prot · G30918 · 1979-12-31 00:00:00 — Debattenhar i stor utsträckning handlat om vad som hände och inte hände ivalrörelsen. Jag skall koppla på med några reflexioner som har medopinionsbildningen atl göra. En sak som inte hände i valrörelsen våren debattmellan OlofPalme och . OlofPalme reste land och rike runt påen säkert myckel ansträngande valturné för atl bygga upp sina egna, men mötacenterledaren i TV-kamerornas sken, som brukligt varit i tidigare valkampanjer,ville eller vågade han inle. Han hittade på allehanda undanflykter och när TV2i valrörelsens slutskede så när hade fångat in honom för en debatt skyndade sigfolkpartister till hans undsäUning genom aU protestera. Det våren märkligbrandkårsutryckning från det parti som brukar 11 protokoU 1979/80:17-18 framställasig som den fria debattens försvarare framför alla andra. Och det var destomärkligare eftersom man inte inlade någon protest motenTV-sänd debatt mellan GöstaBohman och . Jaghar lagit fram detta därför att det förtjänar att ihågkommas, men också för attdet belyser på vijka villkor den politiska opinionsbildningen sker. Det är ihög grad en fråga om tillträde till media. Härvidlag råder det sanneriigeningen jämlikhet i vårt land. De tre andra stora partierna har var för sig enbetydande andel av pressen. De kan alltid inför ett val räkna med en omfattandeoch positiv publicitet. Det är ingen risk för all deras budskap inle kommer uteller för au del ständigt misshandlas och misstolkas. Vi inom har intedenna förmån. Vår egen andel av pressen är liten och når endast en ringa del avvår potentiella väljarkår. Förden skull får vi ständigt - men alldeles särskilt under valrörelserna -upplevahur de mest fantastiska påståenden om ostörda kan valsa runt i en stordel av pres.sen. Det är begripligt om de av många läsare kan kommaatt uppfattas som sanningar. I årets valrörelse var det särskilt illa. Vissatidningar ransonerade rapporteringen om till ett minimum. I sammatidningar kunde man sedan läsa att det var ovanligt lyst om , att vi kombort i valrörelsen. Således ett särdeles raffinerat skamgrepp. Radiooch TV verkar utan tvivel utjämnande mellan partierna. Dessa medier når en slordel av medborgarna, och i den mån företrädare för partierna får framträdasjälva ger de väljarna en direkt möjlighet till oförmedlade värderingar ochbedömningar. Del är så del bör vara i en demokrati. Vad man kan klaga över närdet gäller TV i årets valrörelse är att det anordnades så få debatter. Det varendast två fempartidebatler, och dessa handlade om ungefär delsamma, nämligenekonomin. Det är inget tvivel om att debatterna i TV haren stor publik och altde också är upplysande på ett helt annat sätt än ensidiga pläderingar från ettparti i taget. Enligtmin mening borde TV återgå till den ordning som gällde vid tidigare val. Detbör således i TV anordnas en serie debatter i olika ämnen, spridda överen längretidsperiod. Det skulle ge väljarna betydligt bättre möjhgheter att få vela vadpartierna står för i ett helt spektrum av frågor. Och det skulle också vidgakretsen av medverkande från partiernas sida. Som det nu är blir uppmärksamheteni valrörelserna nästan hell koncentrerad till partiledarna. Ute i regionernaborde TV i högre grad satsa på särskilda debatter med områdets egna kandidatersom deltagare. Det är ju dock dessa som de flesta röstande på valdagen har attvälja mellan. Detbör kanske tilläggas atl radion härvidlag redan i årets val gjorde en godinsats, särskilt vad gäller kommuner och landsting. Förutsättningarnaför en god regional och lokal bevakning i etermedia, liksom i pressen, skullenaturligtvis bli åtskilligt bättre om vi återgick till skilda valtillfallen förkommuner och riksdag. Det bör ske också av andra skäl. Det skulle helt allmäntfrämja insynen, intresset och ansvarsutkrävan-det i kommunerna. Vi har efter valet fåttse början till en författningsdebalt. knutitstill det jämna valutslagel. Detta var ju också utgångspunkten för OlleSvenssons anförande. Det faktum att