prot · G309133 · 1979-12-31 00:00:00 — De bedriver ocksåverksamhet av ett slag som värderas positivt av de flesta svenskar och har iallmänhet mycket begränsade omkostnader tack vare de ideella insatserna.Mission, utvecklingshjälp och katastrofbistånd utgör ett, som många menar,nödvändigt och med rätta uppskattat komplement till de statligabiståndsinsatserna. Utskottsmajoriteten menar att även det begränsade förslagsom motionärerna för fram skapar gränsdragningsproblem. Vi reservanter trorinte att så blir fallet. Det är klart att man kan föra ett resonemang om attdet finns många andra ändamål, som staten med lika stor rätt borde uppmuntragenom att ge skatteavdrag för bidrag. Men det förhållandet att man inte nu tarmed en större krets bör enligt vår mening inte hindra att man börjar med dettarelativt begränsade och väl avgränsade avsnitt. Det är lätt att särskilja.Värdet av insatser på detta område är praktiskt taget oomstritt, och Skattelättnad för gåvor tiU utvecklingsbistånd m. m. Skattelättnad för gåvor till utvecklingsbistånd m. rn. erfarenheterfrån detta fält kan visa hur man senare kan vidga kretsen till liknandeinsatser på andra områden. Det av majoriteten anförda skälet att ingenting nytthar tillkommit sedan frågan sist behandlades i vill jag intebestrida. Under de bortåt som motionsvis fört framden här frågan har de flesta skäl både för och emot förslaget tagits fram. Vihar också varit beredda att modifiera det ursprungliga förslaget både när detgäller omfattning och när det gäller utformning. Hur man til syvende og sidst värderar skäl och motskälberor nog mer på den ideologiska inställning man bekänner sig till. Vill manatt allt stöd till ideella organisationer skall slussas till dem via direktastatliga bidrag är det naturligt att säga nej till förslaget. Vill man däremotstimulera enskild offervilja och enskilda initiativ för att kompletterasamhällets direkta insatser, ja, då är man positiv till det framlagdaförslaget. För oss i är ställningstagandet självklart;den enskilde individens engagemang är oumbärligt i all hjälpverksamhet, ochsamhälleliga insatser ger aldrig så god avkastning som när de kopplas medenskilda människors idéburna insatser. Det förslag som vi reservanter står för kostar en del iform av uteblivna skatteintäkter. I proposition 160 våren 1979räknade man med ett inkomstbortfall om 20 milj. kr. Det menar vi börfå plats i kommande budgetar. Om förslaget bifalles blir första året medavdragsrätt 1981, vilket innebär att belastningen kommer till synes först vid1982 års taxering och påverkar budgetutfallet först /83. Även om man intehar möjlighet att fundera över hur budgeten /83 skallutformas, har vi velat peka på möjligheten av att använda viss del av en höjdtobaksbeskattning som ett finansieringsalternativ. När förslaget för aktuelltbudgetår föreligger kan måhända besparingar på andra områden utgöra ett bättrealternativ. Vi är under alla förhållanden beredda att finansiera skattebortfallet. Jag beratt få yrka bifall till reservationen. I detta anförande instämde , ,, , , , , , , , och (alla fp). håller gärna med om attideella föreningar utför ett synnerligen värdefullt arbete för samhället. Dethar också tagit sig uttryck i att skatteutskottet har befriat ideellaföreningar från skatt på deras egen inkomst. Utskottet har alltså sagt attsamhället inte skall ta ut någon skatt av dessa föreningar i deras arbete, ävenom de skulle utföra arbete som ligger vid sidan av det ideella. Vigår också med på att biståndsverksamhet är värdefull och att sådana insatser ärvärda samhällets Defår också samhällets stöd - det har vi blivit på det klara med, om vi har hörtdagens debatt och varit med om det beslut som fattades här dettaärende började behandlas. Men varför vill då skatteutskottet inte vara med om deförslag till skattelättnader för givare som förs fram av ? Ja, vihar åberopat två skäl, och de skälen tycker vi är väldigt goda. Det ena skälet är gränsdragningsproblematiken, som kanvara dubbel. Det gäller att ta