prot · G309145 · 1979-12-31 00:00:00 — Med detta vill jag yrka bifall till motionerna564 och 1037 samt till punkten 5 i hemställan i mofion 1449, 67 Nr 145 (): Onsdagenden Fru talman! Genom sitt beslut attövergå från malmbascrad till skrotba- 14 maj1980 serad metallurgi vid Domnarvet harSSAB dragit samma konsekvenser av kostnadsutvecklingen på råjärn som många andra svenska och utländska Mineralförsörj- stålverk; det blir billigare attbasera produktionen på skrot. ning, m.m. beslut oantastligt. Det är dock väsentligt att följer riksdagensuttalande att de åtgärder som vidtar som ett led i sin strukturomvandlinginte får utformas så att de leder till väsentliga svårigheter för de mindreverken. Detta har industriministern också understrukit i debatten , behov av skrot beräknas öka från 20 000ron 1980till 1983, beräknas övriga stålverk öka sittskrotbehov med ungefär lika mycket. Det totala behovet av skrot av den kvalitetsom här är aktuell beräknas uppgå till ca , varavhälften måste importeras. Importbehovet beräknas öka från 104 000 tontill 750 000 a , vilket medför ett inte oväsentligt och ettovälkommet valutautflöde. Det anses inte realistiskt att räkna med någon nämfivärdökning av de kvantiteter som kan insamlas inom landet. Återvinningsgradenbetraktas som hög även om den har sjunkit . Det borde dock varaintressant att undersöka vilka möjligheter som finns att stimulera en ökadåtervinning för att därigenom minska vårt importbehov, I då vi i ökandegrad kommer att bli tvungna att ekonomisera med våra resurser bör en sådanmöjlighet inte lämnas oprövad. Priset på importerat skrot är avsevärt mycket högre änpriset pä svenskt skrot - , per ton för det svenska skrotet och 700-750kr, per ton för det importerade. Genom att kostnaderna för skrotimporten i det system somfinns mellan stålverken bärs solidariskt av samtliga verk innebär en så kraftigökning av den totala skrotimporten som det här är fråga om att samtligastålverk drabbas av kraftiga kostnadsökningar. Detta är allvarligt för enbransch som har arbetat med extremt dålig lönsamhet. Det beslut som har fattat om övergång frånmalmbaserad till skrotbaserad metallurgi i kan således inte ses som enintern angelägenhet för , För att få en total bedömning av lönsamheten idenna övergång bör ;s kalkyl rimligen baseras på att hela ökningen avskrotbehovet sker till importpris. Det måste anses vara ett övergripande nationellt intresseatt den svenska stålindustrin inte blir i så hög grad beroende av en osäkerdnternationell skrotmarknad. Även om det svenska behovet globalt sett är obetydligt, kan man inte bortse från risken för att vi inte får de kvantiteter som vi behöver. Industriministern var också inne på de frågorna i sitt anförande . Vi blir dessutom beroende av en prisutveckling som vi saknar möjligheter att påverka. Merparten av det importerade skrotet kommer från , Protektionistiska åtgärder där skulle snabbt försätlB oss i en helt omöjlig 68 situation. Flera länder har förbud mot export av skrot, hör tillde länderna. Iutskottsbetänkandet ser vi att förhandlingar pågår inom branschen. är bra.Det är viktigt att regeringen noga följer de förhandlingarna. är detönskvärt att vi, när det gäller en av våra viktigaste basnäringar, i största möjligautsträckning kan förlita oss på inhemska råvaror. får vi inte Mineralförsörj-försätta oss i en situation där kostnadsutvecklingen äventyrarvåra export- ning, m. m. möjligheter - detta är förvisso inte en heltlättlöst ekvation. Utskottet pekar i det sammanhanget på det pågåendeutvecklingsarbetet kring alternativa råjärnsmetoder. Skrot sorn råvara ielektrostålstillverkning kan ersättas av järnsvamp. har svenskjärnsvampstillverkning i större skala inte varit ett realistiskt alternativ,eftersom tillverkningsprocessen har förutsatt tillgång till billig naturgas.Genom den process sorn är under utveckling vid SKF har denna nackdeleliminerats och svensk tillverkning i större skala är därför möjlig. Tre olika metoder för råjärnstillverkning som ersättertraditionella