majoriteten för regeringsbildandet kan bliknapp har gjort alt man t. o. m. har diskuterat om inte den sida som vinnerborde få några extra mandal för att säkerställa en mera bekväm majoritet. Mendetta är naturligtvis ingen väg atl gå. Det skulle på förhand påverkaförhandlingarna om möjliga regeringsparlner, och del skulle stå i strid med proportionalismensprincip. Vi bör nog utgå ifrån att valutslaget skall accepteras sådant detblir. Regeringsbildandet får av inom de ramar som den nuvarandeförfattningen ger. För min del är jag övertygad om att den striktaproportionalismen har kommit för alt stanna. Jagblev på den här punkten inte riktigt klar över vad egentligenhade för syfte med sitt anförande. Det var en delvis mycket lidelsefullbekännelse till regeringskombinationer som hade förekommit tidigare i vårpolitiska historia och lika lidelsefulla fördömanden av regeringslösningarunder andra perioder. Från historisk synpunkt är varken den skildring som TageErlander har gett eller den som nu kopplade till rättvisande. Detvar inte så att det var endast jämmer och elände . Faktisktgenomförde vi - eller de som då var med - ett stort antal viktiga reformer ivårt land. Och hade vi faktiskt en hel del problem,även om vi lyckades lösa vissa. Det är farligt med den här ensidigauppvärderingen och nedvärderingen av olika epoker i vår pariamentariskahistoria. Mennu vet jag inte vart ville komma. Jag vet att han harvarit förespråkare för majoritetsval. Jag tror att det är en ganska dödföddtanke -Jag tror inte att ett sådant förslag skulle accepteras av del svenskafolket - men det skulle vara intressant atl få vela om slåss för majoritetsval enligt engelsk typ. Enligt mitt sätt att seär majoritetsval en mera primitiv form för demokratiska val än deproportionella valen. Isitt inledningsanförande ojade sig , liksom nu ,över att gått in i en regeringssamverkan trots alt partiet hade enbetydande motgång i valet. Om man fortsätter den tankegången, som tydligenföresvävade och som också måste ha föresvävat , skulledel innebära alt socialdemokraterna borde ha avstått från regeringsinnehavetmånga gånger under sitt tidigare långa maktinnehav. Socialdemokraterna drabbadesfaktiskt då och dä av bakslag i valen. Nej,vad vi har att hålla oss till även är nog, oavsett om valet variten framgång eller ett bakslag, de mandat som vederbörande parti faktiskt harvunnit. Det är det som räknas i det här huset. Socialdemokraterna,också , har klagat över att det bildats en regering med så knappmajoritet som bara ett mandat. Det är klart att del är mer komfortabelt för enregering om majoriteten är större. Men det är ganska märkligt att denna kritik skallkomma från socialdemokraterna, som under långa perioder regerat medminoritetsunderiag. Och om de socialistiska partierna hade vunnit årets valhade det också, såvitt man kan förstå, blivit en socialdemokratisk minoritetsregering - socialdemokraterna har ju inte förutskickalatt kommunisterna skulle in i regeringen, och någon egen majoritet tror Jaginte ens att socialdemokraterna själva hade drömt om. Alltså: nu har vi enmajoritetsregering, om än majoriteten är knapp. Med en socialdemokratisk segerhade vi fått en utpräglad minoritetsregering. Det borde väl , medsin allmänna grundsyn, tycka vara del värsta av aUt. Delligger i en rad motioner med förslag om översyn av vissadelar av vår författning. Och i regeringsdeklarationen sägs det att regeringenavser all la initiativ till överiäggningar. Det är vår förhoppning att vi ilugn och ro skall lyckas diskutera oss fram till enighet om en utredning avvissa förfaltningsfrågor. Men jag har svårt all se all del är meningsfullt fören sådan utredning au syssla med de här regeringsbildningsbekymren, som ihuvudsak upptog i hans anförande. De mest angelägna frågorna allta itu med är enligt min mening den gemensamma valdagen och en rad frågor somhar med arbetsformer att göra. OLLESVENSSON (s) replik: Jag har här velat hävda värdet av en slark regeringsmakt. Jag harmotiverat det