bet · G401NU2 · 1980-12-31 00:00:00 — Enligt detta avvisar regeringen i likhet med utredningentankarna på en etableringskontroll i hotell- och restaurangbranschen. Det tillskott av restauranger och hotell som vi haft desenaste åren har varit bra, heter det i pressmeddelandet. Näringsfrihetenfrämjar dynamiken i denna liksom i andra branscher. En etableringskontrollskulle lätt kunna leda fill krångel och byråkrati och avvisas därför. För rusdrycksrestauranger förekommer en vissform av etableringskontroll genom en prövning av lämpligheten hos den som fårtillstånd att servera alkoholdrycker. Den kontrollen behöver vi avalkohol-polifiska skäl, sade handelsministern. Andra upplysningar i anslutning till motionen Frågan om etableringskontroll ihotell- och restaurangbranschen har ånyo aktualiserats av Hotell- ochrestauranganställdas förbund i ett fackligt-politiskt handlingsprogram somutarbetats . I handlingsprogrammet kräver förbundet sålundabl. att etableringen inom hotell- och restaurangbranschen skerunder starkt samhälleligt inflytande och kontroll, att aktiebolagslagen anpassas så att företagen vid varjenyetablering inom branschen måste erlägga ett garantibelopp för verksamheten,samt att enskildarbetsgivare underställs prövning beträffande lämplighet som arbetsgivare ochatt verksamheten inte får bedrivas utan lämplighetsintyg-Förbundets förslaghar uppmärksammats bl. a. i dagspressen. Därvid har framgåttbl. a. att tar avstånd fränförslagen om etableringskontroll och lämplighetsintyg. Förbundet förordar istället selekfiva åtgärder för att man skall komma åt de missförhållanden sområder. Enligt lagen (1977:293) om handelmed drycker får servering av alkoholdrycker ske endast om tillstånd harmeddelats. Vid tillståndsprövningen skall särskilt beaktas behovet avserveringen, sökandens lämplighet NU 1980/81:2 20 ochserveringsställets tjänlighet för ändamålet. utövar dencentrala tillsynen över efterlevnaden av lagen. utövar tillsyninom resp. län och är också tillståndsmyndighet. Iförarbetena till lagen om handel med drycker har uttalats (prop. 1976/77:108,SkU 1976/77:40, rskr 1976/77:231) aft en noggrann tillståndsprövning bör ske isyfte att undanröja riskerna för alkoholpolitiska olägenheter i samband medserveringen. Förslagen frän alkoholpolitiska utredningen (se nedan) och från ensärskild beredningsgrupp (S 1976:02) för frågor avseende alkoholpolitiken om enutökad prövning av sökandes personliga lämplighet och om prövning av behovet avden tilltänkta restaurangen betecknades av föredragande departementschefen somväl motiverade. Beredningsgruppen,som redovisat sitt uppdrag i en rapport (Ds S1977:1), hade sett det someftersträvansvärt med en noggrannare tillståndsprövning som kan leda till attrenodlade spekulationer i restaurangrörelser minskar. Gruppenframhöll vidare att bristande ekonomiska förutsättningar hos en restauratör kanleda till att denne ger serveringsrörelsen en inriktning som medföralkoholpolitiska olägenheter. En prövning av sökandens förutsättningar attsköta rörelsen på ett från ekonomisk synpunkt tillfredsställande sätt ansågberedningsgruppen därför alkoholpolitiskt motiverad. Av praktiska skäl måstedock prövningen begränsas till de fall då det genom sökandens tidigaremisskötsamhet i ekonomiska frågor eller av andra skäl är uppenbart förtillståndsmyndigheten att risk i berört hänseende föreligger. Beredningsgruppenunderströk att prövningen inte fär ges det innehållet att sökanden avkrävsekonomiska garantier för rörelsens bedrivande. Beträffandetillstånd för servering av alkoholdrycker redovisade alkoholpolitiskautredningen bl. a. följande bedömningar i sitt betänkande (SOU 1974:91)Alkoholpolitik. Den som ansöker om tillstånd att serveraalkoholdrycker bör åläggas att förete utredning om sin sociala och ekonomiskasituation. Tillstånd bör beviljas om utredningen - kompletterad med yttrandefrån polisen - visar dels att vederbörande med hänsyn till sina nuvarandekvalifikationer och tidigare verksamhet kan antas vara lämplig att