masugnsprocesser är under utveckling, berördetidigare en del av de fördelar dessa metoder medför, och jag skall därför intenärmare uppehålla mig vid dem utan endast understryka de möjligheter somerbjuds att utnyttja de svenska malmtillgångarna på ett sätt som leder tillökad lönsamhet. Givetvis sker detta under förutsättning att processerna hållervad de lovar och under förutsättning att de kommer i produktion sä snabbt attförväntade marknadsfördelar kan till fullo diskonteras. De tre processerna studeras f, n, inom Industrifonden, somutreder frågan om eventuellt statligt stöd till den fortsatta utvecklingen. Detär väl känt att stålindustrin i andra länder bedriver utvecklingsarbete efterliknande linjer som de svenska. Utan tvivel har det eller de företag som förstkan lansera en färdig, fullskalig process stora marknadsmässiga fördelar attvinna. Industrifonden bör därför arbeta med största möjliga snabbhet, så attutredningsarbetet inte onödigtvis fördröjer de svenska möjligheterna att hävdasig på detta område. Mot denna bakgrund är det nödvändigt, som utskottet ocksåsäger, att regeringen fortlöpande följer utvecklingen och tar de initiativ somkan erfordras. Jag tror att tidpunkten för sådana initiativ nu närmar sigmycket snabbt. Jag ansluter mig till utskottets hemställan ibetänkande 51, ANITAPERSSON (s): Sysselsättningsproblemen i Nyköpings- ochOxelösundsregionerna är stora. har medfört en minskning avarbetstillfällena med ca 2 500, därav i ca 700, aren relativt ny kommun uppbyggd kringjärnverket, som är en helt dominerande industri. Detta har medfört ensnedfördelning av näringslivet sysselsatta i tillverkningsindustrin.Av dessa är anställda hos , Vad som således händer med järnverket harstor betydelse för kommunen. Vid de lokala MBL-förhandlingarna angående har enighet mellan facket och företaget uppnåtts Nr 145 beträffande en ombyggnad av stränggjutningsanläggningenoch en nedlägg- Onsdagenden ''"S götvalsverket. Dettakommer att innebära ett bortfall med ytterligare 14 maj1980 - arbetstillfällen, Befolkningen i kommunen är ung, men om man ser på basen till Mineralförsörj- befolkningspyramiden finner man att den håller på att krympa beroende på ning, m. m. utflyttning och de lågafödelsetalen . dock storaåldersklasser ut på arbetsmarknaden. Om inte arbete kan beredas i kommunen fördessa unga återstår endast utflyttning. Detta innebär en fortsatt ogynnsamutveckling av åldersstrukturen och får kännbara konsekvenser för den kommunalaekonomin. Det sålunda aviserade borttagandet av 300 arbetstillfällenkommer att medföra en minskad skatteintäkt på ca 2,7 milj, kr,, om man räknarmed nuvarande skattekraft i kommunen. Det kommer också att medföra negativa effekter förentreprenadföretag, varuhandel m, m, genom att nedgången i efterfrågan på varoroch tjänster minskar när sysselsättningstillfällen försvinner. Även förNyköpings kommun har stor betydelse. Ca 900 personerpendlar från olika platser i till för att arbeta viddenna industri. En ogynnsam utveckling av järnverket skulle således även drabbaNyköpings ekonomi hart, har drabbats av en betydandesysselsättningsminskning genom nedläggning av slakteri, som berörde130 personer, och genom F ll:s nedläggning, som berörde 550 personer. Någonersättning för dessa förlorade arbetstillfällen har inte erhållits. Arbetsmarknadsministernhar i stället upplöst den arbetsgrupp som tillsattes för att skapa nyaarbetstillfällen som ersättning för detta bortfall. Regeringen är tydligen intespeciellt intresserad av arbetsmarknadsproblemen i detta område. Det är åtgärder för att komma till rätta med en del avsysselsättningsproblemen i denna region och jag tagit upp ivår motion. Vi har speciellt framhållit några viktiga förutsättningar för hurde mål som ställts upp i skall kunna uppnås. Vihävdar, som man också gör i motion 1979/80:970 av m, fl,, attstrukturplanen samt de kompletteringar som utarbetats av generaldirektör och tilläggsförslagen som utarbetats av de fackliga organisationernaskall vara