prot · G30981 · 1979-12-31 00:00:00 — Det aktiva intresse och den förståelse somindustriministern har visat för problem har redan letttill ett flertal betydande resultat, och jag har ingen anledning att förmodaatt den inställningen har ändrats. Vad som däremot bekymrar mig är att vissagrupper - både företagsegoistiska och i övrigt lokalpatriotiska - inte tycksunna i dess självklara del av den industriella utvecklingen i vårtland. Jag hoppas därför att industriministern i denna fråga även i framtidenkan hävda samma sakliga inställning som . Beträffande företagsekonomin är det inte minst frånarbetstagarnas sida ett starkt önskemål att få arbeta i ett stabilt och lönsamtföretag och inte i ett fallfärdigt sådant som ständigt slukar bidrag och utgören otrygghetsfaktor i arbetssituationen. Men under en övergångstid måste väländå samhällsekonomin och arbetstagarnas trygghetsbehov gä före en starktpåskyndad lönsamhet. Jag kan på goda grunder anta att detta finns med iindustriministerns strävan - åtminstone . Om Svenskt Stål AB:s verksamhet i EIVORMARKLUND (vpk): Statsrådet talar om att man måste haperspektiv, att man inte kan gå vidare utan en klar inriktning. Men sedanprotesterar han mot min beskrivning av strukturplanen som en avvecklingsplan.Är det då perspektiv och en klar inriktning att man har en koncentration avproduktionen, nedläggningar och minskningar av arbetsstyrka, som alltså innebär? Den beskrivningen leder ändå till konstaterandet attdenna plan är en katastrof för såväl som Bergslagen och . Vi menar att utveckling i stället måste leda tillökad sysselsättning på dessa orter. Man måste utgå från huvudlinjerna attsamhällsekonomiska intressen skall gå före företagsekonomiska beräkningar, attstruktur och sysselsättning förverkligas med egen utveckling, metallurgi ochförädling vid de tre järnverken i , och samt att minsttidigare sysselsättningsnivåer bibehålls. Det är, industriministern, vpk:sklara inriktning. Enligt strukturplanen blir bara ettråstålverk. Med åtgärdsprogrammet och strukturplanen blir det möjligen ettMinistålverk 80. Mellan 1 500 och 2 000 jobb hotas i , det är ett faktum.Och är inte det avveckling, så inser jag ännu mer det berättigade i en motionsom några av Om Svenskt Stål AB:s verksamhet i minapartikamrater har väckt, där man begär att skall fåresurser för att se över hur det svenska språket används. frågar mig varför det togså med kraftvärmeverket. Jag vet inte är föratt bestämma alla de faktorer som styr en investering på mellan 250 och 300 miljonersom kommer att på ett revolutionerande sätt klara energiförsörjningen iLuleåområdet. Man kan ju göra en jämförelse med vad som hände med gamla NJAföre 1976. Den socialdemokratiska regeringen lät NJA förfalla. Det var ettföretag som låg för fäfot - bokstavligen och bildligt talat. Man ägnade sig åtde storstilade planerna på 80 och bortsåg från marknadsekonomiskarealiteter. Och det har minsann skapat stora problem i - dennasangviniska syn på den industriella utvecklingen i . Jag tycker attSten-Ove har anledning att noga överväga vad han säger i dettasammanhang, därför att om det är något som har haft ett avgörande inflytande, idestruktiv mening, på den industriella utvecklingen i så är det dengamla socialdemokratiska näringspolitiken. Låt oss stryka ett streck över vadsom har varit- det har jag erbjudit tidigare, och det är jag beredd att göranu. Låt oss försöka att konstruktivt utveckla det näringsliv vi har iNorrbotten. Och jag tycker att den typ av insatser som kraftvärmeverket innebärär ett intressant och värdefullt inslag som ökar järnverkets konkurrenskraftsamtidigt som det tillför kommunen billig energi. Även när det gäller Plannja är missnöjd med mitt svar. Men vad jag sade var att det primära måstevara att göra investeringar som stärker företaget och inte bara tar sig uttrycki att man bygger hus. Det är ju det, enligt de upplysningar jag har fått frånSSAB-ledningen, som är målet: att stärka Plannja, att se till att det är ettframtidsdugligt företag som kan erbjuda sina anställda trygg sysselsättning. Dåfår man faktiskt ta den tid som erfordras för att upprätta de kalkyler