prot · G30975 · 1979-12-31 00:00:00 — I organisationer och föreningar men också i de olika kommunalafacknämnderna och i institutionernas regi har barns miljö diskuterats ochverksamheter genomförts under barnåret. Detta kommer att sammanställas ochutvärderas av barnårskom-mittén . Mycket av det jag nubeskrivit är och kommer att bli ett underlag för riksdagsbeslut om insatser föratt skapa ett barnvänligare samhälle. Men mycket är av den arten att det i enkel, samlad formbör delges de människor som i ohka sammanhang är verksamma i det direktaarbetet bland barn. Det är här barnmiljörådet kommer att få en stor uppgift iframtiden. Inrättandet av ett barnmiljöråd visar regeringens ambition attfortsätta det arbete som inleddes under det internationella barnåret. Det visaren vilja att måste vara ett barnår. Ökningen av antalet äldre ställer stora krav på samhället inle bara når det gäller den ekonomiska tryggheten utan ocksåbeträffande den sociala och medicinska omvårdnaden. Äldreomsorgen måste medverka till en meningsfulllivssituation för de äldre, Livssituafionen påverkas naturligtvis avboendesiluationen, den hjälp man kan få med vardagssysslor, med förflyttningar,med sjukvårdande behandling osv. Men behovet finns också att ge många äldre ensocial gemenskap som minskar den ensamhet och det utanförstående som mångakänner. Det är viktigt att vid planeringen föra in dessakvalitativa aspekter. Det är alltså mycket viktigt att samhällsplaneringenbedrivs också med beaktande av de äldres speciella situafion. Inte minst gäller detta bostadsplaneringen. Bostädernasstandard, utemiljöns utformning och närheten till allmän och kommersiellservice påverkar de äldres möjligheter att bo kvar i sin invanda miljö.Möjligheterna till kvarboende påverkas också av en väl fungerande socialhemtjänst, en utvecklad hemsjukvård och färdtjänst. Färdtjänsten är också av central betydelse för att mångaäldre skall kunna delta i olika aktiviteter, anfingen de är anordnade avenskilda organisationer, kyrkor och samfund eller något av samhällets organ. genomfördes flera betydelsefulla ochkostnadskrävande pensionsreformer. Förutom att den allmänna pensionsåldern harsänkts från 67 till har införts möjligheter till rörlig pensionsåldermellan 60 och . En reform som har blivit väl mottagen är ocksådelpensioneringen . De allmänna pensionerna är värdesäkrade genom anknytningentill basbeloppet. De folkpensionärer som saknar eller har låg ATP har fåttårliga standardförbättringar genom pensionstillskott. De löften som regeringenhar givit om värdesäkring av folkpension och förbättrade pensionstillskottskall hållas. Bostadsstödet fill de f. n. drygt 800 000 pensionärerna ären förutsättning för att de skall kunna ha en väl fungerande bostad. Tryggheten i den egna välkända miljön måste tillvaratas sålänge som möjligt. Alkohol och narkotika hör till våra storasamhällsproblem. Det är hög tid att ta krafttag för att stoppa missbruk, ändravåra attityder och rädda ungdomar och äldre frän att fastna i sprit- ochnarkotikaträsken. Den brist på normer som många ungdomar växt upp med kanlätt leda dem fel. Ingen ställer några krav på dem. De känner sig utanför ochskaffar sig egna regler och lagar. För dem som börjar missbruka alkohol ochnarkotika blir detta helt destrukfivt. Här måste den vuxna generationen ställaupp och våga stå för och föra vidare normer om livets värde och respekten bådeför sig själv och för andra, när jag satt och arbetade med det här taletkom jag att läsa i den tidning som ger ut hur en morupplevde att hon hade agerat som förälder. Jag vill gärna ta det här tillfälleti akt att citera vad hon skriver - jag tror att vi känner igen oss litet : "Mitt äldsta barn föddes ibörjan och uppfostrades i tidens strömning av toleratis ochfrihetsideal. Jag trodde på barnets fria utveckling. Fri från förmaningar,auktoritet och ledning. Genom att låta dörrarna stå öppna trodde jag attbarnets inre mänskliga egenskaper skulle kunna blomma. Själv höll jag migdiskret i bakgrunden. Jag