med alt det i del moderna samhället finns behov av en kraftfull,planmässig och konsekvent ekonomisk politik och all den inte gärna kan föras omvi får en s. k. utskottspadameniarism. I varje fall blir del då storasvagheter. Mittresonemang har rön del förhållandel au vi fåll en låst blockpolilik. Jaggör verkligen den värderingen, , av den demokratiskautvecklingen, alt Jag ansåg att det var positivt för demokratin att Bramstorphade förmåga att bryta med Kullenbergstorparen och samarbeta i medsocialdemokraterna, vilket gjorde det möjligt atf där introducera enkrispolitik. Jag vet att det stärkte demokratin i under 1930-talef, dådemokratin försvagades i så många andra länder. Jagtyckte atl det var positivt att gick in i en koalitionsregeringmed socialdemokratin , då def fanns krav på en starkregering för att vi skulle kunna lösa de ekonomiska problemen. Sedanfrågar om min inställning till majoritetsval. Om vi harmittenpartier eller en borgeriig vänster som ständigt väljer moderaternaframförsocialdemokraterna-Ja.dåpassardet proportionella valsättet väldigt illa,förda leder detta till utslag som innebär att man inte väljer fritt efter valetför att få en sakpolitik utan binder sig för vissa partier. Då ser Jagmajoritetsval som en lösning föratt få ett kraftigare utslag, inle enbart försocialdemokratin utan också för det med den tävlande borgeriiga blocket. ()replik: Jag har inte uttalat någon ringaktning gentemot de uppgörelser somgjordes . Jag instämmer gärna med när det gällerdessa uppgörelser i den situationen. Jag tror alt det var lyckligt för Sverigesfolk atl man kunde komma överens om att la itu med de sociala och ekonomiskaproblemen över hela fältet. Uppgörelsen 1933 innebar ju au ävensocialdemokraterna upptäckte att vi hade problem på den svenska landsbygden. talar sedan om behovet av starka regeringar. Man kan naturligtvisalltid uttala önskemål om s. k. starka regeringar. Men det avgörande ärnaturiigtvis inte det totala antal mandal som en regering vilar på, utan detavgörande för en regerings handlingskraft är de förslag soiri regeringen läggerfram och som regeringen kan få accepterade i parlamentet. Omsocialdemokraterna verkligen härden inställning som vill ge skenav, dvs. samarbetsvilja och kompromissvilja, så bör det väl under den härperioden finnas rikliga möjligheter för socialdemokratin att visa detta. Dethar från den nytillträdda majoritetens sida inte rests några övermodiga murargentemot socialdemokratin. Del är Ju i stället socialdemokraternasrepresentanter som talar om strid och blockgränser. Jagharen känsla av att , liksom så många andra socialdemokrater,tycker all koalitioner är någonting föraktligt - så länge man inte själv ingåri en sådan koalition. För de koalitioner där socialdemokraterna själva ingåtthar man endast lovord att komma med. Delär Ju så i en stat med proportionellt valsystem-ochjag hoppas viskall behålladet - att vi inte har några säkra garantier för vissa på förhand angivnakombinationer, utan regeringsfrågan får lösas så gott det går från fall tillfall, naturligtvis på grundval av de sakpolitiska möjligheter tillöverenskommelser som finns. säger att -eller mitlenpariierna, tror jag att han sade -ständigt väljer i ställel för socialdemokraterna. Ja, går vi tillStockholm kan vi ju se alt socialdemokraterna väljer i stället förmittenpartierna. Del växlar tydligen litet i bedömningen av frånstadshuset till . () replik: Herrtalman!1 det sistnämnda fallet var del ju inte fråga om någon politisköverenskommelse. Det gällde fördelningen av platser inom ett samlingsstyre i enkommun, så det tyckerjag inte hör till den här principiella debatten. Jagkan inle finna att lämnade en riktig beskrivning när han sadeall det är vi socialdemokrater som skulle ha grävt vallgravar motmittenpartierna. Den som följde valrörelsen märkte Ju att socialdemokratinensam fick ta upp kampen mot högerkrafterna och all både ochcenterledaren hukade sig för . Jagär förvånad över att centerpartisterna, när de nu