prot · G309150 · 1979-12-31 00:00:00 — Det är i stället regeringen som har att prövabehovet av sådana insatser. När den nu påbörjade planeringsomgången harredovisats till regeringen skall en utvärdering av planeringenske. Resultatet av denna utvärdering kommer aft redovisas i denregionalpolifiska proposition som förbereds. Vi får således anledning attåterkomma till en mera ingående behandling av planeringssystemet. I sammanhanget vill jag nämna atf jag inom ramen förlänsplaneringen lämnat ett uppdrag till länsstyrelserna att utredavissa frågor av effekterna av den regionala utvecklingen av en ökad användningav vissa inhemska bränslen. Det arbetet skall redovisas i Länsrapport vidutgången av mars . De regionalpolitiska styrinstrument som har använts sedanriksdagsbeslutet är som bekant, vilket har berörts i debatten,ortsplanerna, planeringstalen och stödområdesindelningen. Vad gäller den senarehar jag tidigare i i ett frågesvar hävdat atf indelningen i alltväsentligt bör ligga fast, åtminstone tills vi har fått en samlad bild av delförslag till justeringar som koinmer i länsprogrammet . Då blir delanledning alt ta upp den frågan fill en genomgående analys. De ansökningar om regionalpolitiskt stöd fill företag iorter utanför stödområdena som har inkommit har också behandlatsrestriktivt. Bara på det sättet kan vi få en riktad verkan medsfödområdesindelningen, så att de sämst ställda regionerna kan få del av deninvesteringsuppgång inom industrin som vi nu kan notera. Vad beträffar orfsplanen innebar 1976 årsregionalpolitiska beslut atf vi övergav den stelbenta favorisering av primära centra som hade gjorts av den socialdemokratiska regeringen. Det är enligt min uppfattning inte dessa kommuner i första hand som behöver stöd för att kunna utvecklas i positiv riktning. Den uppfattningen torde delas av alla som känner till skogslänens problem. Man kan snarare hävda att en för snabb utveckling i primära centra 66 kan verka till men för de mindreorternas möjligheter att överleva . Ortsplanenbör därför enligt riksdagsbeslutet i första hand användas till Nr 150instrument för påverkan av lokaliseringen inom servicesektorn. Även där den tnåste vi eftersträva så decentraliserade lösningar som möjligt.Det skall dock sägas attoitsplanen har ett visst värde som underlag för en enhetlig behandling av liknande kommuner, vilket är nödvändigt förden nationella Regionalpolitiken politiken. Här måste vi också gå längre, såaft vi får mer nyanserade orts- och regionbeskrivningar. Låt mig så beröra decentraliseringsfrågorna. Det har iflera år funnits en formell skyldighet för offentliga myndigheter atf taregionalpolitiska hänsyn i sin planering. I flera sammanhang har ocksåriksdagen uttalat att denna inriktning av verksamheten måste förstärkas. Trotsdet har det visat sig att det praktiska utfallet av uttalanden harblivit mycket begränsat. a. mot bakgrund härav krävde ianslutning fill det regionalpolitiska beslutet attdecentraliseringsfrågorna måste ägnas större uppmärksamhet. anslötsig till värt förslag, och inrättades en delegation fördecentraliserings- och lokaliseringsfrågor i . Delegationensordförande är statsrådet . Decentraliseringsarbetet inom statlig administrationkommer att drivas med samlade krafter. Nytillkommande myndigheter bör endasti undantagsfall lokaliseras till . Delegering av befintligaoch nytillkommande arbetsuppgifter främjas. Jag har i andra sammanhang betonat att företagen måste gåin i ett regionalpolitiskt samspel med stat och kommuner och att de måste taett ansvar för strukturomvandlingens regionala konsekvenser. Det kan låtaegendomligt, men det finns väl så stor anledning att också uppmana myndigheteroch verk atf på ett motsvarande sätt ta ett betydligt större regionalpolitisktansvar för sin verksamhet än vad man gör . Många erfarenheter visaratt motståndet mot en långtgående decentralisering är väl så stort inom denoffentliga sektorn som inom enskild verksamhet. Som jag tidigare var inne på krävs det ett gott