utövarörelsen, dels att rörelsen har rimliga förutsättningar att fungera på ett frånekonomisk synpunkt tillfredsställande sätt. Detär vanligt att den som driver serveringsrörelsen är en juridisk person.Prövningen får i de fallen omfatta den eller dem som äger teckna den juridiskapersonens firma. Detbör inte i och för sig vara nödvändigt att sökanden - eller, då sökanden ärjuridisk person, den som företräder denna - har erfarenhet från ellerutbildning i restaurangyrket. Utredningen bör däremot visa att det finnsgrundad anledning att anta att sökanden ämnar bedriva en seriös verksamhet ochhar förståelse för det sociala ansvar som vilar på den som driverserveringsrörelse. Kunskap om gällandebestämmelser på området bör däremot krävas av NU1980/81:2 21 den som förestår serveringen i lokalen. Det framstår somrimligt att endast den får vara föreståndare eller ersättare för föreståndare,som på grund av erfarenhet av restaurangbranschen, genomgången utbildning ellereljest kan antas ha erforderliga kunskaper om lagstiftningen på området. Villfillståndshavaren själv ansvara för serveringen på platsen skall självfalletsamma fordringar gälla för honom. Föreståndare (fillståndshavare) ellerersättare skall finnas tillgänglig vid all servering av alkoholdrycker. Motion 1979/80:719 Motionärerna erinrar om attvänsterparfiet kommunisterna i en motion bl. a. föreslog en utredningom förhållandena inom städbranschen som skulle syfta fill sanering och kontrollav denna bransch. biföll detta yrkande. Den nu föreliggandeutredningen bekräftar de missförhållanden som togs upp i mofionen, sägermotionärerna. gick städerskor ut i strejk på flerahåll i landet. Strejkerna orsakades, anför motionärerna, i första hand av enomorganisafion av städytor och städrutiner, som ledde till sänkta löner förstäderskorna som städbolagen kunde inkassera ökade vinster. gällde också dåliga arbetsförhållanden och dålig arbetsmiljö.Strejkerna var nytfiga bl. a. därför att de gav övriga anställda och företagenen föreställning om att städning är nödvändig om övrig produktion skallfungera, säger motionärerna. Flera av de strejkandes krav blev ocksåtillgodosedda. Motionärerna framhåller vidare att städerskor somyrkesgrupp har en allmänt svår situafion med låg organisafionstillhörighet ochudda arbetsfider. De begär nu konkreta förslag till den sanering och kontrollsom städbransch-utredningen syftade fill. De säger sig sakna förslag frånutredningen till åtgärder som skulle hindra städbolags och städentreprenörersutnyttjande av städerskorna. Omsättningen inom städbranschen år1976 har uppskattats till . Till företagssektornhänförde sig och till den offentliga sektorn resterande , varav denprimärkommunala sektorn svarade för drygt hälften, den landstingskommunalasektorn för ungefär en fjärdedel och den statliga sektorn för ungefär enfemtedel. Huvuddelen av den yrkesmässiga städningen i görs ilokalinnehavarnas egen regi. Av de ca 150 000 personer som hösten 1977yrkesmässigt utförde städarbete arbetade hos offentlig arbetsgivare, 40 %som direktanställda städare inom företagssektorn, i städentreprenadföretagoch hos privatpersoner. Av den totala omsättningen inom hela städbranschenhänförde sig ca en sjundedel till städentreprenadföretagen. NU1980/81:2 22 Entreprenadstädning förekommer istörst utsträckning inom företagssektorn och i relativt liten utsträckninginom den offentliga sektorn. Av företagens totala kostnader för städning år1976 avsåg ungefär en tredjedel entreprenadstädning. Motsvarande andel var förlandstingen och för kommunerna . Omfattningen av entreprenadstädninginom den statliga sektorn ligger på ungefär samma nivå som inom denprimärkommunala sektorn. Entreprenadstädning har störst omfattning istorstadsregionerna och då framför allt i . Kännetecknandeför städentre-prenadbranschen är att den omfattar ett fåtal mycket storaföretag och ett relativt stort antal mycket små företag. Ca hälften av detotalt ca 1 000 städentreprenadföretagen hade inga anställda , medan 3 %av företagen