var inte ensam om den här synen på barnuppfostran.Tvärtom. anser jag att jag gjorde fel. när jag träffartonårsgängen i den förort där jag bor, tycker jag mig se resultatet av denuppfostran våra barn fick. Bakom en svårforcerad yta möter man vilsna ochosäkra ungdomar. Många är offer för den imperialistiska kulturens myter: Livetär att spela bingo! Ensam är stark. Talar man inte om för barnvad man önskar av dem, vad som är rätt och fel, ger man fritt spelrum för andrakrafter," Jag tycker att dessa rader mycket väl uttrycker vad mångaav oss känner. Detta är något som vi ständigt bör bära med oss ikontakten med barn och ungdomar för att återställa ett förhållande som vi anservara bättre än det vi f, n, upplever. Vi kan konstatera att ensamhet och otrygghet i alla åldrarär grund för det dlltagande bruket av alkohol och missbruk av narkotika. Just nu upplever vi i vårt samhälle en mycket välbehövligdebatt kring alkoholen och dess skadeverkningar. Det har skett en markantsvängning i opinionen bara . Till detta har också massmediamedverkat genom att behandla problemen mycket seriösare . Det är viktigtatt vi alla tar till vara det här opinionsläget, som ger oss en gynnsammareutgångspunkt för vårt arbete . Det har inte minst nykterhetsfolket iden här , som kämpat envetet , fått erfara. Det är därförsom vi i regeringen i regeringsförklaringen tog ställning för enkampanj mot att lämna alkohol till ungdom. Vi ställer nu resurser till förfogande förupplysningsverksamhet, förebyggande åtgärder och försöksverksamheter. Jag villhär än en gång särskilt framhålla folkrörelsernas stora betydelse i detförebyggande arbetet. Målsättningen för oss alla måste vara att kunna erbjudavåra ungdomar drogfria miljöer och en positiv mänsklig gemenskap. Jag kommer att sända ut en inbjudan tillfolkrörelserna för en sammankomst . Då skall vi diskutera hur de serpå den aktuella situationen men naturligtvis också hur de önskar angripaproblemen. Jag har dröjt något med den aviserade inbjudan iförhållande till vad jag i förstone tänkte, eftersom jag vid den härsammankomsten vill kunna presentera det underlag som den s, k, langningsgruppennu tar fram liksom resultaten av samordningsgruppens arbete iregeringskansliet. Vi skall då delvis kunna ge svar på de frågor som EvertSvensson ställde alldeles i sitt anförande när det gäller möjligheternaatt införa restriktioner och underlag för sådana åtgärder, t, ex, enutvärdering av prismekanismens verkan och inte minst en utvärdering av densenaste höjningen av alkoholskatten. Likaså vill vi samordna denna aktivitetmed den kampanj mot våld i skolan som inletts i samarbete mellanutbildnings-, justitie- Med tanke på det mera långsiktiga perspektivet i del härarbetet ser jag fram mot mötet med folkrörelserna. Jag tror att det är viktigtinte endast att utnyttja den positiva opinionsvåg vi nu upplever utan också attunderhålla och vidmakthålla den. En attitydförändring inom ett så svårt område somalkoholpolitikens tar mycket att uppnå. Resultaten kan inte vinnassnabbt. Sådana insatser som langningskampanjen måste fortsätta under lång tidoch följas av andra liknande. Den här kampanjen är ett avstamp för ett långvarigt ochbrett samarbete för att åstadkomma grundläggandeattitydförändringar. Det är hög tid att vi gemensamt lar krafttag i dettaarbete. Narkotikan i dess olika former utgör likasåett mycket allvarligt hot mot våra barn och ungdomar. Situationen inger starkoro. Regeringen står fast vid och bygger vidare på den grund som lades isamband med beslut om åtgärder mot narkotikamissbruket.Berörda myndigheter och organisationer följer nu upp detta beslut. Vården förmissbrukare byggs ut. Under innevarande och nästa budgetår skall det finnasmedel att inrätta ytterligare 150 platser. Öppenvården byggs ut på fleraplatser i landet. Försöksverksamheten i skolan med att förbättra skolansmetoder att nå ungdomar i riskzonen befinner sig i en slutfas. En handbok förskolpersonal i narkotikafrågor ges ut . Sludiecirkelverksamhelbedrivs