basen för i , Den viktigaste åtgärden som bör företas och som bör vidtassnarast är en om- eller nybyggnad av koksverket. Detta är helt avgörande förett kvarhållande av metallurgin i , En ombyggnad av koksverket medförockså att i kommer att bli helt oberoende av olja genomatt man tillvaratar gasen och på så sätt tryggar energiförsörjningen.Kommunens fjärrvärmeverk och även fjärrvärmenät kan ibetydande omfattning då försörjas med överskottsenergi från järnverket. Vi harockså i motionen framfört kravet på att sinterbandet byggs ut med ettparallellsinterband för att få en bra råvarusituation och därmed bidra till 70 ökad sysselsättning i demellansvenska gruvorna. också attbli mer lönsam på grund av att priserna på pellets stigit, ''" " Som vi också framfört i vår motion skulle upptagande avmineralullstill- den verkning enligt den speciella metod somutvecklats vid i vara eneffektiv åtgärd för att förbättra sysselsättningsläget. fördelenmed denna metod är att framställningen är energisnål och att Mineralförsörj- råvaran utgörs av avfallsprodukter från stålframställningen, ning, m. m. fattade beslut om attregeringen skulle lägga fram en utvecklingsplan för , Någon sådan plan harinte presenterats . Enligt det nu föreliggande betänkandet räknarindustridepartementet med att regeringen skall kunna taställning till en utvecklingsplan. De i vår motion framförda kraven pånödvändiga åtgärder för att främja sysselsättningen vid i ärdärför väl motiverade, och bör ge regeringen detta till känna. Med det anförda ber jag att få yrka bifalltill den till betänkandet nr 51 fogade socialdemokratiska reservationen nr 2 angåenderiktlinjer för en utvecklingsplan för , Jag vill också yrka bifall till deövriga socialdemokratiska reservationerna, HANS i (vpk): Dagens betänkande om stålindustrin är enutmärkt redovisning över flathet inför kapitalets makt. Det har tydligen intepå allvar gått upp för utskottsmajoriteten att den framtida stålindustrin intekan byggas med kapitalism utan måste byggas på samhällsekonomiska grunder ochmed långsiktig planering. Mot bakgrund av vad som hänt inom stålindustrin, främstinom , mot bakgrund av den situation som de små handelsstålverken stårinför och med vetskap om specialstålsindustrins nya inriktning mot skrotråvara,som innebär ett hot mot gruvdriften och ger ett ökande utlandsberoende på råvarusidan,tycker jag också att socialdemokraterna tassar väl försiktigt kringmaktfrågorna, dvs, konsortialavtalets upprivande och nationaliserings-kraven. Vidare finns det inte mycket i betänkandet som är tilltröst när det gäller frågorna kring produktutveckling och marknad, som också ärviktiga för framtidens stålindustri. Då det gäller processutvecklingen och med densammanhängande frågor om t, ex, energiförbrukning och framtida inriktning motintegrerade stålverk finns det ingenting att hämta i betänkandet. Den framtidainriktningen är viktig, för den har med energifrågorna att göra. Den utlovade25-åriga avvecklingen av kärnkraften blir nog ett dåligt skämt om man inteomedelbart ger nödvändiga direktiv för den framtida stålindustrins utformning,eftersom det tar att komma i gång med nya energisnålaprocesser. Skall man också förändra produktionslayouten, så att manspar energi i olika led och på så många avsnitt som möjligt, är det bråttom. Om då skall vänta innan man kommer fram till de ståndpunkter som vi har preciserat i en av våra motioner, kommer det här att 71 Nr 145 ta väldig tid. den ''' ' '"S rejäla tag, så kan jag lova utskottet att det iframtiden kommer 14 mai1980 '' '' omöjligt att i ett betänkandepublicera en så pass omfattande karta som den som finns med , visande stålindustrin. Mineralförsöri- '>'v cirklarna på kartan krympasrejält för att vara aktuella, och då har det inte ning, m.m. gått kartan gjordes - den gjordes för en av stålutredningarna.Kring en del ortsnamn borde man dessutom sätta ganska kraftiga parenteser. Jagundrar just hur den här kartan ser ut om , orn vi inteinleder en ny stålpolitik! och var på tapeten