ekonomisktklimat, som ger utrymme för investeringar och nyföretagande, för att få fulleffekt av en positiv och aktiv regionalpolitik. Inte minst i de län som harregionalpolitiska problem måste de små och medelstora företagen få möjligheteratt utvecklas positivt. Här måste vi gå vidare och pröva nya vägar. Enmöjlighet är att använda offertstödet som ett särskilt etableringsstöd för atfsfimulera nyföretagande och expansion. En annan våg är att inrätta investment- ellerutvecklingsbolag i samma syfte. har flera sådana bolaginrättats för atf stärka sysselsättningen på utsatta orter. Vi har sådanabolag i bl. a. , och varvsregionerna. Som jag tidigare nämnde, kommer nya bolag under dennärmaste tiden att inrättas i och . Jag tycker atf det nu är dags aft sägaatt vi får avvakta erfarenheterna av dessa bolag innan vi går vidare. Men vi hoppas att dessa institutioner skall bli effektiva medel i regionalpolitiken. Nr 150 Eft vikfigt regionalpolitiskt medelär också de lokaliseringssamråd som Torsdaeenden inleddes med de större industriföretagen som medagerande. 22 mai1980 präglades avden allmänna konjunkturnedgången, som ledde till minskad industrisysselsättning och minskade industriinvesteringar. Resionaloolitiken Under åren1976-1979 upptogs samrådet därför fill stor del av diskussioner kring olikaförutsättningar för aft undvika eller reducera effekterna av företagens planerpå nedläggningar, omlokaliseringar eller sysselsättnings-minskningar. och har en klaromsvängning ägt rum i investeringskonjunkfuren. Detta har resulterat i att viinom lokaliseringssamrådets ram f. n. diskuterar eft antal projekt som avserpreliminära planer på nyetableringar och expansiva utbyggnadsinvesteringar mednågra av de större industriföretagen. En av ambitionerna i samrådet är nu aft fä till stånd 600nya arbetsfillfällen i under innevarande år- i varje fallbeslut under innevarande år - där sysselsättningsproblemen är allra svårast.Bland de investeringsprojekt somf. n. diskuteras med företag ingår några somavser just . Jag hyser därför förhoppningar om att den uppsattamålsättningen skall kunna förverkligas. Jag vill såga aft det här ärett klart test på näringslivets förmåga, vilja och förståelse för aftregionalpolitiken är ett samfällt intresse i detta samhälle. I samband med den pågående omstruktureringen inom järn-och stålindustrin har försök gjorts inom samrådefs ram atf skapa alternafivsysselsättning för de anställda som friställs. F. n. genomförs en utvärderingav dessa åtgärder för att skapa alternativ sysselsättning vid driftsinskränkningar. För att fullfölja beslut att utvidga lokaliseringssamrådettill större företag inom den privata service- och tjänstesektorn samt tillstörre intresse- och ideella organisationer kommer överläggningar atfinledas med eft antal av dessa företag och organisationer om samrådefs närmareutformning. Jag vill betona att det är angeläget att näringslivet aktivt gersin medverkan för att det regionalpolitiska arbetet skall få en konstruktiv ochoffensiv inriktning. När man läser oppositionens reservafion till utskoftetsbetänkande om atf en fullmakfslag om etableringskontroll bör införas avriksdagen, kan man i och för sig få anledning att närmare diskuteranäringslivets medverkan i regionalpolitiken. Det här är ju det endahuvudalternativet fill regeringens förslag som oppositionen framför. Dess värre ligger detta förslag helt i linje med övrigsocialdemokrafisk näringspolitik. För inte länge sedan krävde socialdemokraterna en tvångslag avseende skogsavverkning. Man har talat om övergripande strukturplaner. Man har talat om behovet av lagar, regler och kontroll från myndigheternas sida. Man tror sig tydligen på det sättet kunna uppnå vissa näringspolitiska mål. T. o. m. elementär psykologisk insikt säger att defta är en befängd politik. Vem vill etablera en ny verksamhet eller expandera en verksamhet 68 under premisser av detta slag? Urhela samhällets synvinkel är uppenbarligen denpolifik bättre som frigör resurser och skaparkraft