hade mer än 100 anställda. Hos de sistnämnda företagen arbetade av städentreprenadföretagens anställda. Städentreprenadbranschen har undergått kraffigaförändringar . Av samtliga städentreprenadföretag som bedrevverksamhet år 1976 hade60 % etablerats . Dessa företag var dock huvudsakligen mindre företag. Även volymmässigt har städentreprenad branschen ökat kraftigt . Omsättningen inom branschen ökade uttryckt i löpande priser och uttryckt i fasta priser. Antalet anställda inom branschen ökade . (SOU 1979:88) karaktäriserades hösten 1977 städarnasom grupp av följande: - hög andelkvinnor (), - relativt storandel invandrare (totalt och i ), - låg andelfackligt organiserade (), - lågutbildningsnivå (hade enligt folk- och bostadsräkningen 1970 sjuårigfolkskola eller kortare skolutbildning), - stor andeldeltidsarbetande (arbetade mindre än , varav mindreän och ), - relativt storandel som arbetar på icke-dagtid eller (arbetade enbart vardagarpå ). Utredningens förslag m. m. , somfillkallades , avgav betänkandet (SOU 1979:88)Städbranschen. Utredningen har enligt sina direktiv i första hand hafttill uppgift att göra en kartläggning av hela städbranschen, vilken skallutgöra underlag för statsmakternas ställningstagande till frågan om särskildaåtgärder behöver NU1980/81:2 23 vidtas beträffande städbranschen. Dock var utredningenoförhindrad att komma med förslag till åtgärder beträffande de problem som manansåg föreligga i branschen. Mot bakgrund av missförhållanden inom städbranschen somframkommit vid utredningens kartläggningsarbete lämnade utredningen följandetre förslag fill åtgärder från statens sida. För det första föreslogs en effektivisering av samhälletskontrollåtgärder på olika områden - skatter, arbetsgivaravgifter, efterlevnadav arbetsmarknadslagstiftningen, aktiebolagsregister, handelsregister etc.Utredningen ansåg sig kunna konstatera att samhället i många fall har de medelsom det behöver för att kunna kontrollera olika företagsbeteenden och beivraöverträdelser. Det som brister tycks i stället vara effektiviteten iutnyttjandet av dessa medel. För det andra föreslogs att någon form av arbetsgruppskall filisättas inom departement eller myndigheter med uppgift att fortlöpandefölja hela branschen. Utredningen ansåg detta vara erforderligt bl. a. motbakgrund av dels städentreprenadbranschens speciella utseende med ett stortantal mycket små företag, dels de anställda städarnas speciella utsatthet somarbetstagargmpp. En av arbetsgruppens inledande uppgifter borde vara attmedverka till att den effektivisering av samhällets kontrollåtgärder somutredningen har föreslagit kommer till stånd. För det tredje föreslogs en obligatorisk registrering avstädentreprenadföretag för att möjliggöra dels att samhällets kontrollåtgärderkan effektiveras, dels att den föreslagna arbetsgruppen bättre kan följabranschens utveckling. Utredningen övervägde även andra åtgärder, som den dockinte förordade. Vad gäller etableringskontroll i form av obligatoriskfillståndsprövning ansåg utredningen sålunda att de missförhållanden somframkommit beträffande städentreprenadbranschen inte är av den omfattningen atten obligatorisk tillståndsprövning kan anses motiverad. Beträffande näringsförbudoch frivillig auktorisation uttalade utredningen att ingen av dessa åtgärderskulle vara fillräckligt effektiv för att man skulle kunna komma till rätta medde problem som finns inom städentreprenadbranschen. Däremot ansåg utredningenatt det är angeläget med en uppmjukning av de regler som gäller för medlemskapi branschorganisafionen städentreprenörers förbund. De problem inom städbranschen som utredningen hardefinierat mot bakgrund av det faktamaterial som den har tagit fram är atthänföra till två huvudområden. Det ena är sådana problem som sammanhänger medinslaget av oegentligheter i samband med städentreprenadföretagensnäringsutövning. Det andra är sådana problem som sammanhänger med de arbets-och anställningsförhållanden som städarna arbetar under. Genom en förfrågan