prot · G309164 · 1979-12-31 00:00:00 — Som jag sade är egentligen den centralafrågan i hela denna debatt kravet på lönsamhet 1985. Jag fick inle rikligtklart för mig hur ser på den frågan. Jag vet bara allsocialdemokraterna i reservation 1 säger alt man inte är beredd alt ställa uppbakom det lönsamhelskravet. Det innebär alt man rycker undan fundamentet förstruklurplanen. Det är, som jag ser det, ett renligheiskrav, etl krav päfair play gentemot alla inblandade, atl vi ställer upp mäl av den härkaraktären. Det är inte fråga om atl visa någol slags hårdhet eller luffhet,utan det är helt enkelt fråga om alt ge etl mandat till Svenska Varv som företagsgruppoch lill de anställda atl inrikta arbetet på lönsamhet 1985. Fram till dess harman inom givna ramar statens stöd, och det ger en god chans alt vridautvecklingen in i rätta banor. Hela detta mandat för varvsgruppen och för de anställdavill alltså socialdemokratin sabotera. Man lar bort detta mäl och därmed ocksåden stimulans, den uppfordran och den solidaritelsyttring gentemot de anställdai näringslivet i övrigt som elt sådant mål rimligen måste uppfattas som. Om man serlill näringspolitikens fundamentala principer är del egentligen Vissa varvsfrågor, m. m. upprörande - och del rnåste av anställda i andra statsföretagoch i andra privata eller kooperativa företag upplevas som ganska upprörande -alt staten där staten har elt ägaransvar är beredd alt låta utvecklingen ha singång oeh inte vågar la ställning lill elt bestämt mål för utvecklingen avförelaget. Den plan som socialdemokraterna vill genomföra är väldigtlöst grundad och har en myckel bräcklig kontakt med realiteterna pä deninternationella marknaden, och den kommer att föra ner Öresundsvarvet i sammastorleksklass som Varv oeh Varv. Det är i denstorleksgruppen de mindre och medelstora varven finns. Enligt socialdemokratinsbedömningar kommer Öresundsvarvet vid slutet av den här perioden alt ha enkapacitet på . Det är av gruppens kapacitet, ochvarvskommissionen har redan nu - ulan alt ha räknat med Öresundsvarvet -fastställt att överkapaciteten för de mindre och medelstora varven blir 15 %.Man måste ta hänsyn lill realiteter när man går till beslut i riksdag.Man kan inte nonchalera det faktum atl vi pä del här sättet får etl varv inomden känsliga sektor där de mindre och medelstora varven finns och där man medstatsstöd måste gå ut och konkurrera om beställningar. Ingen vet vilka de blir, men del gäller atl noga tänka överdetta. När det gäller anslagen har ju själv i enskrivelse till näringsulskottet å den socialdemokratiska riksdagsgruppensvägnar sagt att man räknar med ett varvsstöd på 432 milj. kr. till Svenska Varvför fortsatt verksamhet vid Oresundsvarvel, medan stödet till de privata varvenskulle uppgå lill 230 miljoner. Självfallet försätts de mindre och medelstoravarven i privat ägo i en omöjlig konkurrenssituation med det socialdemokratiskaförslaget. Det är ingen skrämselpropaganda. Det är en realitet. Jag vill sedan övergå till frågan om - ThagePeterson ställde här en fråga i elt tidigare inlägg som jag inte hann svara på.Kockums har inle order, sade . Nej, det är tyvärr så attmarknadsläget är dystert. Vi ser ingen omedelbar, dramatisk förändringhärvidlag, och det är långt mellan nya order. Men del är ju därför vi har gettmandatet till Svenska Varv alt utnyttja marknadsförutsättningarna. Jag tror allKockums, med den tekniska kapacitet och kompetens varvet besitter, har enrimlig chans till överlevnad inom de ramar som vi har angett och med deförutsättningar som Svenska Varv kommer att få om struklurplanen blirvägledande. Jag vill klart slå fast atl det är helt felaktigt att jag, somThage vill göra gällande, vill avveckla . Men överlevnadenmåsle naturligtvis säkras inom de ramar som har dragits upp i strukturplanen. ställde också en del frågor beträffandeutskottsbehandlingen, men eftersom utskottets ledamöter kommer att ta till ordasenare i debatten och utveckla bevekelsegrunderna för utskottetsställningstaganden