prot · G30973 · 1979-12-31 00:00:00 — Vad sade i denna artikel var helt enkelt att omoljeberoendet, som är ett problem för den internationellastabiliteten, skulle öka så kraftigt som skulle bli följden om alla länderföljde recept att snabbavveckla kärnkraften, då skulle risken förpolitiska störningar öka högst betydligt. Det är ett tämligen rimligtresonemang alt föra. Dessutom bör det påpekas alt det är en myckel opraktiskoch dyrbar väg att gå om man först skaffar sig ett stort kärnkraftsprogram ochsedan med hjälp av avfallet från det som produceras tillverkar plutonium föratt framställa atombomber. Jag villdessutom påminna om alt det faktiskt är litet svårt att Nr 73 pj en ging tå bakom ett avtal omicke-spridning av atomvapen och sätta Onsdagenden likhetstecken mellan den fredligaoch den militära användningen av den 30 januari1980 nukleära teknologin. I självaverket är huvudinnebörden i icke-spridnings- avtaletatt atommakterna skall hjälpa de stater som skriver pä icke- Allmänpolitisk spridningsavtalet- och som därmedförbinder sig alt icke skaffa atomvapen - debatt med den fredliga användningen av kärnteknologin.Med delta avtal följer dessutomen rad internationella regler, bl. a. regler som innebär alt man internationellt kan övervaka att det inte sker någon avledning från Trots vad säger om att han har sålitet tid och vi andra så mycket, hinner jag dess värre inte gå in på LarsWerners kritik i övrigt. Han förfasade sig över att jag kallade hans parti förelt Glistrupparti. Jag tycker att mina exempel i det förra inlägget var ganskatalande i det avseendet. Ett Glistrupparti är ett parti som lovar runt men sominte någonsin är i närheten av tanken att behöva ta ansvaret för sina löften -i fall löften om t. ex. prisstopp, hyresstopp och kraftigalönehöjning- () replik: I morse sade litetföraktfullt att socialdemokraterna bara inriktar sig på överbud, så att de kanvinna en och annan voteringsseger i . Det var inte särskilt kloktsagt. När vi kräver någonting, så är det i allmänhet välmotiverat. Att förbättra arbetslöshetsersättningen är mycketvälmotiverat. Vi har drivit den frågan , och jag tycker att vi bitför bit börjar närma oss en voteringsseger. Det som sade om att detvar vårt fel är inte sant. Det väsentliga är dagsläget. I budgetpropositionensäger arbetsmarknadsministern: "Jag är inte nu beredd att biträdasamorganisationens förslag. Om väsentliga förändringar skulle inträffa kan detdock finnas skäl att senare under /81 ta upp frågan till förnyadprövning". Vi säger att det inte behövs några väsentligaförändringar. Del är illa nog som det är. Jag märker här att ni är på reträttfrån denna som jag tycker mycket dåliga ståndpunkt, och det hälsar jag medglädje. Vi kommer att mycket hårt och mycket konsekvent fortsätta att drivafrågan. Beträffande de övriga frågor jag ställde noterar jag medbeklagande att icke är med på de satsningar på alkoholpolitikensområde som vi vill göra och som inte skulle behöva riskera att bli föremål förskämtsamheter i revyer. När det gäller vinstavsältningarna säger attregeringen för en klok politik. Den tänker göra precis det som behövs. Men vaddet skall vara vet man ännu inte. Vi får väl se. När det gällerfamiljepolitiken säger att han står fast vid Man går inte med på något gammaldags konservativt könsrollstänkande.Del låter hugnesamt. Med det argumentet avfärdas centernsförslag till vårdnadsbidrag, och med det argumentet avfärdades i 70 fjol av den linje somcentern har fört fram. Man kan ju ha stilla förhoppningar om behandling av den här frågan,om nu verkligen menar att man i princip står fast vid sin tidigareåsikt. Så ett ord lill om budgetunderskotlel; Det är naturligtvisen oerhört dramatisk skillnad som har inträtt i det tonläge som de borgerligapartiernas företrädare anlägger. förnekade man i stort sett attbudgetunderskottet var ett problem. Det var ju nödvändigt. När vi lade framförslag till förbättringar - det kunde gälla fem miljarder eller tio miljarder,det var litet olika - tog man till den