angående förekomst av avarter inomstädbranschen som utredningen skickade fill de organisationer och myndighetersom ansågs NU 1980/81:2 24 mestinsatta i sakområdet framkom att kringgående av lagar och kollektivavtalliksom andra typer av oegentligheter ansågs förekomma inomstädentreprenadbranschen. En direkt kvantifiering av omfattningen kunde dockinte göras. Attdet föreligger brister i städentreprenadföretagens fullgörande av sinaskyldigheter vad avser erläggande av skatter och arbetsgivaravgifter harutredningen fått belagt genom en enkät till bl. a. samtliga lokala skattemyndigheteroch kronofogdemyndigheter. Vidare talar vissa omständigheter för att s. k.uthyrning av arbetskraft eller olaga arbetsförmedling bedrivs i städbranschen. Deområden där utredningen har kunnat konstatera missförhållanden i städarnasarbets- och anställningsförhållanden rör sådant som arbetstid ,arbetstidens förläggning, tillgång till personalutrymmen, tillgång fillutbildning, erhållande av eller kännedom om erhållande av övertidstillägg,utgående timlöner och regler för obekväm arbetstid, innehav av eller ovetskapom innehav av anställningsbevis, förekomsten av osäkra anställningsformer sombehovs- och objektsanställning, ovetskap om gällande löneform, upplevdtidspress i arbetet, oklarheter beträffande hur ersättningsfrågan vid frånvarolöses och ovetskap om vem som är arbetsgivare. Utredningenbedömde att städarna som arbetstagargmpp betraktad kan antas ha svårigheter attta till vara sina intressen som anställda gentemot arbetsgivarna. och direktanställda städare i små företag ligger sämretill i detta avseende än städare hos andra arbetsgivarkategorier. Utredningenhar inte ansett det motiverat att med en särskild undersökning kartläggastädningen inom den statliga sektorn från användarsidan. Beträffandestädningens organisafion inom den statliga sektorn har statsmakterna uttalatatt städningen i princip skall bedrivas i myndigheternas egen regi. Statensstädutredning förordade detta i sitt betänkande (Ds Fi 1970:13) Den statligalokalvårdens organisafion. I proposifion 1972:1 uttalade finansministern attstädning i egen regi i de flesta fall torde vara att föredra. Vidriksdagsbehandlingen anslöt sig till denna bedömning (FiU 1972:11,rskr 1972:312). Om en enskild myndighet bedömde att entreprenad var merfördelaktig skulle den dock ha möjlighet att anlita entreprenadfirmor. är staten den kundkategori som näst privatpersoner svarar för denminsta andelen av städentreprenadföretagens omsättning (). Tvåav utredningens totalt nio ledamöter - båda företrädare för städbranschen -reserverade sig mot utredningsmajoritetens förslag om att en arbetsgrupp skulletillskapas för att följa städbranschen. I ett särskilt yttrande förordade treledamöter - en riksdagsman (s) och två fackliga företrädare - att etableringskontrollinförs för städentreprenadföretag. Enav ledamöterna, företrädare för , vände sig i ett särskilt yttrandemot utredningens förslag om branschregister för städföretag liksom NU 1980/81:2 25 mot förslaget om en arbetsgrupp för städbranschen. Ensakkunnig, som företrädde arbetsgivarsidan, uttryckte i ett särskilt yttrandeatt han inte fann det motiverat med en arbetsgrupp eller obligatoriskregistrering av städfö-retagen. Remissytranden överstädbranschutredningens betänkande har avgivits till avett 50-tal statliga myndigheter, kommuner, näringslivsorganisationer ochfackliga organisationer. Så gott som samfiiga remissinstanser har tillstyrkt ellersagt sig inte ha något att erinra mot utredningens förslag om eneffektivisering av samhällets kontrollåtgärder vad gäller skatter,arbetsgivaravgifter, efterlevnad av arbetsmarknadslagstiftning m. m. Flera avdessa instanser har emellertid betonat att dylika åtgärder inte är angelägnaenbart inom städbranschen utan bör omfatta samfiiga branscher. Olika uppfattningar föreligger i fråga om utredningensförslag att en arbetsgrupp skall tillsättas med uppgift att fortlöpande följastädbranschen. Något över hälften av de remissinstanser som