väljer koalitionsregeringar,utesluter samarbete med socialdemokraterna och går in för samarbete medmoderaterna. Del är ett avsteg från den linje som Axel ochGunnar följde. Det avsteget började , då ni gick in i ettekonomiskt samarbete med de båda andra borgerliga partierna och exponerade erpå del sättet. Denförfattningsrevision som vi skall diskutera i vill jagmedverka lill. Jag är medveten om atl i ett kortsiktigt perspektiv är inte majoritetsvalen möjlig lösning. Men det finns intresse för ett effektivareupplösningsinstitut och röriiga valperioder till , vilket är steg irätt riktning mot ett mera engelskt parlamentariskt system, där jag ser enstark regeringsmakt som nödvändig för att klara de problem som möter människornai samhället. "BERTILFISKESJÖ (c) replik: När det gäller möjliga regeringskombinationer vill jag bara avsluta medatt säga att och andra ledande socialdemokrater i valrörelsen gjordeklart att socialdemokraterna ensamma skulle bilda regering, om densocialistiska sidan vann majoritet. Och jag är alldeles övertygad om att deockså - även om de bara hade haft ett mandats majoritet -gladeligen hade bildaten socialdemokratisk minoritetsregering och inväntat det passiva stödet frånkommunisterna i . Talmannenanmälde att anhållit att lill protokollet få antecknat att haninte ägde rätt till ytteriigare replik. MARGOTHÅKANSSON (fp): har visst just nu lämnat kammaren, men jag kan i allafall inle underlåta alt efter den här intressanta debatten säga ett par ordtill honom. Han undrade om den liberala vänstern inte finns längre. Det ärkanske att ta i väl mycket. har föriorat elt mandal . Detfinns valkretsar där har gått fram. a. i har vi stärktvår ställning . har ju i entrepariiregering och som ensamt regeringsparti under den gångnaperioden fått förverkliga mycket av sin politik. Det är viktigt för eltliberalt parti. Vi kommer givetvis atl fortsätta all göra detta, så jag trorinte all behöver vara alltför orolig. NärOlle rekommenderar majoritetsval tycker Jag alt man för klarhetensskull också bör belysa i hur hög grad det liberala partiet i harinflytande i underhuset och överhuset. Dess inflytande är plus minus noll. Medmajoritetsval kommer det liberala partiet där hell bort. Herrtalman!Sveriges folk har för sagt ifrån atl landet skallstyras av en icke socialistisk regering. Med en, som det harsagts här i kammaren, knapp majoritet i med endast ett mandalsövervikt skall de tre icke-socialistiska partierna föra en politik i helafolkets intresse. Detta ställer givelvis krav också på oppositionspartierna,som får försöka svälja sin besvikelse och också de inför ett problemfyllt1980-tal arbeta för och vara benägna till samförslåndslösningar i alla desakfrågor som väntar på sin lösning. Attvara öppen för andras synpunkter och idéer är en för de flesta människorvärdefullare egenskap än att tro att man själv har de absolut bästa lösningarnapå alla frågor. Del finns förvisso många problem att lösa, och denregeringsförklaring som lagts fram anger inriktningen och grunden förregeringens arbete. Detviktigaste är atl förbättra ekonomin och klara sysselsättningen. I dessa frågorhar regeringsförklaringen en liberal inriktning. I övrigt har viktigafolkpartikrav och liberala synsätt fått ett starkt genomslag. Exempel på dellaär en förstärkning av lagen om Jämställdhet i arbetslivet och utbyggnaden avöppenvården, som skall inriktas på ett system med husläkare. Marginalskatternasänks, och en utbyggnad av barnomsorgen fullföljs. En slark markering görsockså av all resurserna under svåra år i ekonomin i första hand skall satsas påutsatta grupper som handikappade och sjuka. Deekonomiska problem och det ansträngda budgetläge som vi måste leva med kräverstor återhållsamhet med nya reformer. Men det är inte minst i ett sådantekonomiskt läge viktigt atl regeringsförklaringen lägger en grund förregeringens arbete som är klart socialliberal. Undersocialdemokraternas två sista regeringsår minskade industrins produktion medhela . Under 1978-1979 