yttr · G305JuU1 · 1979-12-31 00:00:00 — 1979/80:1 y överpropositionen 1979/80:96 med förslag till ny utlänningslag jämte motioner 1 propositionen 1979/80:96 har regeringen() efter hörande av lagrådet föreslagit riksdagenatt anta i propositionen framlagda förslag till utlänningslag samt till lagarom ändring i , lagen om beredande av sluten psykiatrisk vård ivissa fall och rättshjälpslagen. Ärendethar hänvisats till arbetsmarknadsutskottet som genom beslut den 25 mars 1980har anhållit hos justitieutskottet om yttrande över dels de väckta motionerna 1979/80: 1470 av () och1979/80; 987 av m. fl. (m), dels propositionen 1979/80: 96 jämtemotioner, allt i vad avser frågor inom justitieutskottets beredningsområde. Medanledning av propositionen har väckts motionerna 1979/80: 1926 och 1927 samt1935-1940. Justitieutskottethar beslutat att till arbetsmarknadsutskottet överlämnamotionen 1979/80:1121 av m.fl. (c) (yrkandet I) jämte yttrandedäröver. Ärendet föranlederföljande yttrande av justitieutskottet. I 7 § i den föreslagna nya utlänningslagenföreskrivs att utlänningar som kommer till eller uppehåller sig härskall ha pass om regeringen har förordnat om detta. Regeringen får enligtlagrummet föreskriva i vilka fall svenska myndigheter får utfärda pass förflyktingar eller andra utlänningar. Bestämmelsen motsvarar i sak 4§ i dennuvarande utlänningslagen (1954: 193). 1 den föreslagna lydelsen har emellertidanvänts begreppet "flykting" medan det i den nuvarande lydelsen talasom "politisk flykting". Ändringen har samband med införandet i dennya utlänningslagen av den definition av vem som skall anses som flykting somanvänds i (konventionen 1951 angående flyktingarsrättsliga ställning). Utskottetvill peka på att den nuvarande definitionen också förekommer i I§ passlagen(1978:302). Enligt utskottets mening kan de föreslagna övergångsbestämmelsernatill den nya utlänningslagen inte tas till intäkt 1 1979180. JuU1979/80:1 y JuU1979/80:1 y 2 för att underlåta en konsekvensändring i passlagen.Utskottet föreslår därför att arbetsmarknadsutskottet hemställer att vidtar den ändringeni I § passlagen (1978:302) att orden "politisk flykting" byts ut motordet "flykting". 1 30 och 47 §§ i den föreslagnautlänningslagen har tagits upp regler om avvisning och utvisning av terroristersom i sak motsvarar 29 § första stycket 5 och 30 § andra stycket nuvarandeutlänningslagen. 1 73 § föreslås regler om anstånd med verkställighetsbeslutbeträffande terrorister. Sådant anstånd skall beslutas av regeringen.Paragrafen motsvarar 51 § tredje stycket nuvarande utlänningslagen. I sakligthänseende skiljer den sig dock frän den nämnda, nu gällande bestämmelsen på detsättet att den också reglerar frågan om anstånd beträffande s.k. politiskutvisning enligt 48 § i den föreslagna lagen. Den angivna regleringen har samband med lagen (1975: 1360)om tvångsåtgärder i spaningssyfte i vissa fall (spaningslagen). Enligt denlagen, som äger giltighet f. n. till utgången av , får särskildatvångsåtgärder tillämpas för att utröna huruvida vissa terroristorganisationereller grupper planlägger eller förbereder våldshandlingar för politiska syften.Spaningslagen innehåller ett flertal hänvisningar till den nu gällandeutlänningslagen. Utskottet noterar att spaningslagen inte föreslås ändrad idet nu förevarande lagstiftningsärendet. De fall då spaningslagen skalltillämpas efter den nya utlänningslagens ikraftträdande avses skolaframgå av en övergångsbestämmelse till den nya utlänningslagen. Enligtövergångsbestämmelsen skall den nya lagens bestämmelser tillämpas om det i lageller annan författning förekommer hänvisning till föreskrift, som ersattsgenom bestämmelse i den nya lagen (se lagrådet, prop. s. 130). Enligt utskottets mening talar bl. a. angelägenheten avklarhet i regler som gäller användning av processuella tvångsmedel för attspaningslagen bör ändras . Det bör härvidlag noteras att de utlänningarsom beskrivs i 1 § spaningslagen inte kan definieras enbart med en hänvisningtill 73 § i den nya lagen eftesom den bestämmelsen omfattar, förutomterrorister, även utlänningar som blivit föremål för s. k. politisk utvisningenligt 48 § samma lag. Utskottet har emellertid funnit att saken kan anstå tilldess frågan om en eventuell föriängning av spaningslagens giltighetstid prövassenare . Med dessa uttalanden föreslår justitieutskottet attarbetsmarknadsutskottet godtar den i propositionen föreslagna regleringen i nuberört hänseende. JuU1979/80:1 y 3 Utvisning på grund av brott I 40-41 §§ i förslaget till nyutlänningslag föreslås regler om utvisning på grund av brott. Bestämmelsernamotsvarar 26-27 S§ i den nuvarande lagen. Enligt den föreslagna regleringen skall en utlänning fåutvisas ur riket om han döms för ett brott, på vilket kan följa fängelse i merän , eller om domstol undanröjer villkorlig dom eller skyddstillsyn somutlänningen har dömts till för sådant brott. Vidare skall en utlänning fåutvisas, om han har begått ett brott pä vilket kan följa fängelse enligtutlänningslagen eller enligt författningar som har utfärdats med stöd av denlagen. En förutsättning för beslut om utvisning i det sistnämnda fallet är attomständigheterna vid brottet är försvårande eller att utlänningen under desenaste åren före brottet har begått brott av samma slag. En annan förutsättning för beslut om utvisning är enligtförslaget att det pä grund av gärningens beskaffenhet och övriga omständigheterkan befaras att utlänningen kommer att fortsätta med brottslig verksamhet häri riket eller att brottet är sådant att han inte bör få stanna kvar. Om en utlänning utvisas på grund av brott skall det mensom han därigenom åsamkas beaktas när påföljden för brottet bestäms. Den beskrivna regleringen innebär ingen ändring i förhållandetill vad som gäller . Beträffande möjligheterna i övrigt att avlägsna enutlänning i samband med att han döms för brott innebär förslaget en begränsningi förhällande till vad som gäller . Enligt den nuvarande lagen får utlänningsom när åtal väcktes innehar permanent uppehållstillståndeller som har varit bosatt iriket förvisas endast om synnerliga skäl föreligger. Enligt förslaget skallsådana skäl föreligga för utvisning av utlänning som varit bosatt i landet . För medborgare i annat nordiskt land föreslås av . Den somhar flyktingförklaring eller som annars uppenbart är att anse som flykting ochhar behov av i får enligt förslaget utvisas endast om hanbegått allvariiga brott. Reglerna om utvisning på grund av brott berörs i fleramotioner. 1 motionen 1979/80: 1470 av hemställs attriksdagen hos regeringen begär en översyn av påföljdsreglerna för utländskamedborgare som begår brott i i enlighet med vad i motionen anförts. Motionären pekar på att möjligheten för en förvisad att fåen lindrigare påföljd innebär att han, om förvisningen inte kan verkställas,får en lindrigare påföljd än en svensk medborgare eller en utlänning som blirförvisad. Denna ordning är enligt motionären inte rimlig. Vidare ansermotionären att det faktum att utlänningen haft permanentuppehållstillstånd inte bör ha någon självständig betydelse vid prövningen avom förvisning (utvisning) skall ske. JuU1979/80:1 y 4 I motionen 1979/80: 1926 av AllanEkström (m) yrkas att beslutar att 41 § i förslaget tillutlänningslag erhåller följande lydelse i motsvarande del: "En utlänning,som hade permanent uppehållstillstånd när åtalet väckteseller som då var bosatt i , får utvisas endast om detföreligger synnerliga skäl". I motionen 1979/80: 1937 av m.fl. (s)(yrkandet I, delvis) hemställs att antar de ändringar i 41 §förslaget till utlänningslag som följer av vad som föreslagits i motionen. Enligt motionärernas mening bör de nuvarande reglerna omen femårsgräns behällas oförändrade. Motionärerna hänvisar till behovet av attförhindra att kriminella utnyttjar den svenska generositeten i invandrings-ochflyktingfrågor för samhällsskadlig verksamhet. I motionen yrkas vidare att som sin mening gerregeringen till känna vad som anförs i motionen om översyn av reglerna