dubbla varianten att å ena sidan skildravilka oändliga vedermödor detta skulle innebära för de stackars medborgarna, åandra sidan säga - det var - att del ändå inle var tillräckligt. Jag kommer ihåg all vi som ett led i vår strävan vid någottillfälle ville höja bensinskatten med litern. En hel vår skrämde framförallt talesman folk med detta. Därefter höjde regeringenbensinskatten med litern. Men det väsentliga är ju att det är ni som harhaft ansvaret. Del är ni som har drivit den politiken som har lett till att vii dag har ett budgetunderskott som motsvarar av bruttonalionalprodukteneller . Som alla andra beräkningar är detalldeles för lågt räknat, såvitt man kan se. Det är alltså ett budgetunderskottsom är större än någonsin i vår historia och som är större än i något annatland, utom möjligen i , Det är ingen som har ett budgetunderskott somtillnärmelsevis är av denna storlek. Denna förstörelse av statsfinanserna harskett på den dramatiskt korta tiden av , I ert framtidsperspektiv finns inga utsikter, såvitt mankan se, till en förbättring. Därför säger vi: Då får vi lägga om politiken. Dämåste vi inrikta oss på att få ned inflationen från de som del minst blirmed er politik till någonting väsentligt mycket lägre. Om vi lyckas med det ochkan få igenom rimliga löneavtal kommer detta också att kraftigt stärkastatsfinanserna, och då kan vi ta det första steget. Men vi har bestämt oss för att den här gången kan vi inte barase budgetpolitiken som i sista hand uttryck för en misslyckad politik, ulan vimåste gå till roten med det allvarligaste av allt - inflationen som förstör såmycket av samhällsmoralen, som skapar så många orättvisor och som heltnaturligt driver fram väldigt stora kompensationskrav från löntagarnas sida.Det är där vi börjar. Efter allt vad jag har hört - en statsminister sombara talade centerpolitik och försökte värna intressen under en heldebattdag och en ekonomiminister som inte vågade tala om sin finansplan, förden är del ingen som tror på längre - begriper jag att vi får sätta in all vårkraft på att försöka utforma nya riktlinjer för politiken, så att vi slipperatt sakta skrida mot avgrunden. LARSWERNER (vpk) replik: Jag tolkar utrikesministerns svar så, att hanställer sig bakom sin statssekreterares mycket märkliga uttalande. Införfolkomröstningen skyr ja-sidan uppenbarligen inga medel, Inga argument verkarför osakliga eller felaktiga för att användas. All det förhåller sig såvisar följande: sade statssekreteraren så här viden folkpartikonferens inför folkomröstningen: Färre svenska reaktorer ändraringet. hotar ett världskrig om linje 3 segrar ifolkomröstningen. Utrikesministern får väl ändå medge att de hår tio dagarnasom skakade världen så våldsamt inte riktigt stämmer överens med verkligheten! Det finns ca 200 kärnkraflsreaktorer i världen. Risken förkärnvapenspridning minskar inte om vi avstår från sex reaktorer, sade utrikesministernsstatssekreterare vid konferensen. Innebär det att en ökning med ytterligare sexreaktorer inte ökar riskerna? Innebär inte en avveckling av de sex i drifttagna reaktorerna en minskning av riskerna, jämfört med ja-alternativet? Jag tror att det vore bättre om statssekreteraren ägnadesin tid och sin kraft åt nedrustnings- och fredsarbete i stället för att drivaosaklig skrämselpropaganda inför folkomröstningen om kärnkraften. Låt mig så kommentera den uppmärksamhet som harägnats kommunisterna i debatten här i dag- låt vara attsuperdemokraten hade den dåliga smaken att angripa mig när jag intehade rätt att replikera. Frågorna har gällt inställningen till demokratin. Det finns fortfarande grupper här i landet som visat, ochvisar en föraktfull inställning till demokratin. Dit hörde de konservativamaktägande kretsar som så länge lyckades förhindra den allmänna rösträttensinförande. Dit hörde den borgarmakt med en liberal regeringschef i spetsen sompå kallblodigt sköt ihjäl fem arbetare i en fredlig demonstrationnär de krävde rätt lill arbete. Dit hörde den samlingsregering av