ökar industriproduktionen med . Detta sätterspår också i sysselsättningen. Inom industrin väntas ca 25 000 fler jobb kommatill Inflationenligger även med den höga augustisiffran, som väsentligen berodde påoljepriserna, på en årslakt av 8,3 96. Del är lägre än genomsnittet förindustriländerna och ungefär hälften av den inflationssiffra som fram i partiledardebatten i TV före valet. Vad som händer medinflationen 1980 beror i hög grad på vilken ekonomisk politik som förs ochvilka löneavtal som sluts. Denfortsatta utvecklingen i av tillväxt, standard och sysselsättningkommer alt bli beroende av om vi kan upprätthålla och förbättra vårkonkurrenskraft på den inlernalionella marknaden. Meden socialdemokratisk politik, som hade betytt avsevärt högre kostnader förindustrin, skulle vi ha haft elt betydligt sämre läge inför 1980-talet än vihar . En marknadsekonomi som stimulerar företagen, som gör det möjligt attsälja def vi tillverkar både här hemma och utom landet på export, och ettnäringspolitiskt gynnsamt klimat är den bästa garantin för en fortsatt sundekonomisk tillväxt i . Låtmig så efter denna lilla allmänpolitiska översikt över hur regeringspolitikenoch därmed politik skall drivas övergå till aftberöra de problem som mitt län, , står inför. har IngvarSvanberg belyst de stora problem som har. Jag skulle vilja liknaBlekinge vid eu i . regionalpolitiska propositionen, som lades fram av folkpartiregeringen den22 , fastslogs alt "arbetets värde för individen måste vara enviktig utgångspunkt för regionalpolitiken. är full sysselsättning enförutsättning för att effektivt kunna utnyttja landets resurser.Regionalpolitiken måste inriktas på att undanröja förvärvshinder och fördelaarbetstillfällen inom landet så att rimlig regional balans uppnås." Detär onekligen vackra och tänkvärda ord. För är de dock ganskaorealistiska. har haft en svag befolkningsutveckling under 1970-talet.Länsstyrelsen i räknar med en minskning från 154 500 invånare år 1978till 149 000 invånare 1985. Länets förvärvsfrekvens ligger något lägre änrikets, och arbetslösheten ligger något över riksgenomsnittet. harjämfört med riket större andel sysselsatta inom industrin, medan servicesektornär relativt liten. Verkstadsindustrin svarar för en betydande andel avindustrisysselsättningen. Konjunkturnedgången inom metall- ochverkstadsindustrin har därför medfört problem på arbetsmarknaden i länet.Visserligen har omfattande åtgärder satts in för atl hävda sysselsättningen ilänet, inte minst i Olofslröm, men trots detla fortsätter den negativautvecklingen i vårt län. Karlskronaär del enda primära centrum i som har en negativ utveckling. Enstarkt bidragande orsak till detta är den stora avtrappning av statligaarbetstillfällen som länet, och då speciellt , under en lång följd avår varit utsatt för. Det har varit inom försvaret. Försvaretspelar en stor roll i näringsliv. var 2 880 personeranställda i försvarssysselsättning i länet. Del betyder att av den totalasysselsättningen i länet var baserad på försvaret. För riket i dess helhet ärmotsvarande siffra 1,5 96. Försvaretär med något undantag lokaliserat till och . I de tvåkommunerna är givetvis försvarssysselsättningen av stor betydelse och svaradeår 1975 för 9 resp. 6 96 av den totala sysselsättningen. Enligtde prognoser har gjort väntas ca 100 sysselsättningstillfällenförsvinna inom försvaret . Jag tror dessvärre audel kommer au bli ännu fier. Tyvärrär det väl så att de flesta län dras med bekymmer, och varje riksdagsledamotanser kanhända att Just hennes eller hans län har de värsta bekymren. Helalandet kan givetvis inle förvandlas till ett stödområde, men nog är det för ossriksdagsledamöter från märkligt aft det skall vara så svårt att fåutskott, departementet och regering - oavsett vilken regering vi har - attbegripa atl har en ytterst kritisk situation. Länet har under enlång period, ända från 1950-talel, berövats slatliga arbetstillfällengenom minskning av antalet försvarsanställda. Trots det har länet