och ger uppmuntran än denreglerings- och konfrollpolitik som vi så ofta får bevittna exempel på ioppositionens närings- och regionalpolitik. Sammanfattningsvis anser jag därför aft det måste sägas idet här sammanhanget aft en framgångsrik regionalpolifik förutsätter ettexpansivt och föränderligt näringsliv, men också ökad förståelse - inäringslivet, i styrelserum, på bolagsstämmor, i fackföreningar, men också iden centrala administrationen - för att regional balans kräver en medverkan avalla berörda parter i samhället. De krafter som vill bevara en gammalindustristruktur och en gammal organisationsstruktur måste besinna sitt ansvar.Samhället har vikfiga regionalpolitiska uppgifter och måste spela en aktiv rolli näringslivets utveckling för aft tillvarata enskilda människors och bygdersintressen. Det är en sådan grundsyn som regeringens regionalpolifik bygger påoch som kommer att vara vägledande i det arbete som med ökad intensitetbedrivs i för nästa regionalpolitiska proposition. BERNTNILSSON (s) replik: Industriministern sade här att vi var tvingadeatf acceptera en strukturomvandling. Det ligger naturligtvis en hel del idetta. Vi kan inte behålla status quo inom industrin, utan här måste skeförändringar. Det är vi väl medvetna om, men vi är inte överens om medlen. säger industriministern att det har blivit en tillväxti näringslivet. Detta är kanske i viss mån riktigt. Men, herr industriminister,ni har ju lämpat ut en massa pengar till företagen, som jag sade förut, utanatt ställa några som helst krav på motprestationer. Låt oss på nytt ta SödraSkogsägarna som exempel. De fick 500 milj, kr,, och resultatet blir aft över1000 arbetsfillfällen försvinner. Det är självklart atf man, om man lämnar ut pengar på detsättet och förutsätter att företaget har samhällsansvar, inte kommernågonstans. Otvivelaktigt är det sä aft som ni harsuttit i regeringsställning antalet industrisysselsatta totalt har minskat. Industriministern säger att detta måste ske under socialtacceptabla former. Då vill jag fråga: Tycker industriministern atf det ärsocialt acceptabelt att handla på så sätt som gjort? Man hari dag en spekulant på företaget, men man vill ha betalt på ett sådant sätt attdet förmodligen inte blir någon affär av det hela. Industriministern sade någonfing om att jag också borde hanämnt varven. Det var synd atf industriministern inte var här från början ellerhade någon tjänsteman som bevakade debatten. Jag nämnde fakfiskt varven också,men industriministern kom . Jag är inte motståndare till glesbygdsstödet, somindustriministern sade. Jag tog det bara som ett exempel där ni ville attanslaget skulle ökas. Men om vi tittar i propositionen på s, 86 finner vi attindustriministern där säger att de för flera anslagsposter minskade beloppeninte skall ses som ett uttryck för minskade ambitioner. Man får väl infe här iriksdagen säga som Rellingsade, men jag menar detsamma. Industriministern sade att industridepartementet hadeåtgärdat på inånga ställen, och det har ni kanske gjort. Men i mitt eget hemlänhar vi fått , föratt klara alla problem, och vi undrar därför vad nitänker göra, för det beloppet räcker inte långt, (vpk) replik: Jag är tvungen att göra en reflexion kringindustriministerns språkbruk. Han säger att "oppositionen" villinföra moment av tvång i ekonomin, och då avser han i första handsocialdemokraternas synnerligen försiktiga, bleka och blygsamma förslag ometableringskontroll. Detta med tvång får vi nog reda ut litet. Först vill jagfråga: Är det bara kapitalets behov, storfinansens behov som skall vara enmåttstock för vad som är tvång eller frihet? Tänk om vi skulle ha devanliga människornas behov som måttstock! Om vi underlåter att styrainvesteringar och i stället låter sjunka i en allt djupare kris, varfinns då friheten för de arbetslösa ungdomarna där, var finns då framtiden fördem? Skall vi infe tala om något av det tvång, den ofrihet, den förnedring ochbrist på framfid som de drabbas av därför aft industriministern