i samtliga län för personal som i sitt arbete kommer i kontakt medmissbrukare. Familjevården utvidgas, och stödet till värdfamiljerna förbättras. Genom ett närmare samarbete mellan arbetsmarknadensparter, arbetsförmedling och behandlingsenheter förbättras missbrukarnasmöjligheter alt få arbete och behandling. Behandlingsforskningen utvecklas så att forskning skallbli en naturlig del av behandlingsenheternas verksamhet. Utbildning av personalinom narkomanvården förbättras. Inom kriminalvården pågår verksamhet medsärskilda narkolikafria avdelningar. Polisen har narkotikarotlar i samtligalän utom , medverkar på olika sätt till alt hindra illegalprodukfion av och handel med narkotika i andra länder. För all eliminera narkotikamissbruket måste vi fortsättaatt arbeta på bred front. Genom polisens och tullens insatser och genom delinternationella arbetet bekämpas tillgången på narkotiska medel. Den andra typen av insatser som vi måste fortsätta attutveckla är den som inriktas på alt begränsa behovet av narkotika. Där krävsbåde förebyggande och vårdande insatser. Åtskilliga faktorer bidrar till attskapa förutsättningar för missbruk. Vi måste därför också inrikta arbetet pågenerella åtgärder i förebyggande syfte. Det gäller arbetsliv, boendepolitik,fritidspolitik, kulturpolitik och samhällsplaneringen i stort. Jag har här mycket skissartat givit en redogörelse förregeringens och mina egna intentioner för arbetet med de sociala frågorna. Nr 75 terna är ju redovisade ibudgetpropositionen, och därför har jag inte närmare den 8 ' P ''' ' dag. Men efteriysle en definition av 31 ianuari1980 intentionerna, och jag har försöktatt ge en sådan, Jagvill bara helt kort innan jag avslutar mitt anförande säga att vi Allmänpolitisk naturligtvis skulle önska att vihade haft större utrymme för insatser på debatt alkohol- och narkotikaområdet. Menom vi går fram stegvis, med utgång från denavsevärda satsning som regeringen ändå gör och som ligger väl i linje medsocialdemokraternas tidigare framförda krav på åtgärder på området - även om denu har höjt budet något - tror jag alt vi kommer att ha en mycket storsamstämmighet om målet. Jag tror mig ha funnit detta under de debatter somhittills förts. Jag tror också att vi tillsammans är beredda att satsa pä olikaåtgärder. Dessa är inte heller särskilt dyra. Det är med dessa ambitioner som jag går in i detta arbete.Det är också viktigt att vi tillsammans tar till vara och uppmuntrar alltpositivt som många ungdomar i vårt land visar. Därför måste vi fortsätta altinformera om missbruk och om de socialt utstöttas situation för att ökaförståelsen och förmågan att hjälpa. Vi måste fortsätta att utveckla metoderför att nå ungdomar i riskzonen . Här är naturligtvis skolanav speciell vikt. För att rehabilitera missbrukare måste vi fortsätta att byggaut och utveckla vården. Och naturligtvis måste det då finnas olika typer avvård. När det gäller narkotikan vill jag gärna såga attnarkotikan aldrig får bli en del av vår kultur. Vi har ett svårt ekonomiskt läge, vilket innebärsärskilt stora krav pä oss alla i samhället. Vi har ansvaret för att fördelaresurserna till dem som bäst behöver dem. Vi har kommit till en situation då vialltid måste tänka solidariskt. Solidariteten kräver och kommer all kräva attvi noggrant prövar hur tillväxten skall fördelas. Vi kan inte längre alltidkräva att de problem som finns i samhället skall lösas av professionellahjälpare. Vi måste lära oss att också ta till vara varandras resurser bättre.Vi måste lära oss att ta ansvar och vara till hands för varandra. Om vi allatar elt medmänskligt ansvar utöver det ansvar vi har som delar av ett kollektivoch om vi lär oss att inse att varje människa har ett värde, kan vi tillsammansskapa en meningsfull framtid både för oss själva och för andra. () replik: Det var många vackra ord som socialministernsade här från - talarstolen. Jag tror att man kan utläsa ur det anförandet att vi nu har en gemensam plattform att handla ifrån. Det är jag utomordentligt