har jag ingen anledning att gå närmare in pä de frågorna. () replik: Del beslul vi nu skall fatta gäller utvecklingen t. o. m.1984. Del är den period som Svenska Varvs strukturplan avser. Och Svenska Varvhar sagl att skall man utarbeta en plan för den fortsatta utvecklingen.Då skall man utvärdera de åtgärder som vidtas. Då kan man bedöma vilkenmarknads- och konkurrenssituation som man slär inför senarehälft. Vi hävdar att beslut om varvsnäringens ulveckling efter1984 skall baseras på ett då aktuellt underlag. Enligl vär mening finns ingenanledning att fatta etl sådant beslul. Besluten skall vi fatta först närvi har en hygglig uppfattning om de problem och möjligheler vi står inför. Jag vill upprepa: Detta betyder inte atl vi avvisar kravetpå Svenska Varv alt företaget skall bli långsiktigt lönsamt. Del kravet har viju ställt i vär motion. Varför är så rädd för atl svara på frågor närjag kommer in på konkreta industriprojekt? Jag tog fram ett par frågor. Vilkaindustriprojeki är det som varvsslödet omöjliggör? Vilka industriprojeki har vistoppat som skulle ha gett jobb t. ex. i Norrlandslänen? Jag fick ingen antydanlill svar beträffande de frågeställningarna, som han med sådan kraft har förtfram i den politiska debatten. Jag hävdar alt regeringens passivitet när det gällerersättningsindustrier har skapat en djupl olycklig situation. Vi tvingas i dagatl fatta beslutet om varven utan alt ha hela bilden klar för oss. De anställdavid varven kommer ytterligare att få vänta på besked om vad samhälletvill göra för atl ge dem en trygg försörjning. Jag måste påpeka för industriministern: hartill uppgift att regera. Det är regeringen som till sitt förfogande har heladen stora kanslihus- och förvaltningsapparaten. Och del är regeringen ochregeringen ensam som har den formella och därmed reella möjligheten att gå in iregelrätta förhandlingar med enskilda företag. Vi kräveralt ni utnyttjar dessa möjligheter. Det årenregerings skyldighet. Vi hörde i debatten i går, all regeringen haftförhandlingar på gummiindu-strisidan. Det hade varit intressant atl få enredogörelse pä denna punkt. Nej, , de mindre och medelstora varven skadasicke av att vi behåller elt begränsat Öresundsvarv. Den lokala utvecklingsplanenär lagd så att nybyggnadsproduktionen inle skall komma att skada de mindre ochmedelstora varven. Och inom Svenska Varv har man över huvud taget inte räknatmed den produktion som avses äga rum i . omsorg om de privata småvarven har inle varitsä särskilt stor tidigare. Isbrytarunderhällel ville han ha utanför Sverigesgränser, och Varv glömde han helt bort i propositionen. Allt det har vifått rätta till. Sanningen om varvsslödet är också att det förslag som vifört fram innehåller elt större stöd lill de smä privata varven än del somregeringen står för. Vissa varvsfrågor, m. m. Vissa varvsfrågor, m. m. Därför kan vi säga: Vi står för en varvspolitik somtillgodoser också de små och medelstora varvens intressen. (vpk): Vad är egentligen varvsindustri? Vad skallvi ha den till? Textilindustri gör som bekant textilier. Stålindustri gör stålprodukter - rör och plåt, billets och biooms. Och varv gör givetvis fartyg. Men varv har också heltandra dimensioner. Varv har inte bara kapacitet för en viss klass avfärdigvaror. Varv är en sysiernbyggande industri, en sammansätlningsindustri.Sammansatta produkter är något mer och annorlunda än enkla produkter somkläder, slålämnen och verktyg. Sammansättning förutsätter mångsidighet ochbredd. Del förutsätter kombination av skilda slag av specialkunnande.Traditionell industri förutsätter specialisering. Systembyggande industriförutsätter mångsidighet. Sammansatta produkter och system är något som finnstill sjöss och till lands. De finns som fasta eller flyttbara anläggningar. Definns för de mest olikartade användningsområden. Industriell produktion förändrar sig. I förändringen kanman se vissa långsiktiga tendenser. En sådan är atl industriella ekonomier isina högre stadier mer och mer går över till