11/1 1978 som inletts från bl. a. TELUB:s sida med den libyskakrigsmakten. I rapporten nämndes även att det svenska konsultföretagetUniconsult just hade påbörjat projektering av bergrum för den libyska marinensryskbyggda u-båtar. Vidare talades i rapporten om TELEPLAN:s utbildningsverksamhetsamt om förfrågningar från libysk sida om pensionerade svenska officerare kundevara intresserade av arbete i . I rapporten uttryckte det svenska sändebudet ambassadörenBengt viss tveksamhet beträffande lämpligheten av TELUB-projektet.Enligt ingav tanken på libyska militära träningsläger i en visspolitisk olust. Det kunde inte uteslutas att besvärliga frågor kunde komma attställas både inom och på andra håll. rapport, som var ställd till departementsrådetGroth, delgavs förutom UD:s chefstjänstemän statssekreterarna i försvars- ochhandelsdepartementen samt krigsmaterielinspektören. Av de handlingar utskottettagit del av framgår att i skrivelse till ambassdören1/2 1978 omtalade att statssekreteraren i försvarsdepartementetGunnar Nordbeck avsåg att ta kontakt med TELUB och därvid avråda från detlibyska utbildningsprojektet. Kabinettssekreterare liksom dåvarandeutrikesministern har vid utfrågningarna inför utskottet uppgett attambassadören rapport till UD sannolikt aldrig delgavsutrikesministern. Enligt tillförde rapporten strängt taget inget nytti frågan. Utgångspunkten för UD:s inställning till TELUB-planerna var vid dentidpunkten att det var fråga om en relafivt harmlös utbildning i civila ämnenav unga libyska militärer. Det var därför enligt inte särskiltanmärkningsvärt att tjänstemännen inom UD valde att inte underrättautrikesministern om rapporten i fråga. Försvarsminister har vid utfrågningen införutskottet anfört, att han orienterades omTELUB-projektet av dåvarande statssekreteraren . Frågan bedömdessom känslig och olusfig från försvarspolifiska utgångspunkter bl. a. avsekretesshänsyn fill andra länder. Dessa synpunkter framfördes av Nordbeck fillTELUB:s verkställande direktör, som i sin tur lämnade försäkringar om attutbildningen inte skulle vara militär. Man kom inom försvarsdeparte- KU1980/81:25 40 mentet fram till att det inte fanns legala grunder för attstoppa affären. På detta stadium var det endast fråga om huruvida TELUB skullelämna en offert om utbildningen till den libyska försvarsmakten inte att träffabindande avtal. månad diskuterade Krönmark fråganmed . Enligt Krönmarks minnesbild talade man vidare om saken vid ens. k. lunchberedning samma månad, vid vilket tillfälle förutom Krönmark bl. a.statsminister och utrikesminister var närvarande.Övriga deltagande statsråd delade Krönmarks uppfattning om projektet. Krönmarktog även del av rapport och utgick från att UD och ambassaden nogaskulle följa den vidare händelseutvecklingen. Om frågan skulle avancera fillett konkret projekt - vilket det på detta stadium inte var fråga om - fick detförutsättas att regeringen informerades ytterligare. - Av den utfrågning medGunnar Nordbeck som ägt rum inför förre regeringsrådet Åbjöinsson framgår attNordbeck delade försvarsministerns uppfattning och att han framfördeförsvarsdepartementets synpunkter i saken till . har vid utfrågningen inför utskottetbekräftat att han kontaktades i saken av och bl. a. framhållitatt någon oro för att sekretessläckor i fråga om försvarshemligheter inte varatt befara i samband med den tilltänkta utbildningen i . Sedan folkpartiregeringen tillträtti tog enligt vad han uppgett inför utskottetkontakt med för att i första hand informera om önskemålfrån libysk sida om köp i av viss försvarsmateriel. I samband härmedavsåg att orientera om . hade vid ett besök iLibyen sammanträffat med företrädare för Libyensförsvarsmakt, som uttryckt intresse för samarbete med i fråga omdefensiv försvarsmateriel. Förfrågan om inköp av offensiv krigsmateriel hadeenligt framförts av premiärminister vid dennes besök iSverige, vilket emellertid avvisades av dåvarande statsministern . Nuframställdes det så att det var fråga om defensivt försvarsmateriel. Libyenhyste förhoppningar om att få köpa sådan materiel i . Något sammanträffande med handelsministern skedde intehösten 1978.1 sammanhanget hänvisas till en promemoria somupprättats av expedifionschefen i (underbilaga 19). Avdenna promemoria framgår bl. a. att krigsmaterielinspektören den 2 november1978 meddelat att all försäljning av krigsmateriel från tillLibyen var utesluten. ägde ett möte rum påhandelsdepartementet 14/2 1979 angående TELUB-affären. I detta deltogförutom handelsminister KU1980/81:25 41 , dåvarande krigsmaterielinspektören generalmajorBengt , numera avliden, och departementsrådet . Enligt deuppgifter lämnat till utskottet uttryckte han vid tillfället sitt starkaogillande av engagemanget och förklarade att han avsåg att ta upp