glad för, men jag vill påminna om att den här debatten ingalunda är ny. När alkoholpropositionen lades fram hade vi en liknande debatt, och den ärade representanten för sade då: Allt det där vill vi göra. Viär överens, men just nu har vi inga pengar. När jag frågade honom om det betydde att man i nästa omgång skulle kunna tänka sig att få de där pengarna menade han att det nog skulle vara möjligt. Så har vi stått här och stampat. hoppas jag alltså att det nublir bättre lag från regeringens sida i det här Ur socialministerns anförande utläser jag ettlöfte om det. Det räcker inte med ord. Generalen i Frälsningsarménsade en gäng att man inte kan frälsa människor förrän de har fält någonting påfötterna. Vi måste alltså gå ut och vidta rejäla åtgärder. Och vi får beredaoss på, herr talman, att det kostar pengar. Vi socialdemokrater har ju liksom tidigare föreslagitökad information i skolorna. Vi vill följa upp aktiviteter hos folkrörelserna,socialt arbete och information i arbetslivet. Här tänker jag påfackföreningsrörelsen, som ju har startat ett utomordentligt bra arbete när detgäller kamratstödjande verksamhet. Från i försöker viatt få i gång alkoholfri icke-kommersiell nöjesverksamhet hos de organisationersom ställt sig välvilliga till sådan verksamhet. Vi vill hjälpa frivilligaorganisationer i deras rehabiliterande arbete. Det är alltså mycket som manfrån folkrörelsernas sida verkligen vill göra men inte kan göra på grund av attdet fattas pengar. Jag skulle vilja säga ytterligare en sak omfolkrörelserna. Kör inte över dem genom att göra upp dem förutan! De måste varamed och planera. Annars kommer det att gå illa. Folkrörelserna finnsrepresenterade i , och jag förstår inte varför regeringen går vidsidan av denna nämnd i så stor utsträckning som man f. n. gör. Det vore mig helt främmande att köra överfolkrörelserna-därtill har jag alltför stor respekt för dem och vet vad debetyder i samhället. Jag har heller ingen avsikt att köra över , varsproblem och svårigheter både och jag är medvetna om. Men vi vetockså att nu börjar finna sin form och kan arbeta effekfivt.Speciellt de insatser som har gjorts när det gäller kamratstöd har varit ochkommer att bli av utomordentligt stor betydelse. Det råder inga delade meningarmellan oss i det avseendet. Det är därför som den här konferensen längre fram i vårskall präglas av öppenhet, det skall vara ett givande och elt tagande. vet att jag har träffat delar av Folkrörelsesverige i olika grupper,och jag kommer framgent att göra på samma sätt för att lyssna pä vad de har attsäga. De pengar som vi inom och övriga departement har attförfoga över i delta arbete kommer vi naturligtvis att använda på bästa möjligasätt, och vi kommer därvid att rådgöra med olika intressenter som vill arbetaför det mål som vi gemensamt har satt upp. Jag vill än en gång understryka attmin öppenhet för diskussion om hur vi skall arbeta är mycket stor. Av propositionen framgår att det har satsats sammanlagt 52nya miljoner på detta område. Det är en ganska avsevärd satsning som visarambitionsnivån hos regeringen. Till aktiviteter av detta slag ute blandfolkrörelserna anslås stora summor. Jag nämnde också en hel del av de aktiviteter som skallpågå inom skolan och sade att vi här försöker få till stånd ett samarbete. olyckligt om vi inle försökte synkronisera insatserna utanatt var och en drog åt sitt håll. Det är därför vi vill ha ett underlag för denkonferens som skall äga rum . Sedan tog det viktiga beslutet om den framtidaalkoholpolifiken har det hänt en hel del. Men, som sagt, mycket återstår attgöra. Jag är helt övertygad om att vi tillsammans skall kunna nå resultat. Dågäller det emellertid att vi drar åt samma håll. EVERTSVENSSON (s) replik: Socialministern talar om den väldiga ökningav satsningen på detta område som budgetförslaget innebär. Om jag ser rätt ökarman detta anslag nästa budgetår. Det kanske är mer än ökningen avanslagen inom en del av de andra departementen, men det är bara ungefär