förutvisning pä grund av brott (yrkandet 2, delvis). Motionärerna anför att de finner det stötande attexempelvis personer som är utländska medborgare och som fötts eller vuxit upp iSverige kan utvisas. Enligt motionärerna är det befogat att nu utredaförutsättningarna för att ge dessa utlänningar ett förstärkt skydd motutvisning. I motionen 1979/80; 1940 av () hemställsatt beslutar dels att sista meningen i 41 § förslaget tillutlänningslag skall utgå (yrkandet I), dels att den i 41 § angivna tidrymden skall ersättas med (yrkandet 2). Utskottet delar den uppfattning somligger till grund för regeringens förslag i denna del, nämligen att samhälletbör ha möjlighet att reagera med beslut om avlägsnande från riket om enutlänning här gör sig skyldig till allvarlig brottslighet. Den angivnauppfattningen grandar sig som föredragande statsrådet anför (s. 6061) påprincipen att det endast är svenska medborgare som har en ovillkorlig rätt attvistas här. Utskottet har heller ingen erinran mot den i förslagetgjorda avgränsningen av den brottslighet som skall kunna föranleda förvisningeller till de förutsättningar som eljest uppställts i 40§ i förslaget. Frågan om hur det men som utlänningen lider genomavlägsnandet skall beaktas vid bestämningen av påföljd har behandlats avutskottet vid 1976/ med anledning av en motion i frågan (JuU1976/77; 1). Utskottet framhöll då att den gällande ordningen i många fallleder till att en utlänning erhåller lägre straffan som normalt skulle följa påbrottet; kan förvisningen sedermera inte verkställas på grund av politisktverkställighetshinder, kommer utlänningen i förmånligare ställning än den somdöms för likartad brottslighet utan att förvisas. Utskottet hänvisadetill att de olägenheter som den angivna ordningen kunde leda till främstbottnar i att domstol som beslutar om förvisning har mycket begränsademöjligheter att bedöma om hinder sedermera kan föreligga mot beslutets JuU 1979/80:1 y 5 verkställande,t. ex. på grand av politiskt flyktingskap. Olägenheterna innebar enligtutskottets mening otvivelaktigt att utfallet av domstolarnas straffmätning idessa fall inte sällan framstår som slumpartad och stötande frånrättvisesynpunkt. En sådan ordning kunde, uttalade utskottet, självfallet inteaccepteras. Utskottet noterade med tillfredsställelse att motionsspörsmåletomfattades av den översyn rörande utlänningslagstiftningen som inletts år 1976.Motionen påkallade med hänsyn härtill enligt utskottets mening inte någonriksdagens åtgärd. Fråganom straffmätningen i samband med förvisning har också berörts av utskottet vidbehandling av placerings- och permissionsreglerna i lagen (1974: 203) omkriminalvård i anstalt (se JuU 1974:2, 1978/79:15). Utlänningslagkommitténföreslog i det betänkande (SOU 1979:64) Ny utlänningslag, som ligger till grandför propositionen, att bestämmelserna om beaktande av menet i sin nuvarandeutformning skulle utgå. Förslaget i denna del kritiserades av åtskilligaremissinstanser (se prop. s. 194). Utskottetdelar föredragande statsrådets uppfattning att det inte finns anledning att tabort den nuvarande bestämmelsen om beaktande av menet. vill dockutskottet understryka vad utskottet uttalade vid 1976/om att ensådan ordning inte kan accepteras som innebär att domstolarnas strafFmätningframstår som slumpartad och stötande från rättvisesynpunkt. De föreslagnareglerna om flyktingstatus som hinder för beslut om utvisning bör dock enligtutskottets mening leda till att problemet i praktiken blir mindre aktuellt. Utskottetförutsätter att tillämpningen av de nya reglerna noggrant följs utifrån dessaaspekter samt att regeringen, om olägenheter av betydelse fortsättningsvisvisar sig föreligga, överväger ändrad reglering i ämnet. Närdet gäller längden av den vistelsetid efter vilken utvisning skall få skeendast om det föreligger synnerliga skäl förordas i motionerna 1926 och 1937att den nuvarande ordningen skall behållas, dvs. tidrymden skall för allautlänningar vara . 