för två årsedan, när man presenterade förslagen om nedläggning av Spännarhyttan, Och iförrgår fick vi veta att produktionen av kolstål i skall skäras nedmed hälften. framöver kommer vi nu att möta krismolnen överBergslagen och Bergslagens bruksbygder. Med anledning av åtgärdsprogram, med anledning avde mörka framtidsutsikterna för de mindre handelsstålverken och med anledningav krisen vid Spännarhyttan, som delvis orsakats av att specialstålsindustringår över till annan råvara, har jag haft nöjet - eller vad man skall kirlla det- att diskutera de här frågorna med industriministern, som ju är verkställandepå området. har han gått, och det är synd, för det hade varit bra att fåfortsätta den diskussionen. Men det här är tydligen inte viktigare än att hankunde ge sig i väg när debatten var halvvägs. Från industriministern har jag upplevt samma flathet införutvecklingen som kännetecknar utskottsbetänkandet, och det är sorgligt, I dagvar han litet mera smidig och litet mera ödmjuk inför många av de ärenden somjag redogjorde för och där vi i olika sammanhang interpellerat. Menfortfarande tror industriministern att de företag som helst av allt skulle slåut varandra i den kapitalistiska tävlan och erövra varandras möjligheter att fåråvaror och varandras marknader skall samsas om skrot och göra upp mellan sig-när de helst av allt vill ha ihjäl varandra! Jag tycker att det är ganskablåögt. Har man inte förstått att det här är en kamp om råvaror och marknaderpå liv och död, måste det vara mycket svårt att föra industripolitik. Trots att företagen t, o, m, börjat skriva brev tillindustridepartementet med försiktiga påpekanden om att frågan om svenskjärnhanterings framtida struktur är en politisk fråga, så händer ingentingspeciellt, I avsnittet om ägareförhållanden inom säger man iutskottsbetänkandet att det inte finns någon anledning att nationalisera, Iavsnittet om samordning av handelsstålsindustrin säger man att det inte finnsanledning att göra något uttalande om samordning av handelsstålsindustrin, dvs,en samordning som skulle kunna vara en grund för att rädda jobben ibruksorterna i de mindre verken, Iavsnittet om alternativa processer säger man att det här studeras, att det kan blimöjligt att åstadkomma en lönsam malmbaserad produktion i mindre enheteroch att nya avsättningsmöjligheter för den svenska järninalmspro- Och - så föreslår man att gör ett uttalande 72 om det! Javisst, det är klart attvi kan göra det, men var finns åtgärderna och denödvändiga greppen för att få till stånd en rejäl utveckling? Vi har i vår motion 1449 skisseratutvecklingsmöjligheterna för den Onsdiigen den framtida stålindustrin.Skall vi här i ha en stålindustri , 14 m;ri 1980 så måstevi börja fatta besluten . Det tar alltså väldigt att omstruktureraoch utveckla produktionen, har också Mineralförsöri- varit inne på vad en offensiv stålpolitik innebär, nins, m. m. I vår motion har vi skisserat hur den framtidaproduktionsuppläggningen skulle kunna se ut. Det är en skiss, där vi intebinder oss för någon av processerna, men vi nämner någon av dem vid namn.Naturligtvis måste det ske en utvärdering av vilken process som är mest lämpligi varje speciellt fall. En del av dem passar kanske bättre i mindre verk än andra,bl, a, beroende på vilken råvara som används. Vi anser alltså att det ärnödvändigt att studera dessa frågor, integrationen och den sammanhållnaproduktionen, som enligt vår mening är viktig, rationell, energisnål ochlönsam. En sammanhållen produktion från råvara till högt förädladprodukt ger väldigt många fördelar. Man kan eliminera antalet uppvärmningar ochavkylningar av ämnen, vilket är riktigt ur energisynpunkt. En sammanhållenprocess ger också hög flexibilitet och kan bättre ställas om för mindre serier.Det är faktiskt så att vissa verk har överlevt krisen tack vare sin litenhet,inte sin storskalighet. Mindre enheter ger också möjlighet att anpassa produktionentill vad som krävs i förädlingsledet, eftersom det finns en integreradvidareförädlingsproduktion