frågan medstatsministern. För egen del var beredd att pröva de lagliga möjlighetersom kunde stå en regering till buds för att förhindra att utbildningen kom tillstånd. hade endast kort före detta möte informerats om TELUB-affären -sannolikt på grundval av de UD-promemorior som upprättats. Enligt hade medall säkerhet ett sammanträffande med kommit fill stånd redan hösten1978 om varit informerad om TELUB:s planer att utbildalibyska militärer i . har bekräftat att han i början av februari 1979fick besked om att handelsminister motsatte sig projektet. Vid mötet den14 februari låg ärendet så till att kontraktsförhandlingarna med varslutförda. TELUB hade nämligen lämnat ett slutbud - take it or leave it.Dahlberg förklarade för handelsministern att det var för sent att dra sig uraffären utan att riskera skadeståndsanspråk men att TELUB självfallet skullerätta sig efter ett regeringsbeslut i frågan. TELUB:s förre styrelseordförande har införutskottet anfört att överenskommelsen om det libyska utbildningsprojektet istort sett var klar och att kontraktet skulle underskrivas.Malmberg underrättades genom krigsmaterielinspektören om attdåvarande statsministern önskade att TELUB skulle gå ur affären ochatt handelsminister kallat till ett möte härom den 14 februari.Malmberg begärde att få ett sammanträffande till stånd med iförsta hand handelsministern för att klarlägga hur frågan behandlats inomTELUB. Det bestämdes att ett sådant skulle äga rum men detuppsköts av handelsministern till . Mars 1979 meddeladeCars' sekreterare att handelsministern inte kunde ta emot . Malmberglät då meddela att slutförhandlingarna var på gång och att avtalet var klartför underskrift. fick ett telefonsamtal från dåvarandeindustriministern som ville veta hur TELUB-affären låg till och omdet gick att stoppa avtalet. förklarade att förhandlingarna varslutförda och att styrelsen delade verkställande direktörens uppfattning attdet behövdes regeringens medverkan för att gå ur avtalet. Något ytterligarebesked från regeringens sida lämnades inte, och avtalet undertecknades i Libyenden . underrättade 13/3 1979 industriministern härom den20 mars och handelsministern . Dåvarande statsministern har vid utfrågningeninför utskottet uppgett att den första gång han hade anledning att befatta sigmed TELUB-affären var i mitten eller . Anledningen varatt handelsminister hade begärt att saken skulle tas upp. En överläggningi frågan kom till stånd, i vilken deltog förutom statsministern och handelsministernäven utrikesminister , industriminister och KU1980/81:25 42 Efter en föredragning avhandelsministern diskuterades hur frågan borde handläggas fortsättningsvis.Samtliga torde ha varit överens om att den form av kontakt med libysk militärsom TELUB-affären syntes innebära kunde bli besvärande. Visserhgen rörde detsig om civil utbildning, men de som skulle genomgå utbildningen var av allt attdöma militär personal. Man konstaterade att verksamheten i sig inte stred motsvensk lag men att trots detta kontakt med TELUB:s ledning borde tas. Uppdragetatt ta denna kontakt gavs muntligen åt industriministern. Att det gavs tillindustriministern berodde på att TELUB som statligt företag sorterar underindustridepartementet. Syftet med kontakten var att informera TELUB om den synman hade på den planerade affären. informerades om attförhandlingarna mellan och kärvade och att det sannolikt inteskulle bli någon affär. Ytterligare en fid senare, , meddeladeindustriministern att ett avtal hade slutits. Industriministern i folkpartiregeringen har vidutfrågningen inför utskottet anfört att han informerats om TELUB-affären vidden överläggning som ägde rum med ett antal regeringsmedlemmar i februari 1979.Handelsministern omtalade därvid att TELUB lämnat en offert till den libyskastaten om utbildning i tekniska ämnen av ett antal ynglingar anknutna till denlibyska krigsmakten. De närvarande statsråden - bland dem statsminister - konstaterade att TELUB hade full laglig rätt att genomföra affären menatt samtliga statsråd ogillade den. Statsministern uppdrog åt att framföraogillandet fill TELUB-ledningen. Detta skedde vid kontakter medTELUB:s styrelseordförande . fick av veta att sakenföredragits för under den tidigare trepartiregeringens fidoch att UD därvid inte haft någon erinran. Vidare meddelade attlibyerna inte hade accepterat det begärda priset för utbildningen och att detdärför var möjligt eller ganska troligt att affären inte skulle bli av. Pådetta svarade att detta gav en osökt anledning att avstyra det hela. Hussunderrättade statsministern och handelsministern om sitt samtal med Malmberg.Någon tid därefter fick av veta att libyerna accepterat offertenoch att avtalet var klart och underskrivet. Sedan avtalet slutligt ingåtts vidtogs från TELUB:s