vadinflationen kommer att uppgå till, och då har man egentligen inte vunnit något. De 52 milj. kr. som det gäller är till stor delautomatiska höjningar. Vad frågan främst gäller är de 7,5 miljonerna tilllangningskampanjen. Jag vill gärna understryka att det är bra att den kampanjenhar kommit, och jag hoppas att den kommer att lyckas. Men höjningarna förövrigt är inte särskilt stora. Om man bortser från de 122 miljoner som skall gåin i det allmänna skatteutjämningsbidraget och som tidigare fanns somspecialdestinerat bidrag, minskar i själva verket den summa som anslås till denöppna vården. Och det är egentligen den som vi vill satsa på. Jag sade delta om folkrörelserna därför att jag tror attdet är viktigt att de är med redan från början. , som jag också berört i mitt huvudanförande, harinte fått någon påbackning. Folkrörelserna ställer stora krav på denna nämnd,men ändå beviljas det inte mer pengar . När det gäller den spritfria representationen vill jagställa följande fråga; År regeringen beredd att avge en rekommendation tillstatliga myndigheter i detta avseende? Formuleringen i budgetpropositionen ärverkligen tam och luddig. Jag tror all redan närsocialutskottet var pä besök hos erfor vilken linje vidriver när det gäller den spritfria representationen. Regeringen är som helhetf, ö, mycket restriktiv när det gäller bruket av alkohol i samband medrepresentafion. Som svar på den fråga som gäller skatteutjämningen skullejag vilja säga att denna har diskuterats i många olika omgångar . Det är helt riktigt att man kom överens om att dessabidrag skulle ingå i skatteutjämningen. Ett sätt att hävda den kommunalademokratin är nämligen att baka in sådana här speciella statsbidrag i den storapotten. Här vill jag än en gång upprepa att de kommunalaskatteutjämningsbidragen inte har halverats. Det är i stället fråga om enförskjutning av 750 milj. kr. Principiellt har vi fortfarande samma inställning, ochdärför är den diskussion som för inte riktigt advekvat i sammanhanget. Tredje vice talmannen anmälde attEvert anhållit att till protokollet få antecknat att han inte ägderätt till ytterligare replik. (vpk): Det är mänga som talar om jämställdhet mellankvinnor och män. Även om den allmänpolitiska debatten inte dominerats av dettaämne så är den debatten ute i samhället just nu väldigt livlig. Det är ocksåmånga som med sitt tal om jämställdhet åsyftar något slags representativjämställdhet, "Om vi bara finge kvinnor i riksdag och andrarepresentativa församlingar, så skulle alla problem vara lösta," Ja, manförleds lätt att tro att och andra har deninställningen när man hör deras resonemang. Men ännu viktigare är ju vad som görs av kvinnorna ochmännen i dessa valda församlingar för de kvinnor och män som man representerar,för alla dem som finns utanför parlamentet. Vad gör man för alla de föräldraroch barn som saknar daghemsplats? Vad gör man för alla de 330 000 kvinnor som är hemarbetande men som skulle vilja ha ett arbete om det bara fanns någotsådant att få? Hur möter man den växande kvinnoopinion som kräver en allmänarbetstidsförkortning till sex timmars arbetsdag, som ser det som en nödvändigreform i strävandena att erbjuda kvinnan och mannen lika villkor i arbetsUvet?Och hur möter man den kvinnoopinion som exempelvis kräver andra boendeformer,bättre servicemöjligheter, bättre kollektivtrafik? Ja, ser man till arbetet i denna riksdag finner man att sålänge det är fråga om att uttrycka allmänna viljeinriktningar - till intetförpliktande - är det ganska stor enighet, åtminstone bland de partiföreträdaresom arbetar med jämställdhetsfrågorna, Jämställdhetskommitién, där alla femriksdagspartierna finns representerade, har i stor endräkt gjort följandeuttalanden i Steg på väg - nationell handlingsplan för jämställdhet - som jagskall be att få citera ur: "Skillnaden i arbetstid mellan män och kvinnor bestaroch en ständigt ökande andel kvinnor tar deltidsarbete. Det är därför angelägetatt påbörja engenerell arbetstidsförkortning mot sex timmars