i verkets slutända. är inte jag förespråkare för mammutverk eller"gullig"" smäskalighet, som det har talats om. Men det äruppenbart att de nya teknikerna skapar möjlighet till att rädda jobben påbruksorterna, t, ex. , , , och ,Det är ganska små orter, och storleken på verken där är måttlig. Dessa verkmåste på något sätt ersättas . Om man räddar jobben på dessa orter med den nya tekniken,tar man också vara på det nedärvda yrkeskunnande som finns sedan kanske . Det är en väldig nationalekonomisk resurs som helt enkeltmåste tas till vara. Erfarenheterna från de kapitalistiska kriserna under desenaste åren har också visat att industrier med högre förädlingsgrad ochmöjligheter till snabb omställning klarar sig betydligt bättre ilågkonjunkturer än företag med relativt enkel produktion och storskalighet.Statens industriverk har i sina utredningar om stålindustrin också sagt att enkvalificerad och utvecklad produktion är framtidsmodellen. Det är kanske dennisch med hjälp av vilken svensk stålindustri har möjlighet att överleva. Detär bättre än att försöka efterapa de jättestora och förenklade verken som finnsutomlands. Jag har tidigare också nämnt att en viss specialisering och"medelskalighet'" kan ge fördelar vid omställningar och samarbete medkunder. Det har talats om att vi inte skall diktera, inte uppträdasom herrar över människorna ute på företagen. Det sade , och det var också inne på. Men de som är herrar över människorna ute på företagen och som begränsar de senares möjligheter att utveckla och förnya - Nr 145 produktionen är, som Lars-OveHagberg visade, just de finansfamiljer som i Onsdiigenden '''S s*yr stålindustrin. Det årtvärtom så, att lägger man fast riktiga 14 maj1980 samhällsekonomiskautvecklingsområden och utvecklingsplaner för stålin- --------------------- dustrin, får folk med yrkeskunnande, kännedom om produktion, marknader Mineralförsörj- och annat den trygghet och det lugn som behövs för att jobba och utveckla ning, m. m. verksamheten. Först då kan defungera på ett bra sätt. Jag vet att utvecklingsprojekt och forskning heltenkelt stoppas inom stålindustrin. Ändå rör det sig om projekt som skulle kunnabli både lönsamma och värdefulla för landets stålindustri. Men de råkar inteligga precis inom det lilla område där företaget i fråga bedriver sinmarknadsföring. Att genomföra ett visst projekt skulle kanske betyda attföretaget måste anställa ytterligare några säljare eller ta kontakt med någonkonkurrent för att vidareutveckla den produkt det gäller. Konkurrenten sysslarkanske med någon annan bit av innovationen. Det visar på en bristandesamordning och på slagsmål mellan de privata kapitalisterna. Detta förhindraren riktig utveckling för att rädda den svenska stålindustrin. När det gäller marknader och nya kunder vill jag framhållaatt vi kommunister ofta brukar kritiseras för att vi inte föreslår var produkternaskall säljas. Men gör vi faktiskt det i vår motion, som är en ganskagenomarbetad motion. Vi menar att ett marknadssamarbete bör etableras mellanstålverken och kunderna, de mekaniska verkstäderna, varven, bilindustrin, SJ,flygindustrin, verkstadsindustrin, energisektorn och byggnadsverksamheten. Omman integrerar samarbetet med kunderna ända från stålverket, får man precis deprodukter man vill ha. Då får man användarnas syn på hur grejorna skall se ut,och då kan man väldigt tidigt i produktionen förändra och förbättra, så att manfår en billig och bra produkt. Då skapar man även ett behov hos kunden av attkomma tillbaka och köpa mer av de varorna. Man binder upp kunden på ettlångsiktigt planerat och vettigt .sått. De som kritiserar oss och andra för att vi vill gålångt när det gäller styrningen av stålindustrin kryper ofta bakom att det ärkris på marknaden och att folket självt ute i bygderna måste få sköta dennakris. Då glömmer de att tala om att en borgerlig industripolitik i övrigtnaturligtvis medför en borgerlig stålpolitik. Byggs inga båtar eller skrotasvarven, går det naturligtvis inte åt någon