och andra intepå något sätt vill inskränka storfinansens och kapitalets frihet? År det intebättre aft inskränka kapitalets frihet för aft därmed kunna öka människornasfrihet och förbättra framfiden för ? Så vill jag göra ytterligare en reflexion.Industriministern talar om den socialdemokrafiska idén om etableringskontroll -som f, ö, är mycket villkorligt och vagt utformad - som om den vore en enormtingripande åtgärd för att öka styrningsgraden i samhället. Jag får ibland den uppfattningen att svensk borgerlighetinfe har följt med borgerligheten i andra länder utan fortfarande lever kvar på1920-talet. Det finns en lång rad borgerliga länder som bedriver en mycket meromfattande styrning av de privata kapitalinvesteringarna än vad man gör här iSverige. I exempelvis får de privata investerarna inte bestämma var en nystor indusfri skall ligga. Det bestäms av handels- och industridepartementet.Där sker alla de grundläggande utredningarna, där bestäms i vilken region denskall ligga, där bestäms t. o. m. hur stora krediter den skall få och hur stordimension anläggningen skall ha för aft kunna matchas med de arbetskraftsreserversom finns i området. Vi har alltså styrningsgrader i en rad länder-iStorbritannien, , - som är långt större än vad detsocialdemokratiska förslaget innebär. Och detta alltså i länder med borgerligaregeringar och en utpräglat kapitalistisk typ av hushållning. Jag förstår intevarifrån denna skräck för styrning kommer. säger att de industripolitiskainsatserna inte har varit förknippade med krav på företagen. Det är ettorimligt påstående. Statens mellanhavande med - för att nu tadet exemplet - reglerasav eft avtal som har godkänt. Där har vissa krav ställts pä , krav som hänger samman med aft staten inte, som den säger, har gått in med bidrag till företaget utan som delägare till . Det ärintressant att notera atf när vi diskuterade statens engagemangi hade socialdemokratin egenfligen infe Regionalpolitikennågot alternafiv fill den utveckling som vi nu bevittnar. Där sker enstrukturanpassning i allt väsentligt i socialt acceptabla former.MBL-förhandlingarna är inte slutförda i alla faser, men samverkan mellanföretaget och fackföreningsrörelsen för atf hitta vägar ut ur problemen har, somjag ser det. lett till en konstruktiv diskussion. Där blir naturiigtvis ettantal kompletterande åtgärder från samhällets sida nödvändiga. Jag vet inte vilken konkret förhandling , men avser hans inlägg Emsfors bruk vill jag notera aft förhandlingarpågår. Jag har anledning att tro att de förhandlingarna skall leda tillkonkreta resultat, och det finns alltså ingen anledning aft, som , föregripa förhandlingarna med förhastade omdömen. Jag noterar aft har talat om varven, och jagär ledsen att jag sannolikt gick miste om den förklaring som har delgett kammaren och därmed en bredare allmänhet av hursocialdemokratin skall motivera sitt engagemang i varvsnäringen, som innebäraft man tar resurser som t. ex. skulle ha behövts i skogsbygderna förregionalpolifiska insatser och lägger ned dem pä atf konservera en bransch, därvi rimligen måste minska resurserna för att få möjligheter att göra offensivainsatser. förvånar mig genom aft säga attglesbygdsstödet har minskat, eftersom det fakfiskt har ökat. Jag noterar atthan egenfligen inte tog avstånd från sitt tidigare yttrande, där han tyckte attdet var en onödig åtgärd. Det förvånar mig, med tanke på aft glesbygdsstödet juär inriktat mot regioner som har verkligt allvarliga regionalpolifiska problem. hemlän har infe fått mer än . ianslag inom ramen för länsplaneringsinsatserna. Vi har diskuterat dettatidigare i kammaren, och jag, och då sade han också aft man iprincip kunde vara utan dessa anslag. Jag har samma rekommendation nu som dengången. Visst finns det behov av dessa pengar i andra län, men om man i BerntNilssons hemlän redovisar konkreta projekt som är angelägna att ta itu med pålänsplanet så finns det fortfarande pengar. Det kommer dessutom förhoppningsvisnästa budgetår att finnas