komplexa, sammansatta typer avproduktion oeh produkter - dvs. Vad säger oss allt detta? Det säger oss atl de länder somhar en god kapacitet för sammansätlningsproduktion och systembyggande står sigväl för framfiden. De länder som medvetet rustar ner sådan kapacitet, gör endumhet pä sikt. De får betala sin kortsiktighet dyrt. Därför säger kommunisterna till allavarvsanslällda: Ni har rätt när ni försvarar era arbeten och er kapacitet.Varvens framtidsuppgift kommer att bli betydelsefull. Det är ett intresse förfolket och nationens framtid att behålla den och utveckla den. Men då får man höra; Del är ju sä dyrt alt hålla varvenunderarmarna! Det har ju kostat så och så mänga miljarder. Det stämmer inle. Det som kostat är inte varven somsådana, ulan det är det faktum, att deras gamla ledningar inte i lid planeradeför att tankerkonjunkturen skulle ta slut. Det är de gamla synderna som kostar.Det är inle underskotten på den löpande produktionen som är dyra. Det ärtvärtom nedskärningarna och avvecklingarna som kostat pengar. Atl rusta nedvarven är faktiskt dyrare än att behälla dem. Det kostar inte bara pengar altrusta ned - det anstränger också personal och organisation pä ett sätt somhindrar satsning på förnyelse. Ta bort kostnaderna för det förflutnas dåliga planering.Ta bort kostnaderna för de nedläggningar som beslutats under 1970-talel avsocialdemokratiska och borgerliga regeringar i skön blandning. Då blir det småbelopp kvar. Men då får man i stället höra; Det är orättvist atl detsatsas så mycket på varvsorterna. Tänk på och , Norrbollen oehJämtland! Låt mig säga till landshövdingen iVärmland, som har skrivit brev lill oss alla: Du har fel. Därför att en sak måste man lära sig när man lever ochkämpar i arbetarrörelsen. Man skall aldrig medverka i atl spela ut den enaarbetargruppen mot den andra. Spelar man ut varvsarbetarna mot folket iskogslänen - dä kommer båda att lida nederlag. Slår man söndersammansättningsindustrin - dä slär man också mot avsättningen av ochNorrbottens stål. Och slär man mot industri - då slår man också motframlida avsättningsområden för en förnyad varvsindustri. Och omlandshövdingen i tror alt ett nedrivande av varven skulle betyda merpengar för oeh skogslänen - dä har han nog inle riktigt förstått vaddet är för slags regering vi har i landet. Oeh samma sak gäller inom varvsarbelarkären. Man skallinte spela ut mot eller mot . Man måste ståtillsammans för den gemensamma saken. För kraven på arbete. För den framtidabetydelsen av en stark varvsindustri. För nationens industriella framtid ochutveckling. Men då säger nedrivningsexperterna; Vi måsle följa med istrukturomvandlingen. Vi kan inle behålla och bevara gammal industri. Vi måsteacceptera förändringar. Men del är just de som säger så som ärmotståndare till del nya. Just syslembyggandels utveckling, just den avanceradeproduktionen av komplexa anläggningar utgör nämligen en av de viktigastedelarna av del nya i industrialiseringen. Därför skall man utveckla sådankapacitet som är i stånd att följa med i detta. Det är bättre än att byggakärnkraftverk, kalhugga ännu mer skog eller tillverka ännu flera sorters tandkräm. Men då hör vi återigen varvens fiender säga: Men vad skallvarven göra? Det är överskott på tankers. Fraktmarknaden är svag. Skeppsbyggnadblir aldrig vad den har varit. Nya varvsnationer tränger fram. Och visst liggerdel mycket i det. Men svaret är: ni tänker konservativt och inle skapande.Varven är inte bundna till fartyg. Med smä eller måttliga nyinvesteringar kande göra snart sagl vad som helst. De kan göra sådant som är viktigt i de nästa25 årens industrialisering. Den nivå regeringen räknar med 1985 motsvarar ca 16 000årsarbeten. Den kan fyllas med fartygsproduklion av mer klassisk typ med s. k.offshore och med prefabricerade kemiska anläggningar. Skall man bevara nuvarande storlek pä varven måste manalltså ha rationellt arbete för ytterligare ca 10 000 årsarbetare. Ja, det är både möjligt och önskvärt. Och det är välförenligt med den förnyelse