ställning till frågorna: Vilka organisationer ärdet som sysslar med det som nämnts i de här frågorna? Varför skall annan ideellverksamhet anses vara sämre än just biståndet till ? Det är svårt att avgöra de här två sakerna som rörgränsdragningsproblematiken. Men den senare frågan är minst lika viktig somden första. Vi hävdar nämligen att gåvor av skattemedel är någonting som skallavgöras av , inte av den enskilde givaren. Det som föreslås är ändåatt samhället skal) bidra med hälften av inkomstskatten på det som han ger. Vitycker att samhället om det skall bidra med skattemedel också bör bestämma vadde skall användas till, och då kan också många andra ändamål komma i fråga. Vi tycker alltså att det är ett olämpligt system att denenskilda människan skall få avdragsrätt för gåvor. Det kan inte vara någonsärskilt glad givare som kräver skattelättnader för att lämna sitt bidrag. skänks det oerhört mycket pengar till de aktuella ändamålen, och det måsteman uppskatta. Det är fråga om givarnas egna obeskattade pengar. Men då tyckerjag att det inte kan ligga någon särskild uppmuntran i att det, somman ger av egna pengar, också lämnas bidrag av samhällets pengar. Det är deprincipiella invändningar vi har emot detta förslag. Jag beratt få yrka bifall fill utskottets hemställan. Skattelättnad för gåvor till utvecklingsbistånd m. m. WILHELMGUSTAFSSON (fp): säger att det är bättre attsamhällets stöd till en viss verksamhet lämnas via direkta bidrag i stället förvia skatteavdrag. Det kan naturligtvis i en hel del fall vara rikfigt. Men vadmotionärerna och hävdar är att kompletterande stöd från ideellt ochhumanitärt verkande organisationer i många fall är ett helt nödvändigt inslag ivårt biståndsarbete, och vi menar att detta stöd skulle kunna byggas utytteriigare, om en gåvoskattereduktion infördes. Vi vet att det finns mångahjälpbehov som aldrig nås av det etablerade u-landsbiståndet och att enskildaorganisationers initiafiv och offervilja där kan göra underverk. Det är just denna frivilliginsats vi vill stimulera, ochvi tror inte att dessa givare hör till den kategori av människor som kanskesäger sig: När nu staten ger en del, räcker det att jag ger så här mycket. Tvärtom tror och vet vi att de människor som ger pengar idessa sammanhang är människor som stimuleras att säga; Det är bra om jag gerännu mer, så får de också ett ytterligare tillskott'från staten. Det är demänniskornas offervilja vi vill ta vara på. Skattelättnad för gåvor till utvecklingsbistånd m. in. ERIKWÄRNBERG (s); Jag tror att det kan vara så somWilhelm säger, att enskilda människor kan komplettera desamhälleliga hjälpinsatserna, i och på andra håll, inkl. i Sverige.Det gör de också, och det tycker jag att vi skall uppskatta. Jag tycker dockatt det är orimligt att den enskilde för att ge sitt bidrag skall kräva attsamhället ger en motsvarande del. Under sådana förhållandena har man gått ifrånden givandets princip som också jag tycker är den riktiga. Om det gäller attanvända samhällets pengar, skall samhället också besluta om till vilka ändamålde skall gå. WILHELMGUSTAFSSON (fp): Jag tror inte att den givande resonerar pådet sätt som tycks föreställa sig. Jag tror att han i stället,som jag sade tidigare, känner en sådan tacksamhet för att hans insats utökasatt han bara på den grunden är beredd att vara med om ytterligare insatser. Vidare vet mycket väl att vi i folkpartietgärna skulle se att man kunde sträcka sig längre än till den snävt avgränsadekrets av ändamål som avser u-landsbistånd och motsvarande. Men även om vi i ochför sig skulle vilja bredda denna krets, tycker vi att man nu kan börja medden, för att få tillfälle att pröva de erfarenheter som detta kan ge. Överläggningen var härmed avslutad. Propositioner gavs på bifall tilldels utskottets hemställan, dels reservationen av och , och förklarades den förra propositionen vara med övervägande jabesvarad. Sedan begärt votering upplästes och godkändesföljande voteringsproposition: Den som vill att kammaren bifaller