yttrat sig i fråganhar avstyrkt utredningens förslag bl. a. med motiveringen att en sådan åtgärdskulle utgöra ytterligare en form av byråkratisering i samhället. Det harvidare framförts som argument mot inrättandet av en arbetsgrupp attoegentligheter visserligen kunnat konstateras inom städbranschen men att dettaär förhållandet även inom betydligt större branscher utan att det ansettsnödvändigt att kontinuerligt följa branscherna i fråga. Bland dem somfillstyrker utredningens förslag på denna punkt har flera ansett att åtgärdeninte är tillräckhg för att man skall komma till rätta med missförhållandenainom städbranschen. Omkring hälften av remissinstanserna har tillstyrkt ellersagt sig inte ha något att erinra mot utredningens förslag om obligatoriskregistrering av städentreprenadföretag. De har bl. a. uttalat att enregistrering är nödvändig för att den skärpta kontrollen av branschen skallkunna bli effektiv. Flera av de instanser som motsätter sig en särskild registreringav städföretagen har i sina yttranden förordat en allmän översyn av redanbefintliga företagsregister för att kontrollmöjligheterna skall kunna vidgassåväl i städbranschen som i andra branscher. Ett tiotal av remissinstanserna har uttalat sig angåendeetableringskontroll i städbranschen. Bland dem som därvid sagt sig delautredningens uppfattning att etableringskontroll i form av obligatorisktillståndsprövning inte kan anses motiverad kan nämnasnäringsfrihetsombudsmannen (NO) och i . NO uttalar attetableringskontroll är klart olämplig från konkurrenssynpunkt. Bland de instanser som förordar någon form avetableringskontroll eller auktorisation i städbranschen kan nämnasLandsorganisationen i NU 1980/81:2 26 (LO),, , och . De fem mofioner som utskottet behandlar i dettabetänkande innehåller förslag om ökad statlig uppsikt över vissa branscher -bilverkstäder, byggföretag, hotell och restauranger, städföretag - genombranschregister eller etableringskontroll. Motiveringen för de skilda förslagenär likartad: det gäller att komma till rätta med ekonomisk brottslighet ochillegalt beteende från näringsidkares sida. Utskottet tar upp de fyra berördabranscherna en efter en. Frågan om etableringskontroll berör utskottet i ettsamtidigt yttrande till justifieutskottet (NU 1980/81:2 y) över motioner omåtgärder mot ekonomisk brottslighet. I motionerna 1979/80:556 och 1979/80:1424 föreslåsatt ett branschregister skall upprättas för bilverkstäder. Enligt denförstnämnda mofionen bör även bilförsäljningsställen omfattas av ett sådantregister. Mofionärerna anför som skäl för sina yrkanden att det bedrivsverksamhet inom branschen i strid med gällande bestämmelser om arbetsmiljö,skatter och avgifter. De påpekar också att i sin rapport(1977:5) Konsumentskydd vid bilreparafioner har föreslagit ettregistreringssystem för bilverkstäder. Regeringenhar , efter att ha inhämtat remissynpunkter på konsumentverketsrapport, i en uppdragsskrivelse till gett verket i uppdrag bl.a. att inom ramen för sin allmänna tillsyn över företagens produktutformningoch marknadsföring intensifiera tillsynen över fordonsverkstäderna. Statskontorethar fått i uppdrag av regeringen att i samråd med statistiskacentralbyrån och utreda och lämnaförslag till inrättandet av ett s. k. basregister med grundläggande uppgifterom företag och organisationer. Utredningsarbetet syftar till att man skall fåtill stånd ett fungerande basregister över samtliga företag och arbetsställen.Som framgår av redogörelsen i det föregående förekommer hos myndigheter ochorganisafioner ett betydande antal register med uppgifter om företag. Ett syftemed upprättandet av basregistret är att undvika dubbelarbete vid insamlandet avvissa grundläggande basdata. skall kunna användas bl. a. för attsprida information om företagen till olika användare på central, regional ochlokal nivå. Utskottetvill understryka att det är angeläget att olika slags missförhållanden ibilverkstädernas verksamhet så långt möjligt undanröjs och förebyggs. Detplanerade basregistret