ochplaner som är nödvändiga för att man skall kunna uppnå den målsättningen. Vihar i svenskt näringsliv haft nog av vårdslösa investeringar som inte har varitkommersiellt eller affärsmässigt inriktade. De gynnar ingen, allra minst denregion där investeringarna sker. Här har efterlysts besked om valsverken. Det kommer isamband med resultatet av den utredning om ett nytt mediumvalsverk som harbeställts av . Som jag sade i mitt tidigare inlägg kan man inte brytaut en del av produktionsinriktningen vid utan att detta påverkarockså andra delar. Här får det faktiskt bli så att vi som har respekt förriksdagens beslut också finner oss i att företaget lägger fram sin utredningoch kommer med sina förslag i den ordning som har bestämt. Jag tyckeratt också riksdagsledamoten borde ha en viss respekt förkammaren och kanske också för den arbetsfördelning mellan de beslutande ochverkställande organen som vi ändå har här i landet. Till EivorMarklund vill jag säga att det i egentlig mening inte är någon koncentrationav produktionen som sker, utan det är en specialisering och en arbetsfördelningsom ligger bakom den strategi som tillämpar för att vi här i landet skallfå ett handelsstålsföretag som kan ha chans att överleva och dessutomutvecklas. Om man skall använda ordet katastrof i det här sammanhanget så börman inte tala om . Skall man använda det ordet, så skall mantala om den internationella stålmarknaden, och den tror jag inte man kan påverkaens genom riksdagsmotioner från vpk:s sida. Den är en realitet, och den angerdet klimat i vilket även den svenska handelsstålsindustrin har att arbeta.Bortser man från den internationella stålmarknaden, är varje diskussion omföretagens inriktning och om investeringar och andra åtgärder ganskameningslös. Man måste ha förutsättningarna klara för sig. Vpk:s krav pä maximalutveckling på alla orter har ingen kontakt med verkligheten och är integrundade på någon realistisk bedömning av de marknadsmässiga förutsättningarna. Sedan vill jag påpeka för alla interpellanter att kommer att gå upp till ca 4 miljarderkronor. Det innebär att bolaget ensamt svarar för av landets totalaindustriinvesteringar under dessa år. Det är minsann inte fråga om nedrustning,utan det är fråga om utveckling för framtiden. Låt mig till säga att jag tycker att hansresonemang här är anmärkningsvärt. Om ett företag försöker hitta en ny produkt,så går detta ofta ut över konkurrenterna. Men utgör det upphovet förnyelse, och detta är ju marknadsekonomins kärnpunkt. kritiserar GötheKnutson mig för att inte i tillräcklig omfattning vilja begränsamarknadsekonomins utgångspunkter, och det är sannerligen en märklig debatt somjag inte hade väntat mig att skulle vilja föra. Det är också felatt ge intryck av att bara är ute efter att inkräkta på andraproduktområden. Det sker en betydande insats på produktutveckling i . ochden här lilla produktionslinjen som avser väghyvelstål är en följd av denproduktutvecklingen, där man självfallet måste ta hänsyn till näraliggandemöjligheter till utveckling. Vi skall väl ändå inte stoppa den friakonkurrensen mellan företag - det må då gälla konkurrens mellan statliga ochenskilda eller mellan halvstatliga och enskilda företag. I så fall tror jag attvi vore på väg mot att i det längre perspektivet göra till ett endastort industrimuseum. Om Svenskt Stål AB:s verksamhet i STEN-OVESUNDSTRÖM (s): Industriministern tyckeratt jag bör harespekt för beslut när det gäller stålet. Självfallet har jag det.Det vore också glädjande om landets industriminister kunde ha respekt för detbeslut som har fattat om de 2 300 nya jobben till . harfaktiskt förlorat ca 1 000 jobb sedan bildades. Beträffande kraftvärmeverket vill jag siiga att detnaturligtvis är glädjande att det nu kommit till stånd efter detatt fattade sitt beslut. Sedan skall man inte heller bortse från attregeringen har varit väl informerad, innan fattade beslutet. 