av transportväsen och industri som behövs i Sverigeunder kommande år. Detta bildar också bas för export av nya produkter. De svenska varven är ju inte borta från fartygsmarknaden.Sjöolyckorna är etl svårt problem. Säkerhet och effektivitet till sjöss kräveravancerade konstruktioner. Därför finns där elt visst utrymme. Progressivautvecklingsländer har intresse av atl handla med neutrala Vissa varvsfrågor, m. m. 3 protokoll 1979/80:164-165 Nr 164 nationer som kan erbjuda avanceradteknik. Del ger oss ett extra, mindre j , utrymme på fartyesområdet. .igon Sverigeharett intresse av att låtaden inrikes sjöfarten ta dubbelt så många tonkilomeler av det inrikes transportarbetet som . Det vinner miljön pä. x: ' Det skulle man spara energi på. Det skulle ge större effektivitet ät Vissavarvsfrägor, r c k & transportsektorn.Det skulle ge underlag för drag- och pushfartyg, pråmar, system förlasthantering och anläggningar för lagring. Fiskeflottans 3 800 fartyg måste stegvis ersättas. Fisketrnåste organiseras i högre samverkansformer än . ger etl mindreutrymme, viktigt nog för de små varven. Svensk färjelrafik ligger långt framme. För att hålla siltförspräng måste färjeflottan förnyas minst under en 20-ärsperiod.Det betyder minst 150 färjor. Det är ting som varven kan och som de förslår sigpå. I och i hela världen är lagring av olja,kemikalier, livsmedel etl stort problem. Nya plåtkonstruktioner, störreisoleringseffekter, rörliga tak, alll detta spelar stor roll förlagringsekonomin. a. de nya paienlerade membrantaken borde Svenska Varv förlänge sedan ha förvärvat patentet på, om inle styrelsen varit så likgiltig oehoduglig. Detta är elt produktområde med stora förutsättningar för export. måste stora delar av den svenskaprocessindustrin ersätta sina gamla, slösaktiga anläggningar. Man måste spara energi.Man måste skärpa rävaruhushållningen. Man måste förbättra en dålig arbetsmiljö.Detta är nödvändigt om den klassiska lungindustrin i landet skall kunna hävdasig. Där finns behov av moderna skräddarsydda anläggningar, mer eller mindrekompletta. Med en smula tid och teknisk förnyelse är detta utmärkta fält förvarven. Och del är inga smä marknader. Bara i de tre typiskalungindustri-branscherna finns 179 anläggningar med över 200 arbetare och75 med över 500 arbetare. Oeh behovel är sannerligen inte begränsat tillSverige. Kompletta anläggningar behövs också i stor utsträckninginom energisektorn . Man kan naturligtvis inte utveckla alla dessaproduktområden . Man fär välja. Och man fär lägga utvecklingsstadiernaefter varandra i tiden. I en 20-25 årsplan kan man realisera dem. Och del ärett utrymme av största betydelse för utvecklingen avproduktionsapparatens samlade kapacitet i landet. Detta speglar varvens viktigaroll i den totala ekonomiska processen. Svensk varvspolitik har aldrig brytt sig omsådana perspektiv. Del är nu alt det sker. Under hela 1970-talel har varven drabbats av attacker ochnedläggningar. Under delta årtionde har landet haft fyra regeringar. De harfört i stort sett samma negativa och kortsynta politik. har vi en borgerlig regering. Det gäller atlförsvara de återstående varven mot dess förödande politik, som ju ytterstsyftar lill atl lägga ned all varvsindustri. Men inte heller socialdemokrater är någrariktiga vänner av 34 varven. Del var socialdemokraternasom lade ner , fattade nedskärningsbeslutet och hjälptefolkpartiregeringens industriminister alt få majoritet för nedskärningarna1978. Från vpk säger vi lill socialdemokraterna iriksdagen: Det är en svag politik ni har. Ni borde göra långt hårdare motståndmot den borgerliga regeringen, i stället för atl gä den lill mötes. Att ni vill skära ner i är naturligtvis inlebra. Det kan fä menliga följder för varvet. Men det kan vi till nöds förstå,eftersom det där gäller alt få med sig röster för atl kunna slåregeringsförslaget på den punkten. Men nog är det klent att ni inte kanförsvara de andra varven klarare. Nog är det svagt att ni i er egen motionkräver kapacitetsnedskärningar. Nog