skatteutskottetshemställan i betänkande den det ejvill röstar nej. Vinner nejhar kammaren bifallit reservationen av och Vid omröstning genom uppresningförklarades flertalet av kammarens ledamöter ha röstat för ja-propositionen. DåWilhelm begärde rösträkning verkställdes votering medomröstningsapparat. Denna omröstning gav följande resultat: 1979/80:46med anledning av propositionen 1979/80:86 om taxering av industribyggnader järnte motioner 1979/80:49 med anledning av propositionen 1979/80:141 om ändring i stämpelskattelagen(1964:308) Kammaren biföll vad utskottet i dessa betänkandenhemställt. § 7 Föredrogs justitieutskottets betänkande 1979/80:34 medanledning av propositionen 1979/80:100 såvitt gäller anslag till kriminalvårdenjämte motioner. Punkterna 1 och 2 Kammaren biföll vad utskottet i dessa punkter hemställt. Regeringen hade i propositionen 1979/80:100 bil. 5() under punkten E 2 (s. 85-90) föreslagit attdels godkänna den i propositionen beräknade resultaträkningen för förvaltningav fastigheter, dels till Kriminalvårdsanstalterna för /81anvisa ett förslagsanslag av . I detta sammanhang hade behandlats motionerna 1979/80:412 av m.fl. (vpk), variföreslagits att hos regeringen begärde förslag om försöksverksamhetmed medborgarvittnen och med fast stationerad personal från de socialamyndigheterna vid de allmänna häktena. 1979/80:474 av m. fl. (vpk), vari hemställtsatt skulle uttala sig för och hos regeringen anhålla om åtgärder ochförslag i syfte att åstadkomma en radikal förändring av situationen på landetskriminalvårdsanstalter i enlighet med vad som anförts i motionen, innebärandeatt i första hand följande punkter skulle förverkligas med det snaraste: 1. ett erkännandeav Förenade Fångars () som förhandlingspart ikriminalpolitiska frågor, 2. isoleringsstraffetsavskaffande och avskaffande av isolering som behandlingsmetod inomkriminalvården, 3. att inrättandetav drogfria avdelningar på fängelserna underlättades, 4. förbättrade permissionsmöjligheter och medveten användning av permissioner irehabiliteringssyfte. 5. senareinlåsning , 6. genomförande avsystemet med marknadsmässiga löner. Nr 133 7. kraftigt förbättradestudiemöjligheter, vad gällde både teoretiska och 8. bättreoch tätare kontakter med organisationer och människor utanför i . . r o 1 9. ett snabbare förverkligande avlokalanstaltssysteinet, 10. att de utländska fångarnas permissionsbestämmelser ochfritidsaktiviteter gavs ett reellt innehåll, 1979/80:1114 av m. fl. (s), 1979/80:1118 av m.fl. (m) såvitt nu var i fråga (yrkande 4). 1979/80:1119 av och (båda s). 1979/80:1121 av m. fl. (c) såvitt nu var ifråga (yrkande 2) samt 1979/80:1606av och (båda fp). 1. att riksdagengodkände den av departementschefen beräknade resultaträkningen för förvaltningav fastigheter, 2. alt riksdagenbeträffande medelsberäkningen med bifall till regeringens förslag tillKriminalvårdsanstalterna för /81 anvisade ett förslagsanslag av863 , 3. att riksdagenbeträffande avskaffande av isolering inom kriminalvården skulle avslå motionen1979/80:474 i denna del (delvis), 4. att riksdagenbeträffande mindre anstaltsavdelningar skulle avslå motionen 1979/80:1114 ochmotionen 1979/80:1119 i denna del (delvis), 5. att riksdagenbeträffande marknadsmässiga löner skulle avslå motionen 1979/80:474 i dennadel (delvis), 6. att riksdagenbeträffande fritidsverksamhet och kontakter med yttervärlden skulle avslåmotionen 1979/80:474 i denna del (delvis) och mofionen 1979/80:1119 i denna del(delvis), 7. att riksdagenbeträffande kvällsinlåsning skulle avslå motionen 1979/80:474 i denna del(delvis), 8. att riksdagenbeträffande Förenade Fångars skulle avslå motionen1979/80:474 i denna del (delvis), 9. att riksdagenbeträffande förbättrade permissionsmöjligheter m. m. skulle avslå motionen1979/80:474 i denna del (delvis), 10. att riksdagenbeträffande studiemöjligheter inom kriminalvården skulle avslå motionen1979/80:474 i denna del (delvis), 11. att riksdagenbeträffande utvärdering av skulle avslå motionen1979/80:1118 i denna