över företag bör skapa ökade möjligheter för samhälletsorgan att få en överblick över branschen. NU1980/81:2 27 bör den intensifierade tillsyn över fordonsverkstäder somkonsumentverket har fått regeringens uppdrag att bedriva kunna ledatill en viss sanering. Tillkomsten av det nämnda basregistret med möjlighet förolika intressenter att utnyttja registret för bl. a. kontrollåtgärdertillgodoser enligt utskottets mening i väsentlig mån de syften som mofionärernavill främja. Resultatet av detta arbete bör avvaktas innan man tar ställningfill huruvida ett särskilt register för bilbranschen bör inrättas. Det finnsdärför enligt utskottets mening inte anledning för att nu begärainrättande av särskilda register för bilverkstäder och bilhandelsföretag. Medvad här sagts avstyrker utskottet motionerna 1979/80:556 och 1979/80:1424. Branschregister över näringsidkare i byggbranschen Mofion 1979/80:715 går ut på attnågon form av auktorisation skall införas och ett branschregister upprättas fördem som etablerar sig som näringsidkare i byggbranschen. Mofionärerna menaratt det frän såväl skatte- som konsumentsynpunkt är påkallat att någonting görsför att man skall komma till rätta med de s. k. "skuttarna" inombranschen. De pekar också på att och branschorganisationerna harkrävt etableringskontroll för att förhindra den illojala konkurrens som bedrivsav dessa näringsidkare. har på regeringens uppdrag utrettvissa frågor om etableringar och nedläggningar av företag inom byggsektorn.Därvid har bl. a. frågan om auktorisation behandlats. I sin utredningsrapport(SIND 1976:2) Etableringar och konkurser i byggnadsindustrin uttryckte verketuppfattningen att det var för fidigt att ta ställning till frågan omauktorisation i byggbranschen. Tillgängliga uppgifter om etablerings- ochkonkursförhållanden i branschen var enligt verket otillräckliga för ett sådantställningstagande. Utskottet vill erinra om att genomgripande förändringar avkonkurslagstiftningen har ägt rum . Ändringarna avser såväl denmateriella konkursrätten som reglerna om förvaltning och tillsyn i konkurs,konkursgäldenärs rörelsefrihet och tvångsmedel mot konkursgäldenär. Vidare harnäringsförbud införts som sanktion för näringsidkare sommissbrukar konkursinstitutet. När det gäller frågan om auktorisafion och andra former avetableringskontroll vill utskottet först framhålla att det enligt dennäringsfrihetsprincip som fillämpas i förekommer relativt fåinskränkningar i rätten att etablera företag. De inskränkningar som förekommerär betingade av bl. a. ordnings-, säkerhets-, hälsovårds- ocharbetarskyddshänsyn. har behandlat frågan om etableringskontrollflera gånger , som framgår av redogörelsen i det föregående.Därvid har inte funnit anledning att tillmötesgå motionsförslag omolika former av etableringskontroll. NU 1980/81:2 28 Enligt utskottets mening är inskränkningar inäringsfriheten inte en ändamålsenlig metod för att komma till rätta med demissförhållanden som kan förekomma i byggbranschen. Vadgäller frågan om ett branschregister för byggbranschen vill utskottet hänvisatill vad utskottet har anfört beträffande ett register över bilverkstäder.Det pågående arbetet med ett basregister för alla företag bör enligt utskottetsmening kunna leda fram till en lösning som fillgodoser motionärernas önskemål idetta avseende. Mothär angiven bakgrund avstyrker utskottet mofionsyrkandet om auktorisation ochbranschregister inom byggbranschen. Etableringskontrollinom hotell- och restaurangbranschen En utredning med uppgift att undersökamöjligheterna till någon form av auktorisation för etablering i hotell- ochrestaurangbranschen föreslås i motion 1979/80:1771. Motionärerna anför att detblir allt vanligare med ekonomisk brottslighet inom restaurangbranschen. Depekar också på att Hotell- och restauranganställdas förbund vid ett flertalfillfällen har framfört krav på etableringskontroll i branschen. Hotell-och restaurangutredningen, som avgav betänkandet (SOU 1978:37)Hotell- och restaurangbranschen, hade bl.