8 protokoll 1979/80:77-81 Om Svenskt Stål AB:s verksamhet i När det gäller Plannja är det självfallet inte bara frågaom att bygga nya hus. Naturligtvis tar det tid att planera för sådana häromställningar, men detta är - som jag underströk tidigare - en fråga som harventilerats, utretts och diskuterats . Man har kommit fram tillatt det måste bli nya lokaler, ty annars klarar man inte företagets utvecklingoch produktion. Inom ett fåtal år kommer det att uppstå stora problem medproduktionen, om man inte får nya lokaler för distribution, profilering ochkontor. Det här är ingen ny fråga, och det är besynnerligt att inte statsrådetkan ge ett mer konkret svar på just den här punkten. Beträffande valsverksutbyggnaden finner jag det märkligt-om jag förstod industriministern rätt - att beslutet om utbyggnaden av deövriga delarna av valsverket, som enligt strukturplanen föreslagits bliutbyggda, nu verkar bli uppskjutet tills det föreligger ett beslut ommediumverket. Detta måste innebära, att om det inte blir ett positivt beslutnär det gäller mediumverket, blir det inte heller något beslut om byggande avandra delar av valsverket. Det måste betyda att regeringen inte vill ha någonutveckling alls på valsverkssidan med påföljd att det blir ett rent ämnesverk.Jag tycker att det är viktigt att få ett besked på den här punkten. Tidigarehar nämligen mediumverket aldrig kopplats direkt till annan utbyggnad påvalsverkssidan. Kan vi få ett besked på denna punkt? GÖTHEKNUTSON (m): Vad jag har sagt är inte på något sättanmärkningsvärt, bästa industriministern. Jag konstaterar att det finns enytterst angelägen konkurrens som bär upp hela vårt välståndssamhälle, nämligenkonkurrensen på lika villkor. Tack och lov för att denna konkurrens i huvudsakhar fått ske mellan enskilda företag. Men så kommer då det statligaengagemanget in i näringslivet, och det är då som risken är så stor förkonkurrenssnedvridning som inte sker på lika villkor. De företag som är statliga eller som arbetar med statligamedel kan ta en större risk, därför att de vet att "farbror staten"har en skyldighet, eller åtminstone uppfattas ha en skyldighet, att träda inoch hjälpa till när det går illa. Det är det här som man från stålbranschens sida - detgäller , facket och företagsledningen, människorna i Värmlandoch mig själv - förvånas över i detta fall. Det kan väl ändå inte vara såalldeles självklart att vi i har fel och industriministern rätt. Densituationen skulle väl kunna uppstå, men jag tror inte att det förhåller sig såi det här fallet. har jag poängterat att jag på intet sätthar förändrat min syn på konkurrensbehovet i marknadsekonomin. Jag kommeralltid att arbeta för en samhällsekonomi på marknadsekonomins grund, konkurrenspå lika villkor. Men det är detta som inte håller - jag upprepar detta "när staten går in. Man har, herr talman, i detta fall gjort ungefär som då detunder den socialdemokratiska regeringens tid satsades på en skidfabrik, trotsatt marknaden var övermättad och det fanns stora lager. Om jag inte minns alldeles fel hade industriministern,dåvarande riksdagsmannen , ungefär samma syn på den situationen somjag nu har och som så många andra har i det här fallet. Det är väl heller intealldeles ur vägen att man då erinrar om vad hotbilden i Hagforsverkligen innebär, vilket industriministern och utskottet är så medvetna om.Det är därför man t. ex. skriver: Syftet med bildandet av är att skapa etteffektivt företag som kan erbjuda en på lång sikt trygg sys.selsättning. Det finns,anser utskottet, anledning antaga att under utredningsarbetet kringföretagets framtida struktur även kommer att väga in regionalpolitiska hänsynoch hänsyn till branschen i övrigt. En garanti härför synes också ligga i detvillkor för det föreslagna rekonstruktionslånet som ålägger att årligentill industridepartementet lämna en redogörelse för företagets utveckling. På samma sida i näringsutskottets betänkande säger manockså: När det gäller de mindre handelsstålverkens situation vill utskottetunderstryka vad som anförs i propositionen (s. 46 f.) om det angelägna i attdessa verk även kan bevara sin konkurrenskraft. Åtgärder som SSABvidtar som ett led i sin strukturomvandling fär inte utformas så, att de ledertill väsentliga svårigheter för de mindre verken. Det statliga engagemangetinom handelsstålsindustrin i form av får alltså inte