1 motionen 1940 förordas att tidrymden för andrautlänningar än nordiska medborgare skall bestärhmas i enlighet med nuvarandeordning till . Vidställningstagande till frågan vilken tidrymd som bör gälla i det aktuellaavseendet måste enligt utskottets mening beaktas att det enligt förslaget,liksom , alltid skall tas hänsyn till utlänningens levnads-ochfamiljeförhållanden samt till hur länge utlänningen har vistats i Sverige.Utskottet vill liksom föredragande statsrådet understryka vikten av att störstamöjliga hänsyn tas till utlänningens och hans familjs sociala situation. Ettsådant hänsynstagande ligger också i linje med den liberalare syn påutlänningars ställning som har vuxit fram i vårt land . Närdet gäller det snävt begränsade, rent kriminalpolitiska spörsmål som härföreligger till bedömning får emellertid konstateras att det finns situationerdå hänsynen till utlänningens sociala situation inte talar mot ett beslut omutvisning. Att för dessa fall generellt ställa upp det starka hinder JuU1979/80:1 y 6 mot utvisning som regeringens förslag om tidrymd innebärkan enligt utskottets mening leda till resultat som strider mot detövergripande intresset att förhindra brottslingar att komma till ochuppehålla sig här. 1 detta hänseende bör beaktas att den internationellabrottsligheten utvecklats på ett oroande sätt och i ökadomfattning kommit att beröra också vårt land. Mot denna bakgrund delar utskottet den mening som försfram i motionerna 1926, 1937 och 1940, nämligen att den nuvarandefemårsgränsen skall behållas, och förslaget i propositionen om en treårsgränsbör inte genomföras. I likhet med vad som anförs i de båda förstnämnda motionernabör enligt utskottets mening inte heller införas någon särskild tidrymdbeträffande medborgare i andra nordiska länder. Beträffande dessa medborgaretorde ändock föreligga starka skäl att underlåta beslut om utvisning. Här börockså pekas på den bestämmelse i lagen om svenskt medborgarskap (1950:382)enligt vilken en medborgare i annat nordiskt land kan upptas till svenskmedborgare sedan han haft hemvist här i riket . Utskottet förordar med hänvisning till det anförda attgällande ordning beträffande tidrymd behålls. Ställningstagandet innebär attutskottet inte ställer sig bakom yrkandet i motionen 1470 såvitt gäller betydelsenav permanent uppehållstillstånd. När det gäller den i motionen 1937 upptagna frågan rörandeutvisning av utländska medborgare som vuxit upp här i landet anser utskottet ilikhet med vad föredragande statsrådet anför i propositionen (s. 63) att sådanapersoner över huvud taget inte bör avlägsnas härifrån på grund av begångetbrott. En sådan tillämpning av utvisningsreglerna inryms enligt utskottetsmening i den föreslagna författningsmässiga regleringen rörande förutsättningarnaför utvisning på grund av brott. Utskottet förutsätter att reglernastillämpning i denna del noga följs av regeringen och att frågan om ändradlagstiftning kommer att aktualiseras om behov därav visar sig föreligga. Någonbegäran från sida rörande utredning och förslag i enlighet med vadsom föreslås i motionen 1937 är enligt utskottets mening inte erforderlig. Med hänvisning till det anförda föreslår justitieutskottetarbetsmarknadsutskottet att hemställa 1. att beträffandebeaktande av men till följd av utvisning på grund av brott avslår motionen 1979/80: 1470 i denna del (delvis), 2.att riksdagenbeträffande permanent uppehållstillstånd avslår motionen 1979/80; 1470 i dennadel (delvis), 3.att riksdagenbeträffande beaktande av flyktingstatus avslår motionen 1979/80: 1940 i dennadel (yrkandet I), 4.att riksdagenbeträffande utvisningshinder med anledning av motionen 1979/80: 1926, motionen1979/80; 1937 i denna del (yrkandet 1, delvis), motionen 1979/80: 1940 i dennadel (yrkandet 2) JuU1979/80:1 y 7 antar 41 § i den i propositionen 1979/80:96 föreslagnautlänningslagen med den ändringen att paragrafen erhåller följande somUtskottets förslag betecknade lydelse. Regeringens förslag Utskottets förslag 41§ När en domstol överväger om en När