möjligheter atf ge länsstyrelserna specialanslagenligt detta anslag. förvånar mig genom atf upphöja tillett industripo- litiskt och regionalpolitiskt ideal. Det var kanske inte riktigt vad jagväntade i sammanhanget. Jag vill då säga att den kombination av privat- och statskapitalism som har möjligen är en bra samhällsform i , men det är definitivt inget ideal för . Här måste vi arbeta genom en öppen diskussion mellan näringsliv, fack och samhälle för att lösa dessa problem. Då tror jag inte att etableringskontroll är något ideal - inte ens i den, som säger, förborgerligade modellen som socialdemokratin föreslår. Det kan möjligen vara det sista alternativet om man misslyckas med ' allakonstruktiva insatser, men jag hoppas att man inte skall behöva göra det. Enetableringskontroll av socialdemokratisk modell skulle definitivt förändrahela déij regionalpolitiska inriktningen och på ett helt annat sätt ställa kravpå detaljstyrningar och detaljregleringar av näringslivets investeringar. Dettror jag skulle få en beklaglig effekt på samhällsutvecklingen totalt. Självfallet - och här kan jag instämma med -skall inte kravet ställas bara på enskilda människor, utan naturligtvis framförallt på kapitalet. Jag företräder den inriktning av regionalpolitiken somhävdar att man först och främst bör flytta kapitalet, dvs. etableraproduktionsmöjligheter och industriella anläggningar dit där ledig arbetskraftfinns. Detta är ju också det vägledande för den regionalpolitik vi bedriver.Jag tror infe aft man löser den aktiva regionalpolitikens problem genom attinföra någon form av centralstyrning med en omfattande etableringskontroll. () replik: Jag förstår atf inte vare sigindustriministern eller någon annan inom - i varje fall intehittills - har velat diskutera de frågor som jag inledningsvis fog upp. Jagpekade på atf ni inom går ut i valrörelse efter valrörelse ochtalar om decentralisering och orn att man skall lokalisera ut osv., men detmärkliga är aft under de perioder ni suttit i regeringsställning harsituationen i skogslänen försämrats och tillväxten i blivit större ännågonsin. Detta har alltså skett då ni suttit vid makfen och innehaftstatsministerposten och indusfriministerposten och således haft möjligheter aftpåverka den här utvecklingen. Ni lovade 270 000 nya jobb 1976-det varvad ni kom framtill sedan ni gjort ett räkneexempel - men del talar ni inte alls om i dag.1975 begärde ni atf få ökade anslag till regionalpolitiken, men gårindustriminister ut och begär att anslagen till regionalpolitiken skallminskas. Han säger att detta inte skall ses som något tecken på en minskadambition, men det tror jag som sagt inte på. Det är rätt märkligt med de här tvära , någontingsom jag tycker aft massmedia har anledning att uppmärksamma. Man kan då som enslutvinjett till detta se regeringsförslaget om aft man skall betala 15 000 kr.till varje byggnadsarbetare som flyttar till . Jag frågar: Vad äranledningen till detta? Är det ett uttryck för centerparfiets och regeringensambitioner aft flytta människorna från och från tillStockholm? Industriministern säger att utlokaliseringen av statligaföretag och verk totalt sett har skett i begränsad omfattning. Ja, det är väldet minsta rnan kan säga! Men som vi genom utlokaliseringsbeslutenunder flyttade ut ett relativt stort antal statligt anställda iStockholm har nämligen antalet anställda inom statsförvaltningen ökat meduppemot 20 000-30 000 fram fill . Sedan kan man undra om kraven på företagen verkligen varittillräckliga. Var kanske kravet i det fallet skulle lägga ner de här företagen och frisfälla 1 200 människor, eller hurmånga de nu är? Det är första gången som sådant inträffar, och jag tycker detär märkligt att det är just som ligger bakom detta. JÖRNSVENSSON (vpk) replik: Nr 150 måste jag be om en konkretisering avindustriministerns den uppfattning om det här med kraven påkapitalet. Vi skall ställa krav pä 22 mai 1980 kapitaletockså, säger han. Får jag då fråga: Vilka krav? Ni vill inte säga