fartygsplåt. Byggs inga järnvägar,byggs naturligtvis inga vagnar eller tillverkas någon räls. Byggs ingabostäder, går det inte åt balkar och armeringsjärn. Det är ganska klart. Dennakritik slår alltså ganska hårt tillbaka mot dem som själva talar omcentralstyrning. De är stålindustrins dödgrävare, skulle jag vilja säga. Vi har också pekat på att man bör utveckla handeln medplanekono mierna. Studerar man handelsstålsutredningen, där det f, ö, redovisas att vi importerar av handelsstålet, finner man att lilla , som i och för sig inte har någon egen stålindustri, köper så mycket från som hela den östeuropeiska marknaden med planekonomierna gör. Det kan inte vara rimligt. Även i har man stora stålverk och i vissa delar 74 giinska förenklad produktion. adlade,förfinade och tekniskt kviilificeriide viiror, sådiina som vi kiin Nr 145producera här i landet. Ett hinder niir det giiller att siiljii dit iiroftii Onsdiigen den valutasystemet. Genom iitt upprätta hiindelsboliig förösthiindel. som skulle 14 p.,;,: ]g{) kunna hadirektkontakt med öststiiteriiiis ministerier och byråkrati, skulle man kunnafå en öppning till nya markiiiider, Dettii vore väsentligt för vår Mineralförsörj-stålindustri. Det skulle kunna utveckla just den bit där industriverketoch ning, m. m. många andra visar att det gäller iitt överleva. Just genomden typen iiv produktion kan vi klara oss. Dagens betänkiinde är inte konstruktivt. Detutgör en redovisning av handfallenhet och feghet inför friimtiden. Därför harman naturligtvis inte helt och rejält försökt kommeiiterii vår motion, Utanför finns ett mindre antalhandelsstålsföretag, bl, a. och AB , som bådaligger i mitt hemlän , Båda företagen är på sina resp, orter.Boxholm och Degerön, de helt dominerande företagen. Samhällena står ellerfaller med sina stålverk. Enligt mycket färska tidningsuppgifter planerar BoxholmsAB, som ägs av , att sälja sina skog iÖstergötland, värd ca 200 milj, kr,, och sin såg i , värd ca 50 milj,kr,, till domänverket. Dessa planer är djupt oroande. Betyder denna planeringbörjan till slutet för engagemang i bruk eller början tillslutet för bruket som sådant? Det vore i så fall en katastrof för Boxholmskommun och alla de människor som är beroende av bruket. Jag vill ta dettatillfälle i akt att säga att det är min innerliga förhoppning att Iggesundsbruk skall ta sitt ägaransvar och göra sitt yttersta för att behålla företagetBoxholms AB intakt med stålverk, skog, såg och osttillverkning. Det går inte att komma ifrån att förutom den påverkan somSSAB:s planering har på de orter där verkar så påverkar också de utanför detta bolag stående mindre handelsstålverken. Inte minstgäller detta resultatet av det pågående utredningsarbetet om ett nyttmediumvalsverk i , Utskottet säger i sitt betänkande: "Utskottet harerfarit att avser att diskutera mediumvalsverksutredningens resultat medövriga handelsstålverk," Jag skulle vilja understryka, fru talman, att detär väl det minsta man kan begära, inte minst med tanke på hur intimt beroendeBoxholms bruk är av denna utrednings resultat, ;s strukturplan är av stor betydelse för alla demindre verken, Qvarnshammar har specialiserat sig på fint armeringsjärn. Industriministern sade i ett interpellationssvar här i kammaren : "Vidare framhållsi planen att det är målsättning att kunna erbjuda ett komplett sortiment av handelsstål. Detta behöver dock inte innebära att hela sortimentet tillverkas inom bolaget," Med tanke på Qvarnshammar vill jag säga att det hoppas jag verkligen. Detta bruk är litet, men dess litenhet är dess styrka. Det är ett flexibelt kundvänligt företag, som precis som har investerat och vill investera, som har idéer och vill satsa på '5 Nr 145 framtiden, Onsdiigen den S: v'" därför här uttala eninnerlig förhoppning att inte företar 14 maj1980 åtgärder som drar undan marknadenför , en marknad som just gäller fint armeringsjärn. Finge Qvarnshammar sådana garantier, Mineralförsörj- skulle framtiden kännas tryggare,och man skulle med tillförsikt våga göra