del (yrkande 4), 12. att riksdagenbeträffande narkotikafria enheter skulle avslå motionen 1979/80:474i denna del (delvis) och mofionen 1979/80:1121 i denna del Nr 133 (yrkandet 2), den 13. att beträffande rutinmässiga urinprov skulleavslå motionen 29 anril 1980 1979/80:1606, 14. attriksdagen beträffande personal vid allmänna häkten skulle avslå Kriminalvårdsan-rnofionen 1979/80:412 i denna del (delvis), Halterna 15. att beträffandemedborgarvittnen vid allmänna häkten skulle avslå motionen 1979/80:412 i dennadel (delvis). MARIE-ANNJOHANSSON (vpk): I justitieutskottets betänkande nr 34behandlas två vpk-motioner. Motion 474 handlar om förhållandena på fängelserna och geri tio punkter olika förslag till åtgärder som redan nu måste vidtas för attförbättra förhållandena på fängelserna och i handling leva upp till de stoltaparollerna om "återanpassning" och "rehabilitering" - detsäger sig ju alla partier vilja åstadkomma när det gäller den svenskafångvården. Samtliga motionens förslag har avstyrkts av utskottet, ochman anger för de olika punkterna olika skäl för sitt avstyrkande. Man hänvisartill pågående utredningar och undersökningar och till det rådande budgetläget,och i vissa fall gör man inga kommentarer alls. Låt mig börja med att generellt konstatera att trots attden borgerliga regeringen försatt oss i ett dåligt budgetläge är det då intesärskilt konstruktivt eller framsynt att hänvisa till detta budgetläge när detgäller just kriminalpolitiken. På det här området, liksom i och för sig på deflesta andra, är det dålig politik att ha ett alltför kortsiktigt perspektiv.Det är ju så att det som läggs ned i pengar nu för att förbättrakriminalvården, det har man igen genom minskad kriminalitet och kanskeframför allt genom färre återfallsförbrytare. Den insikten tycker jag att mansaknar i utskottets betänkande. De motionskrav man avstyrker med hänvisning tillbudgetläget är dels önskemål om bättre och tätare kontakter med organisationeroch människor utanför anstalterna, där utskottet i sak delar motionärernasuppfattning, dels krav på senare inlåsning , där utskottet anseratt de negativa effekterna av den nuvarande ordningen är högst begränsade. skriver självt några rader tidigare att isoleringsutredningen ansågatt den nuvarande tidpunkten för kvällsinlåsningen, , utgjorde hinderför många tänkbara fritidsaktiviteter. Det är klart att man som ledamot avjustitieutskottet och som riksdagsledamot kan tycka att den här ordningen harhögst begränsade negativa effekter. Frågan är om den uppfattningen delas av deintagna på våra fångvårdsanstalter. Vpk menar att de här två kraven är högst berättigade ochbör bifallas av . Jag vill också kommentera några av de andrakraven som har rests i motionen. Vpk återkommer i denna motion med kravet om att avskaffaisoleringsstraffet. Det finns många goda skäl för att bifalla det kravet. För det första ärdet ju ett utdömande av straff istraffet, som dessutom kan göras av en enda tjänsteman ikriminalvårdsstyrelsen. Detta går helt vid sidan av domstolarna, som ju är desom skall utdöma straff i det här landet. Isolering är för det andra psykiskt skadligt förmänniskor, även isolering . Detta är belagt i flera utredningar. Utskottet anser att det f. n. saknas förutsättningar föratt helt avvara isoleringsåtgärder. Vi kan inte dela den uppfattningen utananser att förslag om isoleringsstraffets avskaffande bör läggas framför . Vi menar att de konflikter som kan uppstå mellan fångarmåste lösas på annat sätt. Det får man f. ö. göra pä andra områden i vårtsamhälle, där konflikter uppstår. Det är när människor på ett eller annat sättstår i ett tvångsförhållande till staten som man gör det bekvämt för sig ochtillgriper den förnedrande åtgärden att isolera och låsa in folk. En åtgärd, menar vi, vore att erkänna fångarnas fackligacentralorganisation - FFCO. Man måste ta till vara de konstrukfiva förslagFFCO har. Denna organisafion måste också ges möjligheter att föra de intagnastalan gentemot t. ex. , och den måste ges