är del bedrövligt att ni i er reservationnr 1 särskilt understryker att det 1984 kan behövas en ännu större neddragningoch nedläggningar av hela varvsenheter. Är det den enda skillnaden mellan eroeh industriminister han vill ge dödsstöten litet tidigare än ni?Och låt mig fråga vad också varvsarbetarna rimligen måste fråga sig: Vilka varvär det ni tänker lägga ner efter 1984? Varför har ni gett er in på detta fördärvliga länkande somP 80-projeklet representerar? Projektet gör ju arbete lill en sorls nådegåva,åsidosätter trygghetslagarna, skapar klyftor mellan de arbetande och är osunt ihela sin grund. Varför slår ni vakt om Svenska , som ju saknarall förmåga att leda varven och förnya dem? Varför vill ni inte skapa enledning som har förtroende pä de lokala varven, som är demokratisk och somväljs av de anställda? Jag ställer dessa frågor därför att de har att göra medhela det sätt på vilket man möter och bekämpar den borgerliga politiken isamhället. Den politiken kan inte bekämpas genom atl man bara fördröjer deborgerligas nedläggningar, accepterar deras utgångspunkter och spelar med ideras spel. Arbetarrörelsen måste föra en självständig, kvalitativt annorlundaoch ny politik - en politik som innebär skapande arbete i stället föranpassning, utslagning och socialpolitik. Pä varven finns yrkesarbetare,tekniker och kontorsfolk. Deras förmåga skall mobiliseras i en ny industrielloffensiv, inle begravas under ett tjockt lager av förtidspensioneringar,beredskapsjobb och nödlösningar. Jag har under denna debatt att framställa ettsärskilt yrkande, som lyder: att med anledning av motion 1979/80:2019 yrkande1 i ifrågavarande del och yrkande 2 samt motion 1979/80:2020 yrkande 1 och medavslag på proposition 1979/80:165 mom. 1 i ifrågavarande del som sin mening gerregeringen till känna följande: Öresundsvarvets nuvarande kapacitet bör bevaras ochutvecklas vidare. Nedläggning eller nedskärningar bör inte ske. Varvet harvisat sig i stånd lill snabba omställningar oeh avancerade tekniskaprestationer på nya områden. Den nödvändiga omslruktureringsprocessen bör intebelastas med de kostnader och det organisatoriska merarbele som en kraftignedskärning Vissa varvsfrågor, m. m. Nr 164 innebär. Ej heller bör den vunnaförnyelsen lättvindigt prisges genom en 5 iuni1980 ' beträffande atl med anledning av motion 1979/80:2019 yrkande 3 och rned Vissavarvsfrågor avslag pä proposition 1979/80:165 mom. 1 i ifrågavarande delsorn sin mening , ger regeringen lill känna följande: För etlstorvarv av typ är skalfördelar viktiga. Nedskärningar av kapacitetenslär oundvikligen på kostnaderna och innebär därför en klar risk för varvetsframlida existens. Förnyelsen bör i slället ta vara på storleksfördelarna.Nuvarande kapacitet vid bör därför bevaras. vill jag sägalill alla dem som arbetar ute på landets varv: I dagens omröslning kommerregeringens nedrivningslinje atl vinna pä flertalet punkter. Men dessförverkligande är därför inle givet. Ni kan hindra den. Ni kan protestera. Nihar, om ni står eniga, fortfarande förmågan atl tvinga politikerna alt sevarvens nödvändiga roll i det framtida . Ni kan kräva en annan ledning,som ni har förtroende för. Politiker missbrukar ofla människors förtroende. Men de ärkänsliga för påtryckningar och makt. Skall vi rädda varven, måste ni visa demer makt. Vpk vill en helt ny varvspolitik, som kan förverkligavarvens rättmätiga roll i en skapande industriell utveckling. Vi anser varjenedskärning av varvens kapacitet oberättigad och skadlig pä sikt. Den linjenborde ha varil hela arbetarrörelsens linje. Den linjen kommer vi att rösta för.Men vi rösiar på varje enskild punkt också för varje yrkande som innebär minstaskillnad lill det bättre jämfört med regeringsförslaget. Skall sådana yrkandenha någon chans att vinna vidomröstningen, behövs även vpk:s röster. Jag yrkar bifall till vpk-motionerna 1405,1450 och 2022 samt till det särskilda yrkande som jag framställt under överläggningenoch som utdelats lill kammarens ledamöler. säger