borgerligaoch socialdemokrater som under genomförde transportförbudmot den krets som kritiserade blodsgärningar och som hade ett färdigtförslag om partiförbud mot kommunisterna i skrivbordslådan. Dit hörde sammaregering när den internerade kommunister och andra anlifascister i speciellaarbetsläger på olika håll i landet. Dit hör de maktägande inom del privatägdanäringslivet och deras språkrör i stora borgerliga tidningar som försvarardiktaturen och fåtalsväldet i företagen. Och dit hör dagens högerparti, somvill förhindra rösträtt för invandrare. Det är naturligtvis ingen tillfällighet all somägandet och maktförhållandena i vårt land ställdes underintensiv debatt inom arbetarrörelsen presenterade ett program därman hade fräckheten att påstå att historien visar att massan av egendomslösaalltid hotat demokratin och friheten. Det är naturligtvis följdriktigt att detta påstås avledaren för ett parti som fortfarande inte har lyckats klämma fram ett rejältavståndstagande till mördarregimen i och som hyllade som bombningar för fred i . Det är ocksåföljdriktigt att detta påstås av den främste representanten för en regering,som spelar en roll som företrädare för och debesuttnas kamp för fortsatt fåtalsvälde. Detta fåtalsvälde demonstreras ocksådagligen. Man träffar uppgörelser i slutna bolagsrum, varvid man kan berövatusentals arbetare och tjänstemän arbete och utkomst. Detta är oförenligt medvarje Men för och högerkrafterna är det Nr 73 de egendomslösa som utgör hotet mot demokratin. Vi kommunister har fån slåss för de demokratiska ränighe- terna.Därför värderar vi dem högst. Därför är det också angeläget att slå------- ---- vakt omerövrade demokratiska fri- och rättigheter. Men hotet mot dessa Allmänpolitisk ökar i takt med kapitalismens oförmåga att klara de mestangelägna debatt uppgifterna. Bittra erfarenheter visar att reaktionenallfid har varit den att man har varit beredd att möta kraven om arbete, brödoch frihet med våld. Därför fortsätter vi kampen för demokratiska fri- ochrättigheter för de arbetande på arbetsplatserna. och ännu mindre har något attlära oss kommunister om demokrati. Därtill är det svenska högerpartietshistoria alltför fläckig, nedsmutsad av olika kulörer . Det är ganska starkt när ledaren för ettkommunistiskt parti säger att ledaren för ett liberalt parti inte har något attlära honom om demokrati. Var fanns kommunister pä den lid då vilade grunden till den svenska demokratin? Var i kommunisternasprogram finns något som gör trovärdigt att det partiet skulle komma altförvalla en demokratisk stat för den händelse man skulle få möjlighet altregera i det här landet? Varför talar man t. ex. i sina program inte ens omSveriges riksdag, utan diffust om "folkrepresenlation"?Förmodligen är det därför att riksdag i del lägel inte skulle passade "demokratiska ideal" som anser vara bättre än denuvarande. Låt oss en gång för alla slå fast att och jag menarolika saker när vi talar om demokrati. Vad vi menar vet svenska folket,nämligen den demokrati som vi har i , Låt mig sedan kommentera artikel. Han säger altdet är oljan som är målet för stormakternas strategiska manövrerande. Detär delta manövrerande som har skapat den oroliga situation vi nu upplever. Densovjetiska ledningen vet hur starkt beroende västindustrierna är avoljetillförseln. Man vet dessutom att de egna oljelillgångarna inte räckerlill. Ett självklart konstaterande är därför att om delta oljeberoendedrastiskt ökar, sä ökar naturligtvis också den konfliktanledning som harlett till all avspänningen har förbylts i upprustning och ökad misstänksamhetmellan stormakterna. redogjorde vidare för innebörden av delicke-spridningsavlal som under tillskyndan av, såvitt jag vet, allapartier i har ' skrivit under. Det innebär att man skall bistå deländer som åtar sig att icke skaffa atomvapen med ett utnyttjande på fredligtsätt av den nukleära teknologin. Jag sade också att man inte kan hylla detavtalet, om man sätter likhetstecken mellan militär och civilanvändning av nukleär