möjlighetertill representation i alla de utredningar som finns på det här området. Utskottet refererar för sin del vad isoleringsutredningensagt om medinflytande för intagna men kommer inte med några egna synpunkter ipositiv riktning utan står kvar vid sina tidigare ställningstaganden. Ingentingskall alltså förändras, vilket vi i vpk inte kan acceptera. Vi anser att dekrav som ställs i motionen är berättigade. I motionen tar vi också upp frågan om marknadsanpassadersättning för det arbete fångarna utför. Det är ett rättvisekrav - det skallvara lika lön för lika jobb, oavsett om arbetet utförs innanför eller utanförfängelsemurarna. De försök som pågått bl. a. på Skogomeanstalten i hardessutom varit mycket positiva. Det har varit positivt för de intagna att fågöra en budget, att få ta ett ekonomiskt ansvar, att kunna klara upp sinekonomi och dessutom ha pengar sparade för att klara den första, viktiga tidenefter fängelsestraffet. Det borde, tycker vi, vara tid nu att samla sig ochfatta ett beslut i denna fråga. Jag skall, för att spara tid, inteytterligare kommentera den här motionen. Låt mig bara konstatera att utskottetutförligt har behandlat de flesta kraven i motion 474, vilket i sig ärpositivt. Det är därför förvånande att utskottet enbart har nämnt kravet på attde utländska fångarnas permissionsbestämmelser och fritidsaktiviteter ges ettreellt innehåll och sedan inte har kommenterat det i texten. Jag undrar om vikan utgå ifrån att de här frågorna tas upp i den undersökning som nämns ibetänkandet. Det är också förvånande att utskottet inte allskommenterat kravet på ett snabbare förverkligande av lokalanstaltssystemet. Imotionen föreslår vi alltså att man går snabbare fram än vad som föreslagits avregeringen. Låt mig slutligen kort beröra motion 412, somhandlar om förhållandena vid våra allmänna häkten. Just vid häktning är människor som mest utlämnade åtmaktapparaten. Man känner för det mesta inte till vilka rättigheter man har -de rättigheter som utskottet redogjort för i betänkandet och som också nämnts imotionen. Om det uppstår ett antagonistiskt förhållande mellan personalen ochden intagne, så försvinner ju de här rättigheterna ofta i hanteringen. Ipraktiken fungerar det alltså inte alltid så bra som i teorin. Därför menar vii motionen att det kunde vara bra att pröva möjligheten med fast stationeradpersonal vid våra häkten som inte sorterar under polismyndigheten utan underden sociala myndigheten. Det skulle, menar vi, stärka den intagnes möjligheteratt få den hjälp han eller hon är berätfigad till . Jag noterar att utskottet ser positivt på ett ökatengagemang från de lokala sociala organens sida enligt våra krav. Det är barabeklagligt att man då inte tillstyrker våra relativt blygsamma krav på enförsöksverksamhet enligt denna linje. Motionens andra delkrav påförsöksverksamhet med medborgarvittnen vid de allmänna häktena har enligtutskottet redan aktualiserats i och med att det skall prövas på allmänna häkteti . Det är positivt, anser jag, men hindrar inte att vi bifallermotionen. Låt mig också bara hoppas att denna försöksverksamhet snart får tillföljd att medborgarvittnen införs även vid andra häkten, där samma problemfinns. Med det anförda ber jag att få yrka bifalltill motionerna 412 och 474 på samtliga punkter. BERTILLIDGARD (m); Jag ber inledningsvis att få yrka bifall fillutskottets hemställan såvitt gäller anslagen till kriminalvården och därmedockså hemställa om avslag på de yrkanden som just nu harframställt. Om utskottets hemställan bifalles, kommer kostnaderna förkriminalvården att stiga med 157 miljoner till 863 miljoner. En del av depengarna är inte alldeles nya utan kommer från ett annat anslag, men det är ialla fall en kraftig ökning av anslagen till kriminalvården. Omkommunistmotionerna bifölls skulle anslaget överslagsvis behöva ökas medytterligare någonting mellan 75 och 100 miljoner, och till det kommer en delutgifter som över huvud taget inte på förhand kan uppskattas. Att detta inuvarande läge inte