till _ kapitaletatt det skall etablera sig där eller där. Ni vill ju inte styra.Industriministerns hela anförande är ju en plädering för aft man inte skall hanågra styrmetoder. Om det årtionde efter årtionde har visat sig att det intefinns något intresse från det svenska privatkapitalefs och storfinansens sidaaft satsa på ett sådant sätt på övre att krisen där upphävs, utan dettvärtom har visat sig aft denna kris har blivit djupare från epok till epok.vilka slutsatser drar man da? Hur vill industriministern ha det? Vill han hadet som : att det inte skall förekomma några som helst restriktionernär det gäller det privata kapitalet, eller är han beredd att styrainvesteringar fill ? Vems frihet förespråkar han? Är det kapitalefseller norrbottningarnas? Han gynnar ju inte norrbottningarnas frihet genom attge storfinansen frihet aft avstå från investeringar i . Låt mig sedan säga att industriministerninfe skall slippa undan själva kärnpunkten i diskussionen om . ärfrån min synpunkt inte något idealland. Vad jag försökte påpeka var hurålderdomligt svensk borgerlighet ser på ekonomi, planering och regionalpolitikjämförd med borgerligheten i en mängd andra länder. Ni är inte bara efterblivnai förhållande till den socialistiska planekonomins nya tankegångar, ni ärefterblivna också i förhållande till den omgivande kapitalistiska världensborgerlighet. Poängen med det japanska exemplet är ju atf man i har merav sfyrningsinslag i den ekonomiska planeringen än vad vi har här i Sverige.Men detta större inslag av styrning leder inte alls till stagnation inomekonomin, till byråkratisering av företagsamheten och allmän brist påförnyelse, utan förnyelsen, framförhållningen, framtidsinriktningen osv. ärmycket tydligare i än i . Här är ju stagnationen, sönderfallet,förfallet och ointresset när det galler det privata kapitalet det mest slåendedraget i utvecklingen. svarar inte på frågor rnenkominer med nya påståenden. Därför är jag rädd aft vi här för en rätt underligdebatt. Jag märker också att gör sitt yttersta för att glömmasocialdemo-kratrins politik, glömma de egna yrkandena. Vem värdet som gjorde oss så starkt beroende av t. ex.varvsnäringen häri landet? Vem bär ansvaret för den regionalpolitiken, vem haröver huvud taget företrätt just koncenfrationspolitiken? Vem bär ansvaret förden regionalpolitik som manifesterades genom den mestlångtgående folkomflyttning som vi har haft här i landet, den mest förödandeutglesning av skogsbygderna som har förekommit? Det är för att korrigera mycket av den socialdemokratiskas. k. regionalpolitiken som vi nu får göra våra speciella insatser, t. ex.beträffande . När säger atf det är första gångennågonfing sådantsker är det fel. Strukturförändringar har ägt i rum svenskt näringsliv så längevi har haft industri här i landet. Skillnaden är emellertid den attförändringarna nu sker i ordnade former. är samhället, i den nuvarandetrepartiregeringens regi, berett att gå in med resurser. är vi beredda frånregeringens sida atf också i välutvecklade industriorter som Landskronagarantera varje anställd som berörs av en strukturomvandling trygghet ianställningen. Men vem erbjöd skogsarbetarna och småbönderna iNorrland den ringaste trygghet i den politik som socialdemokratin bär ansvaretför? Här rörde det sig om tiotusentals familjer som den gången drabbades avsocialdemokratins koncentrationspolitik. Tala med små bokstäver när det gällerregionalpolitik och socialdemokratins strävanden i det avseendet! Det finns en dubbelmoral inom socialdemokratin som ärganska häpnadsväckande. Man hardiskuteraf-jag vill inte gå in på något försvarför det-att temporärt begränsa överhettningen på byggnadsmarknaden i Stockholm.Men vad är orsaken till det? Jo, det är att man låtit administrationen växa iStockholm till följd av beslut som i allt väsentligt togs under densocialdemokratiska tiden. När vi i valrörelsen aktualiserade kravet aftbegränsa tillväxten i - vem var då den främsta kritikern ochopponenten? Jo, socialdemokratin.