teknologi. Jag tycker att det är bra att , denperson i detta land som kanske har den längsta erfarenheten avnedrustningsarbetel, har sagt detta klart ut. Nr 73 gick försiktigtvis inlein på den konkreta kritiken av hans Onsdagenden partis politik. Jag tror att jagsjälv, om jag varit kommunislledare, vilket 30 januari1980 förbjude, hade gjort på samma sätt.Det går nämligen inte att försvara den Bara på grund av vpk:s mer eller mindre fullständiga obetydlighet Allmänpolitisk "är det gäller hur beslutengår i denna kammare har ingen brytt sig om vilka debatt löften vpk egentligen strör omkringsig i sina motioner. Men löftena är många och harett gemensamt: de saknar helt och hållet täckning, 1 det avseendet är deväldigt lika dem som Glistruppartier brukar prestera. Så till alkoholfrågan som tar upp igen. O,K,,ni har ett . Vi för en regeringspolitik. Vi kan länge diskuteraom anslag hit och anslag dit. Den debatten skall också föras. Men jag trorfaktiskt att det skulle vara ännu bättre - detta behöver inte nödvändigtvisvara sagt såsom polemik mot någon - om vi samlade oss kring det som enar allapartier i denna kammare, nämligen den verkligt djupa oron över vadalkoholproblemet håller på att ställa till med i vårt samhälle, framför alltfor våra unga. Här måste vi vara beredda att sätta in alla resurser som kanbehövas på lagsliflningsområdet och att ge ekonomiska resurser tillförebyggande åtgärder och till vårdinsatser. Vi måste emellertid också i vår egenskap avopinionsbildare, i vår egenskap av vuxna .och tonårsföräldrar vara beredda attsjälva predika behovet av det personliga ansvarsiagandet. Det är inte möjligt -hur stora offentliga insatser vi än sätter in, vilka motionsförslag vi än yrkarbifall till när det gäller pengar - att klara detta onda i samhället med mindreän vi också får in ett personligt engagemang och ansvarstagande för varandra.Om detta är vi överens. Låt oss då också se till att vi säger detta klart ut. talade om arbetslöshetsersättningarna och sadeatt han närmar sig en voleringsseger i den frågan. 1 så fall en seger över sigsjälv, om jag förstår saken rätt. eftersom det handlar om alt rätta tillförsummelser frän hans egen tid såsom regeringschef. Men faktum är att innandenna debatt tog sin början stod det i regeringspropositionen att frågan om enhöjning av dessa ersättningar skall prövas under budgetåret. Den senastehöjningen skedde , Sedan tror jag, fru talman, att det vore bra för denpolitiska debatten, om erkände att den politik som visatte in 1976 för att klara kostnadskrisen i det svenska näringslivet var enframgångsrik politik. Av ekonomer i och utomlands betraktas den ocksåsåsom ett skolexempel på hur en politik för kostnadsanpassning skall bedrivas.Det fanns grund för att påstå att den akuta ekonomiska krisenvar övervunnen, all - som jag själv uttryckte det några gånger- kurvorna var påväg att böjas i rätt riktning. Men sedan kom någonting som t, o, m. ju sägeratt man inte kan lasta den borgerliga regeringen för, nämligen den nya oljeprischockhöj- ningen. Del var den som lade krokben på nytt för den svenska ekonomiska politiken. Det är den som har lett till att vi nu inte har den positivautveckling av bytesbalansen som vi kunde peka på då. Det är den som har lett till att den 74 ökning i investeringstakten som vihoppats på inle blev vad vi önskat. den somnaturligtvis i hög grad också har påverkal prisutvecklingen i Nr 73 Jag skullei all broderlighet vilja rekommendera att läsa igenomvårt gemensamma material för linje 2 i folkomröstningen om oljans------ ---- betydelse för den svenska ekonomin. Där stär allt det somjag nu har Allmänpolitisk sagt. KJELL-OLOFFELDT (s): När detta inleddes ,väckte den socialdemokratiska riksdagsgruppen en motion om den ekonomiskapolitiken. Den innehöll en rad förslag som siktade till all nå lösningar påvad vi uppfattade som de grundläggande ekonomiska problemen i vårt land. Vi föreslog riktlinjer för en skaltereform 1980, somskulle lägga en god grund för avtalsrörelsen så att löntagarna