medföra att mindrehandelsstålverk slås ut och problem sålunda flyttas från en ort till en annan. är det händelsevis inte ett mindre handelsstålverk somdrabbas här, utan det är fråga om ett stort stålföretag. Men det är ytterstnödvändigt att detta företag finns kvar i sin nuvarande omfattning. Här har då gått in på en annan sektor. O.K. om dethade varit ett enskilt företag, men det är med kraft av den statliga satsningensom detta sker. Skattemedel skall, jag upprepar det, herr talman, inte fåanvändas för att slå ut andra produkter i' ett samhälle som baseras på enföretagsekonomiskt vettig grundval. , herr talman! Vad tänker industriministern göra- vi uppskattar den välvilja som han har visat inte bara mot utanockså mot och hans positiva attityd till åtgärder - när nu ytterligare60 jobb kan komma att försvinna från ? Det är oerhört dyrt att skapadessa nya jobb. Det hade varit mycket billigare att verkligen användasatsningen i till att skapa fler industrisysselsättningar i ochindustrisysselsättning på en exportmarknad som skall ge bättreekonomi. Om Svenskt Stål AB:s verksamhet i EIVORMARKLUND (vpk): Industriministern har noterat attNorrbottensfrågorna är ofta förekommande här i kammaren, och vi sättersäkerligen inte punkt för detta . Vi sätter inte heller punkt för fråganhur stålindustrin skall utformas för framtiden. I vpk:s förslag, de som industriministern betecknar somverklighetsfrämmande, tar vi upp hela frågan om inriktningen på nya produkteroch marknader, på kortare produktionsserier med högre förädlingsgrad som kanersätta stordrift. Vi föreslår handelsbolag för handel med de socialistiska Om Svenskt Stål AB.s verksamhet i planekonomiernaoch en rejäl satsning på forskning och utveckling av hela ledet, frångruvdriften över processtekniken till förädlingstekniken inom landet. Jag ärinte säker på att industriministern och vpk kan bli sams om dessa linjer, menfaktum är att det vi skisserar är den framtidens stålindustri som vi måstebörja ta itu med . För att svensk stålindustri skall kunna tadet här stora språnget krävs det alltså att man börjar . I enlighet med vår inställning kräver vi naturligtvisockså att stålindustrin skall nationaliseras och att skall blihelstatligt. Jag ser det faktiskt t. o. m. som en möjlighet för enindustriminister att i någon mån använda sina resurser för att påverkaskeendet. Man kanske också kunde begära respekt för riksdagsbeslut frånföretagsledningarna. Får jag först apropålitvecklingen i Luleåsäga att här står man inför bedömanden av i vilken omfattning man skall rustaupp gamla verk, i vad mån man skall investera i nya verk etc. Detta är en frågasom är föremål för utredning och överväganden i ledning. Jag harsjälvfallet ingen anledning att föregripa SSAB-ledningens beslut och bedömandeni det avseendet. Därför kan jag inte ge några ytterligare svar påSten-Ove fråga i detta avseende. Den respekten får man ha för enföretagsledning och för facket i företaget att man accepterar att det är frågorsom först måste övervägas inom företagets ram. Får jag till säga att jag dess värre nödgasvara litet oartig. Jag noterar att ni har många förslag från vpk:s sida, mengemensamt för de förslagen är ju att de inte har någon förankring i verkligheten.De går inte ut från de marknadsmässiga förutsättningarna för svenskstålindustri. De har alltså väldigt litet med den aktuella situationen attgöra. På det sättet ställer sig vpk vid sidan om den industripolitiskadebatten. Jag tycker det är beklagligt. Vpk har i den energipolitiska debattenvisat sig kunna anpassa sig till verkligheten. Varför skall man i alla andrafrågor vara helt vid sidan om den aktuella diskussionen och den verklighetunder vilken vi arbetar? Det är som sagt beklagligt att vpk är det. Till vill jag säga att vi nog måste klara utdet här. Statens engagemang i är av samma karaktär som andra ägaresengagemang i . Det är inte - «om vill ge intryck av - frågaom något slags skattesubventionerad stålproduktion. Vi har på grundval avriksdagens beslut gått in med ägarkapital och med vissa övriga kapitaltillskottför vilka det är klart fixerat hur de skall användas. Företaget har ålagts attinom bli lönsamt. Det lyder under samma lagar som privata företag.