aldrig fåttdel av någon statlig utlokahsering. Det är som om man inte upptäckt att landethar ett landskap i sydost som skulle vara lämpligt för många slag av statligverksamhet. Viinvånare i vill dock inte stillatigande beskåda denna utarmning avvårt län. Vi vill slåss för vår räli atl leva vidare som självständigt län medmer av de viktiga förutsättningar som detta kräver. Vi behöver en merdifferentierad arbetsmarknad och mer högre utbildning. Vi kräver att denstatliga verksamhet som skall utlokaliseras från eller nylokaliserasnu äntligen skall placeras i . som står närmast i tur för utlokahsering är Statshälsan. Visseriigen rördet sig inte om många arbetstillfällen, men det bör inte innebära några problematt placera den verksamheten i , eflersom den är ny. Den behöver endastligga i under organisationsarbetets uppbyggnad. iBlekinge har i denna fråga agerat med stor beslutsamhet. Högskoleutbildningen iBlekinge län behöver förstärkas. allutöka den högre utbildningen i länet om vi skall få behålla de av våra ungdomarsom önskar en eftergymnasial utbildning. Länet har unika möjligheter att kunnabygga ul en högre utbildning inom t. ex. flskeribiologi, hydrografi ochhavsforskning. Vi hoppas givetvis atl den ökade industrisysselsättningen ochkonjunkturuppgången skall få positiva effekter också för . Vi ärberedda att på alla sätt själva göra de insatser som krävs av oss för enpositiv utveckling av länet. Men för att lyckas krävs större förståelse fråncentrala myndigheter och verk och en beredvillighet från staten att salsa ocksåpå elt län i sydöstra delen av landet som har bekymmer. (vpk): Bildningsfrågor har alltid varit av centralt intresse förarbetarrörelsen. Arbetarrörelsens bildningsidé hade en gång som kärna strävanatt vara elt kulturpolitiskt alternativ lill den borgerliga kulluren. För attkunna kämpa sig fram till makt behöver det arbetande folket en bredmedborgerlig allmänbildning, en självständigt utarbetad förståelse för socialasammanhang. Kampengällde då som utvecklandet och utformandet av det egna bildningsarbetel menockså en omvandling av klassamhällets bildningsväsen -den gamla skolan. Dåarbetade man för att det indelade skolväsendet skulle avskaffas, att skolgångenskulle vara kostnadsfri och fri från kyrkoväldet. Man trodde att bara detorättfärdiga skolsystemet avskaffades och alla formellt sett fick lika rätltill utbildning, så skulle problemen vara lösta. Och de reformer som genomförtsunder 1900-lalet har naturligtvis haft flera positiva effekter, menklasskiktningen finns kvar. Socialdemokraterna har därtill tilltrott denna reformverksamhet påskolans område en så slor betydelse atl den egna bildningsverksamhetenförsummats och det då de kommersiella krafterna utanför skolanvuxit sig allt starkare. Man har till den grad föriitat sig på den avkapitalismens värderingar borgeriigt dominerande skolan all man överlämnatarbetarklassen och dess barn till kulturindustrins stålmän. Utbildningsfrågornahar aldrig i grunden politiserats av ledande socialdemokrater, utan man har t.o. m. berömt sig av att skolfrågorna i regel löses i största endräkt medborgarna i . Den socialistiska delen av arbetarrörelsen har alltid betraktatutbildningsfrågorna som en hörnsten i klasskampen. Vi vägrar därför attacceptera den defensiva hållning som man på många håll intar inför denreaktionära offensiv inom hela kultursektorn som har kommit till uttryck underde av ekonomisk kris. Vi vägrar atl acceptera den flathet som harkommit till uttryck inför främst rop på lag och ordning, drill ochdisciplin i skolan -ett skall som tyvärr också delar av arbetarrörelsen ochandra som vill hävda att de har en anknytning till arbetanörelsen har instämti. Iårets regeringsförklaring sägs: "Skolan skall fostra till ansvar och godaarbetsvanor. Ordning och arbetsro i skolan främjas bl. a. av en väl fungerande Föräldrainflytandet i skolan förstärks." Atlhävda, som bl. a. gjorde , att det skall vara arbetsroi skolan är Ju en banalitet och ingenting annat.