kundetillförsäkras en reell löneförbättring och en sä låg pris- ochkostnadsutveckling sorn möjligt. Vi föreslog åtgärder för att stimuleraindustrins investeringar och bostadsbyggandet, så att nedgången avkapitalbildningen i den svenska ekonomin kunde brytas. Vi föreslog åtgärder motden höga arbetslösheten bland ungdomar, så att de arbetslösa antingen skulle fåmöjlighet till utbildning eller en fast anställning. avslog den borgerligariksdagsmajoriteten samtliga våra förslag. Några initiativ inom den ekonomiskapolitiken erfordrades inte, förklarade man, I den mån landet behövde någonekonomisk politik skulle denna komma att redovisas i budgetförslaget i januari1980, Det regeringen företog sig på det ekonomiskaområdet var närmast av det rent destruktiva slaget, I stället för att genomskattepolitiken underlätta avtalsrörelsen genomdrev man en skatteomläggning för1980, som avvisades av den största löntagarorganisationen som orättvis ochinflations-skapande, I stället för att stimulera investeringarna ochbostadsbyggandet höjde man i två omgångar räntan. Och åt ungdomsarbetslöshetengjorde man inte ett dugg, 1 och för sig stod det klart, att deförhoppningar man haft om en stabilisering och förstärkning av den svenskaekonomin inle skulle komma all infrias. Men de ekonomiska dala somfanns visade bortom varje tvivel att går mot enallvarlig kris. Priserna steg med , Den svenska exportindustrintappade marknader, budgetunderskottet är på väg över 50 miljarder, industrins investeringarkom inle i gång och bostadsbyggandet minskade. Nya kraftiga oljeprishöjningar idecember och klara tecken på en nedgång av den internationella konjunkturengav besked om att våra underskott gentemot utlandet skulle komma att växa tillnya bottenrekord. Det är bara alltför uppenbart vad som hänt. Den borgerligaregeringens strategi att genom en nedpressning av löntagarnas levnadsstandardoch en våldsam inkomstöverföring till företagen förbättra den svenskaindustrins konkurrenskraft har misslyckats. Importen ökade 1979 nästan tregånger så snabbt som den inhemska efterfrågan, och exportindustrin tappade marknadsandelar. Det finns flera orsaker till delhär misslyckandet, bl, a, en överdrivet inflationistisk prispolilik från desvenska exportföretagens sida - man höjde priserna mer än sina konkurrenter.Men den avgörande orsaken är all svensk industri har bådekrympt och åldrats. Företagsnedläggningarna har inte uppvägts av nya företagoch nya projekt. Förnyelsen och utvecklingen av vår industri har i det närmasteupphört. Den enkla och obehagliga sanningen är att det här landet inte längreförmår försörja sig självt. har förvandlats till ett land som måstelåna fortlöpande, och större och större belopp, för att överleva. Den borgerliga regeringspolitikens försvarare älskar attge de höjda oljepriserna hela skulden för vär olycka. Men för det första såhjälper oss inte den förklaringen-ingen annan än vi själva lär betala våroljeräkning. Och för det andra så kvarstår det grundläggande problemet attindustrin går bakåt, att jobben försvinner och att landets totalaproduktionsförmåga har försvagats. sväller inflations- och spekulationsekonominöver alla bräddar. Det saknas inle pengar i landet. Det ser staten till medsitt stora budgetunderskott. Men de pengarna söker sig bort från produktivaverksamheter, det som kan ge oss ny och ökad produktionsförmåga, och går istället fill spekulationer i fastigheter, finansiering av den grå kreditmarknaden,valutaflykt osv. Under trycket av inflation, stora ränlevinsler och överdrivetgenerösa skatteavdrag har svensk kapitalmarknad förvandlats till något somstarkt påminner om 1920-talels aktiebörser så som de betedde sig strax före denstora kraschen, den som inledde världsdepressionen. De som drabbas avspekulationsekonomin är småsparare, hyresgäster, skuldsalla jordbrukare ochsmåföretagare - och de hederliga skattebetalarna. Resultatet blir merainflation, nya räntehöjningar-och en ytterligare nedpressning av de produktivainsatserna. Man behöver inte