endomstol överväger om en utlänning bör utvisas enligt 40 S, utlänningbör utvisas enligt 40 §, skall den ta hänsyn till utlänningens skallden ta hänsyn till utlänningens levnads- och familjeförhållanden levnads-och familjeförhållanden samt till hur länge han har vistats i samttill hur länge han har vistats i . En utlänning, som hade Sverige.En utlänning, som hade permanent uppehållstillstånd sedan permanentuppehållstillstånd när åtalet väcktes eller minstett år när åtalet väcktes eller som då var bosatt i sedan somdå var bosatt i eller, i fråga om med- minslJem år. får utvisas endast om borgare i annat nordiskt land, se- detföreligger synnerliga skäl. får utvisas endast somhar en flyktingförklaring eller om det föreligger synnerliga skäl. densom annars uppenbart är att Den som har en flyktingförklaring ansesom flykting och har behov av eller den som annars uppenbart är fristadi får utvisas endast att anse som flykting och har behov omhan har begått sådana handling- av i får utvisas en- arsom anges i 78 S. dast om han har begått sådana handlingar som anges i 78 §. 5. att beträffande häruppvuxna utlänningar avslår motionen 1979/80: 1937 i denna del (yrkandet 2,delvis). I 95-99 §§ i den nyautlänningslagen föreslås regler om ansvar för brott mot utlänningslagen ellermot författning, som har utfärdats med stöd av denna lag. De ändringar iförhållande till den nuvarande regleringen som härvidlag föreslås är i alltväsentligt av språklig och redaktionell art. Vissa sakliga ändringar föreslåsdock. a. föreslås att försök att hjälpa en utlänning att olagligen komma ini riket görs straffbart. Vidare föreslås att böter införs som påföljd för ringafall av olovlig vistelse i riket. Det föreslås också en regel om åtalsprövningi ringa fall. Den föreslagna regleringen grundas ej på någon allmänöversyn av ansvarsbestämmelserna. En sådan ingår i utlänningslagkommitténs fortsattaarbete. I motionen 1979/80:987 av m.fl. (m)hemställs att anhåller att regeringen ser över gällande lagstiftningnär det gäller undangömmande av utvisad person samt att detta bedöms som enbrottslig handling och kan leda till åtal för den som undangömmer utvisad. Den i motionen upptagna frågan berördes vidremissbehandlingen av utlänningslagkommitténs betänkande. Härvid ansåg bl. JuU 1979/80:1 y 8 sendet angeläget att det infördes sådana ansvarsbestämmelser att den ökandeillegala invandringen kan stävjas. Under remissbehandlingen föreslogs i förstahand att straff skulle införas för den som hjälper en utlänning att illegalt tasig in i landet även när försöket misslyckas. Vidare föreslogs straff bl. a.för den som hjälper en utlänning som enligt ett utvisningsbeslut skallavlägsnas från att hålla sig dold för att undvika verkställighet. anför i anslutning till redovisningen av remissinstansernas förslagatt hon har stor förståelse för kraven på mera effektiva påföljdsbestämmelservid framför allt organiserade brott mot utlänningslagen. Den nuvarande situationenär enligt statsrådet otillfredsställande. Enligt hennes mening är det viktigtatt hela detta komplex blir föremål för en översyn av utlänningslagkommitténoch sedvanlig remissbehandling innan mer omfattande ändringar genomförs. mening är det angeläget att efterievnaden av utlänningslagstiftningenkan kontrolleras bl. a. med hjälp av effektiva påföljdsbestämmelser. Vad somhar sagts nu talar för att straffbestämmelser i det avseende som föreslås imotionen 987 införs. Sådana bestämmelser kan enligt utskottets mening ses somett naturiigt komplement till straffansvaret för medhjälp till illegal inresai . Reglernas närmare utformning bör dock övervägas ytteriigare. a.bör undersökas frågan om straffrihet för utlänningens närmaste i linje med vadsom enligt 17 kap. 11 § gäller vid brottet skyddande avbrottsling. Utskottet utgår från att här berörda överväganden kommer till ståndutan någon särskild åtgärd från sida. Motionen 987 bör därför lämnasutan bifall. Vidden fortsatta översynen av ansvarsbestämmelserna bör beträffande straffansvaretför