arbetsdag, Jämställdhetsarbetetmåste även i fortsättningen inriktas mot att täcka barnomsorgsbehovet och påandra sätt underlätta för föräldrar att förena förvärvsarbete med hem och barn.På sikt måste alla barn kunna erbjudas en plats i förskolan. Förskolan måstebli betraktad som samma självklara förmån som skolan är ," kommunisterna delar lill fullojämställdhetskommitténs bedömningar när det gäller sextimmarsdagen ochbarnomsorgen. Vi ställer också konkreta förslag till samma riksdag i dessafrågor. Vi kräver en plan för att sex timmars arbetsdag för alla skall varaverklighet , vi kräver en kraftfull utbyggnad avbarnomsorgen, vi föreslår olika åtgärder för all skaffa flera jobb-framför allthör vi inle till dem som håller på alt rusta ned den svenska industrin - ochvi ställer en rad andra konkreta förslag, som skulle underlätta för kvinnan attfå samma möjligheter som mannen att delta i arbetsliv och politisk och fackligverksamhet; obligatorisk arbetsförmedling och ökat kolleklivhusbyggande ärnågra av förslagen. har vi varit ganska ensamma om all rösta fördessa förslag. Får vi kanske ett genombrott , detta 1979/, ochfår uppleva att alla de 92 kvinnorna och vpk:s 15 män röstar för exempelvis sexlimmars arbetsdag och en kraftigare utbyggnad av barnomsorgen? Eller kommerkanske den proposition som lägger fram om en nationellhandlingsplan för jämställdhet alt innehålla konkreta förslag omutbyggnadsplaner för barnomsorgen och om en plan för genomförande avsextimmarsdagen - med konkreta tidsangivelser när målen skall vara uppfyllda?Ja, vi går en spännande vår till mötes, alla vi som kämpar för kvinnansfrigörelse. kommunisterna har, till skillnad frånövriga partier, alllid hävdat att det är just fråga om kvinnans frigörelse ochom en kamp mot kvinnodiskriminering. Det är ju kvinnan som ärdiskriminerad, det är kvinnorna som har de låga lönerna, det är kvinnorna somfår ta konsekvenserna av bristande barnomsorg och vikande sysselsättning- ja,uppräkningen skulle kunna göras lång. Därför tycker vi att det är fel att sudda ul begreppen ochtala om jämställdhet i största allmänhet. Vi kan heller inte acceptera att man- i det vällovliga syftet att få en mera könsdifferentierad arbetsmarknad -kvoterar in män i de yrken som expanderar, nämligen de kvinnodomineradevårdyrkena. Resultatet blir ju att kvinnorna får ännu sämre möjligheter attkomma in på arbetsmarknaden. Vi är alltså motståndare till den typen av kvotering meninte av samma skäl som , som inte vill ha kvotering eftersom manvill besätta tjänster utifrån människors begåvning i stället. Det gör man juändå inte -inte ens själva! Eller för att ta ett exempel: Hur kanen handelsminister i en svensk regering fortfarande tro att kvinnansdiskriminering har något med hennes begåvning och förstånd att göra? Jagciterar ur måndagsnummer, där denne handelsminister svarat så härpå frågan varför många fler kvinnor än män är ernot kärnkraft: "Jag kan bara se det som ett bevis på att kvinnornainte uppnått jämlikhet . De har inte förstått att de stora riskerna för krigoch annat finns i oljan. Och att om kärnkraften stängs lär det bli kallt istugorna och dä får vi krypa på knä till och be om olja. Del är härde ofantligt stora riskerna ligger." Men visst måste vi rösta nej till kärnkraft för att få nöjetatt se handelsminister krypa på knä till och be omolja. För att inte tala om att vi inte bara av humoristiska utan också av förnuftsmässiga skäl måste rösta nej lill kärnkraften den23 mars. Vi skall däremot inte låta skrämma oss till alt enavveckling av kärnkraften skulle vara elt hot emot jämställdheten, som är ettav de tomma hol ja-sidan går ut med i sin argumentering. Att skrämmas medåtergång till 1800-talsförhållanden med byktväll och sköljning i iskalla sjöarår löjeväckande med tanke på att linje 3 räknar med en ökning av tillgången påelström i sitt alternativ. Visst kornmer det att kosta pengar allavveckla kärnkraften. Men det blir mångdubbelt dyrare all påbörja avvecklingenpå , som ju linje 2 förordar.