sidaytterligare förberedelser för utbildningen i . startadesbyggandet av särskilda lokaler - en skola - för den libyska gruppen. Skolan ärhelt skild från TELUB-verkstäderna i . Inom upprättades enpromemoria 1/6 1979 angående utbildningen. Promemorian, som hade skrivits nedav utrikesrådet efter uppgifter som TELUB:s verkställande direktörBenkt lämnat per telefon, innehåller i huvudsak följande: TELUB hademed The Procurement Directorate of the Libyan ingått ett kontraktom utbildning av ett 100-tal libyska studenter under en fyraårspe- KU1980/81:25 43 Utbildningen gällde en bred teknisk utbildning påföljande områden: telekommunikation, datateknik, styr- och reglerteknik, radarsamt administration. Första året skulle utbildningen koncentreras till att förmedlagrundkunskaper i engelska, matematik, fysik och elektronik. Utbildningen varavsedd att inledas . Eleverna var i åldern och hade trefyra månaders grundläggande militär utbildning bakom sig. Från libysk sida hadesagts att eleverna hade ungefär studentexamenskompetens. Enligt promemorianhade man anledning att utgå från att i vart fall en del av eleverna vidåterkomsten till skulle komma att utnyttjas inom luftförsvaret förexempelvis service och underhåll av de egna anläggningarna. Utbildningen iSverige var inte militärt inriktad utan avsåg en rent teknisk grundutbildning,som skall kunna komma till användning på många olika områden. TELUB hadeframhållit att utbildningsinsatsen inte på något sått var produktinriktad. Ingaleveranser av TELUB:s utrustning förutsågs således. Det var alltså uteslutandefråga om att sälja utbildning. TELUB höll för detta speciella ändamål på attbygga upp en skolorganisation, som man hoppades kunna använda förutbildning även i andra sammanhang. ägde ettsammanträffande rum hos handelsminister 12/11 1979 medTELUB:s styrelseordförande och verkställande direktören . Enligt vad uppgett vid utfrågningen inför utskottetvar sammanträdet avsett att ge en allmän orientering om vilka vapenaffärer somvar aktuella för FFV. Under sammanträffandet lämnades bl. a. en redogörelseförTELUB:s utbildningsprojekt. Avtal hade träffats efter olikaresonemang som resulterat i vad och ansåg vara ett klarteckenfrån regeringen. Handelsministern fick försäkringar om att det var en heltcivilt inriktad utbildning avsedd att ge libyerna teknisk kompetens motsvarandesvensk gymnasieutbildning. Handelsministern framhöll vid tillfället att TELUBborde avhålla sig från projekt med militär anknytning, alldeles särskilt somsådana kunde allvarligt störa andra mycket stora projekt som ett antal svenskaföretag var invecklade i. Enligt vad uppgett inför utskottet varskolanläggningen i klar . Pressvisning av skolanförekom . I slutet av samma månad inspekterades den avrepresentanter för libyska myndigheter. förekom en del tidningsuppgifterom TELUB-affären med uttalanden av olika statsråd rörande utbildningen i fråga.Enligt en promemoria upprättad inom handelsdepartementetsom utskottet tagit del av uppsöktes handelsministern av Libyensambassadör i som uttryckte visst missnöje med TELUB-frågansbehandling i den svenska pressen. KU1980/81:25 44 ministern uttalade därvid att det inte från regeringenssida fanns några planer på att vidta åtgärder för att häva kontraktet. besökte påförsvarsminister 6/12 1979 Krönmarks initiativ försvarsdepartementet ochlämnade en redogörelse i saken. a. var dåvarande krigsmaterielinspektörennärvarande. Försvarsministern gav uttryck för sin negativa inställning tillaffären, men konstaterade att saken hade avancerat så långt att man i detläget inte kunde stoppa avtalet. Vid tillfället redovisade kursplanerna.Försvarsministern fick det intrycket att det rörde sig om en helt civilutbildning. I en promemoria som utskottet tagit del av ochsom upprättats av försvarsministerns adjutant redogörs för händelseutvecklingeni TELUB-affären. TELUB-frågan behandlades också i en UD-promemoria den 3december 1979 och ytterligare en , den senare i anslutningtill ett besök av ambassadör i hos statsminister . Av denna promemoria framgår att bl. a. uttalade följande:Regeringen fick kännedom om 2 1/2 årtidigare. Man bedömde saken som inte särskilt anmärkningsvärd då det rörde sigom en rent teknisk utbildning. skedde utbildning i det land som köptutbildningstjänsterna, men i detta fall syntes det vara meningsfullt attförlägga utbildningen till . Utvecklingen hade nu emellertid visat attutbildningspaketet var något helt annat än man tänkt sig. Principiellt settfick även statliga företag själva avgöra vilka affärer de önskade göra så längede höll sig till vad lagarna föreskrev. Den uppståndna situationen gavemellertid anledning att se över de svenska vapenexportreglerna. Ett sätt voret. ex. att jämföra den nu aktuella verksamheten med klassiskavapenexportaffärer.