hindrande av avvisning eller utvisning av terrorist enligt utskottetsmening också beaktas den bristande lagtekniska överensstämmelsen mellan 15 § Ii den numera upphävda lagen om särskilda åtgärder till förebyggande av vissavåldsdåd med internationell bakgrund (terrorist-lagen) och 64 § sista stycket inuvarande utlänningslagen, vilket lagrum föreslås bli överfört till 96 § andrastycket 2 i den nya lagen. Vid överförandet till utlänningslagen synesbestämmelsen till sin ordalydelse ha fått en vidare innebörd än vad som harvarit avsett (se prop. 1973:37 och prop. 1975/76; 18). Medhänsyn till vad som föreslås i propositionen beträffande straffansvar och åtalför olovlig vistelse i riket bör ej motionen 1470 såvitt den rör straffmätningför sådant brott föranleda någon åtgärd från sida. Utskottetföreslår med hänvisning till det anförda att arbetsmarknadsutskottethemställer att avslår motionerna 1979/80; 987 och1979/80: 1470 i här behandlade delar. JuU1979/80:1 y 9 I mofionen 1979/80; 1927 av LarsWerner m. fl. (vpk) yrkas att hos regeringen skall hemställa om attett nytt förslag till utlänningslag framläggs där rätt till juridisktbiträde införs för alla som påstår sig vara flyktingar vid alla typer avavvisningar (yrkandet 2 b). I motionen 1979/80: 1941 av i (fp)yrkas att skall besluta att en person som uppger sig vara politiskflykting får rätt till juridiskt biträde när frågan om avvisning prövas(yrkandet 2 h). Enligt rättshjälpslagen (1972:429) har en utlänningmöjlighet att få offentligt biträde i bl. a. ärenden angående förpassningeller utvisning enligt utlänningslagen samt vid utredning hos polismyndighetnär det har uppkommit fråga om förpassning eller utvisning. Offentligt biträdekan också förordnas i ärende angående avvisning, dock ej hos polismyndighet omdet inte finns anledning att underställa ärendet invandrarverket eller om utlänningeninte hållits i förvar mer än . Biträde kan vidare förordnas bl. a. iärende angående verkställighet enligt utlänningslagen om det finns anledningatt underställa ärendet invandrarverket för prövning av politiskt flyktingskap. Offentligt biträde skall utses om det inte måste antas attbehov av biträde saknas. De ändringar som i nu förevarande lagstiftningsärendeföresläs i rättshjälpslagen innebär en anpassning till terminologin i den nyautlänningslagen. Den nuvarande regleringen infördes 1978(prop. 1977/ 78: 90, AU 30). I förarbetena till det lagstiftningsärendetuttalade föredragande statsrådet att få saker är bättre ägnade att ökautlänningens rättssäkerhet än att han på ett tidigt stadium får ett kunnigtbiträde; av särskild vikt var att biträdet fanns med redan underpolisutredningen. Huvudprincipen för rätten till offentligt biträde iutlänningsärenden angavs vara att ingen - utom såvitt gäller de avvisningar somutan längre frihetsberövan-den beslutas av polisen - skall kunna avlägsnas urriket utan att ha erbjudits bistånd av ett offentligt biträde; erbjudandetborde ske så snart man börjar sätta i fråga att utlänningen skall avlägsnas. Den utvidgade rätt till offentligt biträde som infördes år1978 ger inte utlänningen rätt till biträde vid s. k. korta avvisningar, dvs.avvisningar som polismyndighet enligt gällande bestämmelser beslutar ochverkställer eller efter inresan. Denna begränsning hargjorts mot bakgrunden av att sådan avvisning endast får ske i helt klara fall(se prop. 1977/78:90,5.69). I samband med ändringar 1979 (prop.1978/79:90, JuU 30, rskr 268) gjordes den ytteriigare utvidgningen av reglernaatt offentligt biträde skulle kunna förordnas redan under polisutredningen, närfråga uppkommit om utvisning. I det lagstiftningsärendet erinrades om att JuU1979/80:1 y 10 förutsättningarna för att förordna offentligt biträde iutlänningsärende var mer liberala än i övriga fall. däroffentligt biträde kan komma i fråga (prop. 1978/79:90 s. 186). Vid bedömningen av motionsönskemälen om vidgad rätt tilloffentligt biträde i utlänningsärenden bör enligt utskottets mening beaktasföljande.