vara särskilt lättskrämd föratt uppleva ekorromiska framtidsperspektiv som djupt oroande. Delhjälper oss inte att hoppas på högkonjunkturer - vi har inte längre ekonomiskoch industriell styrka att utnyttja dem. Det är ingen tröst att också andraländer har inflation - inflationen har redan gjort så djupa sår i det svenskasamhället att den är elt direkt hot mot sysselsättningen och tryggheten. Och omkonjunkturen första år vänder neråt igen - det mesltroliga - var skall vi då ta resurser för att värja oss mot arbetslöshet ochnya förluster av produktion och välstånd? Om detta är en svartmålning av ekonomiska läge,då deltar merparten av landets ekonomer och opinionsbildare i densvartmålningen. har varningarna för att landethåller på att störtas in i en djup ekonomisk kris kommit från allt fler håll -näringslivet, , LO:s ekonomer, s. k. konjunkturråd.Delegationer från och sägs ha återvänt frånsina Sverigebesök djupt bekymrade över landets ekonomiska tillstånd.Men dä är det desto viktigare all de politiska initiativ tas som visar att detfinns en väg ut ur mörkret och pessimismen. Del var mot den bakgrunden sorn vigjorde ännu elt försök. Socialdemokratin och lade den 11januari frarn elt gemensamt program för stabilisering och återhämtning avSveriges ekonomi. Vi hade ett skäl till - den närmast chockartade upplevelsenatt regeringen i sin finansplan och sitt budgetförslag inle redovisade någonsom helst ekonomisk politik ägnad all lösa landels problem. Trots den debatt vihade kring den socialdemokratiska motionen, trots alla varningar frånandra håll, både inom landet och internationellt, och trots att finansplanensalla fakta - även om de är tunnsådda - är klara krissignaler, så fortsätter manalt göra ingenting. I det här läget har den socialdemokratiska oppositionen ochLandsorganisationen axlat det ansvar och tagit de initiativ som egentligenskulle ha ankommit på regeringen. Utgångspunkten för vårt program, som vi nu förelagtriksdagen i motioner, är att den svenska ekonomins problem är så djupgående altdet kommer att krävas ett mångårigt, tålmodigt och konsekvent rekonstruktionsarbeteför att återställa ekonomins styrka och balans. Den helt grundläggande uppgiften ärall öka sparandet och den produktiva kapitalbildningen, så alt vi kan minskavåra utrikes underskott och skaffa resurser för att betala de storautlandslånen. Del kommer alt kräva betydande uppoffringar av landets invånare.Men dessa uppoffringar kan accepteras bara under förutsättningen all sparandetoch kapitalbildningen organiseras på ett sådant sätt att del inte leder lillökad rikedom för ett fåtal och en ännu större koncentration av privat ekonomiskmakt. Därför måste vi skapa ett kollektivt sparande, där alla kan kännadelaktighet, och demokratisera inflytandet över kapitalbildingen och kapitaletsanvändning i näringslivet. Med andra ord: arbetet med löntagarfonder måstebedrivas med största skyndsamhet och kraft. Den andra långsiktiga uppgiften är att lyfta statensfinanser ur det djupa förfall som de hamnat i. Det stora budgetunderskottetfördärvar kapitalmarknaden och investeringsverksamheten, del är ett ständigthot om inflation och del skapar nya orättvisor. En sanering av statsfinansernakräver stor återhållsamhet med statens utgifter. Men en statsbudget i bättrebalans kan aldrig uppnås utan en grundläggande reform av vårt skattesystem.Staten måste både förstärka sina inkomster och skapa ett skattesystem sommedborgarna kan solidarisera sig med och acceptera som rättvist. Därförupprepar vi i en särskild skattemotion vårt förslag om alt en produktionsskattinförs och anger riktlinjerna för hur, enligt vår mening, ett både effektivareoch rättvisare skattesystem skall kunna skapas. En tredje uppgift är att ge landet en långsiktigenergipolitik, som tryggar vår energiförsörjning. Att kasta oss ut i ettvåldsamt energipolitiskt experiment genom alt avveckla kärnkraften redan under1980-talet vore alt vid sidan av alla andra underskott ge landet ännu elt, ifråga om energiförsörjningen.