låter sig göra är alldeles för uppenbart för att jag skallbehöva gå in på en detaljgranskning av de olika punkter som berört. skall i sanningens och ärlighetens namn sägas attflertalet av de frågor som kommunisterna tagit upp i sin motion hör till defrågor som vi är allmänt överens om här i . Det framgick också av detförra anförandet, att det råder egentligen inte så förfärligt storamotsättningar i sak mellan oss i huvudfrågorna. Jag kan som ett litet exempel,när det gäller en av de frågor tog upp - senareläggningenav inlåsningen på anstalterna - erinra om att utskottet vari hög grad enigt om att där behövde göras en justering och att det är en saksom vilar i avvaktan på att man kan finansiera det hela. Saken är inte alldelesobetydlig i kostnadshänseende. Jag skulle kanske t, o, m, kunnabidra med ett nytt argument för att man allvarligt skall fundera påsenareläggning av inlåsningen. Jag tycker att den som vi har fått ,med en timmes förskjutning, också är någonting som talar för att den här sakenbör prövas på ett positivt sätt även i en besvärlig ekonomisk situation. På en punkt är vi inte överens, och där tror jag inte attvi kan övertyga varandra. Det är en fråga som varit föremål för myckendiskussion här i kammaren - det gäller att den organisation som kallas FörenadeFångars skall ges status av någon sorts fackförening för deintagna. Vi har i betänkandet liksom tidigare utförligt redovisatvarför vi anser att detta inte är lämpligt och framhållit att det kanske rentav skulle kunna leda till litet omöjliga situationer inom fångvården. Sedan vill jag uttrycka viss förvåning över att man påkommunisthåll, trots att lagstiftningen genomfördes , ännu inte harupptäckt att isoleringen som disciplinbestraffningsmedel är avskaffad. Dettahar återkommit i mofioner från kommunisterna , och vi har lika snällti utskottet skrivit att denna isolering är avskaffad pä anstalterna. skall jag inte uppehålla mig så mycket vid det, men jagskulle för kommunisternas talesman vilja påpeka att vi i utskottsbetänkandetsäger att vi härvidlag delar den uppfattning som departementschefen har, attförutsättningar/, n. saknas att helt avvara isoleringsåtgärder inom kriminalvården.Jag tycker att ni också rätt starkt skall fästa er vid att vi skriver/, n., fördetta är ju en sak som är på gång, och man funderar på vilka lösningar manskall kunna åstadkomma. Med andra ord; Trots att det formellt har varit nödvändigtför oss att avstyrka motionerna, så innehåller de ju mycket av låt mig sägakriminal-vårdspolitiskt allmängods som vi allesammans är överens om och där jaghoppas att vi skall finna en lösning även tillsammans med kommunisterna, närpengar efter hand ges för en lösning av dessa problem. (vpk); Mycket kort om detta med pengar: Vi ärtydligen ganska överens om det mesta - det kunde jag också konstatera när jagläste betänkandet. Då är det beklagligt att utskottet inte inser att det ändågäller pengar som man får igen genom lägre återfallsfrekvens ochannat och att det alltså är riktigt att investera mer pengar här än vadutskottet vill göra. Sedan detta om isolering: Jag kantydligen utgå från att man kommer att lägga fram förslag om ettavskaffande, om man bara hittar ett sätt att göra det på. Det tycker jag i såfall är positivt. BERTILLIDGARD (m): Beträffande argumentet om investeringar somlönar sig: Det är alldeles rätt som sägs, att om man investerar ikriminalvården så får man ut ett resultat av ungefär det slag som antyds. Detär bara det att detta kan sägas om det mesta av offenflig verksamhet. Vi kansäga det på skolområdet och på alla möjliga områden - att bara vi satsar pengar så får vibättre resultat. Men Nr 133 f. n. är situationen den att vi inte har depengarna, utan vi är hänvisade till en mycket hård prioritering. Det är deförhållandena vi arbetar under. MARIE-ANNJOHANSSON (vpk); Med risk för att bli tjatig kan jag påminnaom det beslut som har fattats om att flytta från det här , någotsom kostar ganska mycket pengar och som vi tycker är ganska onödigt.