alt det har funnits enbenägenhet i varvsdeballen och vid utformningen av varvspolitiken all spela utden ena gruppen mot den andra och den ena orten mot den andra. Jag reagerarstarkt mot dylika påståenden, eftersom de inte överensstämmer med det verkligaförhällandet. Men det måste finnas en rimlig balans och avvägning i etllands näringspolitik. Man kan inle bara bygga upp den på fromma förhoppningar och önskemål. Det må vara atl visioner av den karaktär som här ger uttryck för ligger långt fram i tiden, men vi har alt träffabeslut som gäller situationen . Vi måste alltså utgå från de givna förutsätt ningarna. Vilka marknadsförutsättningar har man? Vilket behov finns det av den produktion som vi har vid varven. Det måste alltså finnas en rimlig bas för de näringspolitiska besluten och avvägningarna. Det finns enligl min uppfattning ingen annan rimlig oeh rättvis bas att träffa beslul utifrån än att 36 ställa upp mål om lönsamheten, attkräva atl företagen skall visa att produkternakan avsättas pä marknaden. Detta är ännu mer angeläget i ett Nr 164 land som värt som är sä exportberoende. Del finns alltsåingen annan den rättvisandebedömningsgrund för var staten-samhället skall disponera sina 5 jypj 1980 resurser.Del räcker inte att tycka. Marknaden blir inle bättre av de fromma förhoppningarsom här ger uttryck för. Det här är en fundamental brist i Svenssonsbevisföring. Slutsatsen av hans argumentering blir att vi här i kammarenskall fatta beslul som skulle bestämma hur den framtida marknaden för desvenska varven skall se ut. Ingen vet delta. Del gäller att ställa upp mål somvarvsledningarna och de anställda har all arbeta utifrån, dra upp ramar inomvilka man har atl producera på bästa möjliga villkor och med målet alt uppnålönsamhet inom en rimlig tid. Det samhälleliga åtagandet är att garantera enövergångstid för att uppnå lönsamhet. Men lönsamheten måste komma. Annars löperman risken atl de resurser man lägger ned i varven går ut över andraarbetstillfällen, andra industrier och andra orter. Det är en ofrånkomligeffekt, och när man säger detta är det inte alt spela ut olika orter motvarandra. Det är bara att inse vilka realiteter man arbetar med inom densvenska varvsindustrin. Men det här är egentligen ganska avslöjande för, låt migkalla det, den socialistiska lankeoreda som ger uttryck för ochsom också tidigare varit inne pä. Det finns alltså enligl denfilosofin inte en hållbar rättvis grund för atl bedöma var samhället skall görasina näringspolitiska satsningar. Det är bara fromma förhoppningar, frommaönskemål om en marknadsutveckling som vi inle vet någonting om och som i dagförefaller ha mycket litet kontakt med den bistra verkligheten. (vpk) replik: Ja, det hjälper ju inle hurmycket han än värjer sig mot beskyllningen atl han spelar ut olikaarbetargrupper och olika bygder mot varandra. Det var nämligen varken jag ellerThage som log upp aktionen från landshövdingen i , utandet var som först av alla berörde detta i den här debatten. Hanmåste väl ha haft något ändamål med att beröra aktionen. Vilket var då ändamålet? Jo, det var just att ta framskenbara motsättningar, atl splittra en opinion som borde ha ställ samman föratl avvärja den borgerliga regeringens förödande politik, både i skogslänen ochpå varvsorterna. fär låta den beskyllningen torka pä sig, eftersomhan först av alla förde detta med och hans aktion på tal. Sedan till talet om lönsamhet. Ja visst - man måste varaanhängare av lönsamhet. Men man måste också klara ut vad som är lönsamt och vadlönsamhet betyder. Det finns saker som kan vara olönsamma mensom kan vara oerhört viktiga för lönsamheten och för ett lands industriellaekonomi eller renl av . Man kan ju gå till väga på två sätt, när man försökeravgöra hur man skall fylla det kommande behovet i det moderna samhället av systembyggande och anläggningar. Antingen kan man göra så att man behåller kapacitet som man 37 Nr 164 redan har för den här sorlensproduktion och betalar för vissa underskott Torsdaeen den_ .