Över huvud taget finns det ingenting i verksamhet , som jag harnoterat, som tyder på att man skulle vara på väg bort från den förutsättningoch den målsättning som har angett för företaget. Att man undersådana förhållanden försöker ge sken av att med skattemedel går in och tarproduktmarknad från andra, är något som jag vill bestämt protestera emot. Dettaär helt felaktigt och gripet ,ur luften. Jag tyckerockså att exemplet med den gamla skidfabriken är ett dåligt exempel.Som jag minns det fallet var det närmast så att genom ett politiskt beslutgjorde man investeringen. Man investerade i en bestämd produkt. Det är på sittsätt betecknande för hur politiska beslut i näringspolitiken inte får ga till,dvs. man skall inte fatta politiska beslut som styr företaget i detalj så attdet inte kan arbeta på samma villkor som enskilda företag. Skulle vi följaGöthe önskemål och ge SSAB-ledningen direktiv att den produkten får niinte ge er in på och den produkten får ni inte heller ge er in på, gör de härprodukterna i stället, skulle man råka i samma situation som vi för några årsedan hamnade i med den statsägda skidfabriken. Vad vi har gjort är att vi har gett SSAB-ledningen mandatatt på kommersiella villkor skapa ett lönsamt företag och självständigt väljaväg när det gäller produkter och kommersiell strategi. Då går det naturligtvisockså ut över konkurrenterna, eftersom marknaden är trång, men det kan vi integöra någonting åt. Det är en konsekvens av den marknadsekonomi som jag tror attbåde och jag bekänner oss till, även om i det härspeciella fallet vill göra anmärkningsvärda och principvidriga avsteg ifrånmarknadsekonomins grundprinciper. Får jag för resten fråga: Kan vi vara helt övertygade omatt det lokaliseringsstöd vi gett till för att utvecklaverktygsstålstillverkningen inte går ut över någon annan konkurrent påmarknaden? Om Svenskt Stål AB:s verksamhet i Efter industriministerns senaste inläggbeträffande den del som handlar om valsverksutbyggnaden i , som i allafall på ett sätt klargör att statsrådet anser att skall fortsätta med deplaner som ingår i strukturplanen och som det har fattats beslut om inomföretaget, saknas tyvärr en viktig del. Det är just den del som handhar medelfrån samhället i anslutning till de här investeringarna. Enligt vad jag kanförstå innebär industriministerns besked att han ser positivt på justutbyggnaden av en ugn till förparet i grovverk 3 - det handlar om ombyggnadenav grovverk 2 för rälstillverkning - men han vill inte ge något besked omhuruvida samhället vill sätt fart på investeringarna för att få den utbyggnadentill stånd så snabbt som möjligt. Jag vill bara ge enliten hemläxa till : Han bör läsa på vad den enskildaföretagsamheten har gjort för i en ödessituation. Vad hadeNorrbotten varit om inte staten hade gjort sina insatser där? GÖTHEKNUTSON (m): Som en kort kommentar till det senasteinlägget vill jag säga vad är . Det är ju ett enda stortproblem, trots att staten har varit engagerad där . Beträffande säger jag som industriminister attjag tror att vi måste klara ut det här. Om Svenskt Stål AB.s verksamhet i vill jag passa på att tala om hur tokigt detblir när det kommer in statligt engagemang och statliga pengar i branscher, iföretag. har jag tyvärr inte möjlighet att utveckla det närmare, men detgläder mig att industriministern nästan håller på att överflygla mig sommarknadsekonomins förespråkare. Vad vi alltid har varit på det klara med i mitt parti äratt i ett väl fungerande samhälle konkurrensen sker pä lika villkor. är detpå det viset att de flesta företag , som industriministern väl vet, harrätt svårt med det riskvilliga kapitalet, men har av någon anledningkommit att ge intryck av - i hela den bransch där arbetar - att ha gott ompengar. Jag har haft tillräckligt många kontakter med folk inom handels- ochspecialstålsbranschen för att höra detta. Och det irriterar naturligtvis. Vi har, om nu inte industriministern tycker attskidfabriken var ett lämpligt exempel, andra näraliggande exempel på hur snettdet kan gå när staten går in med stöd, t. ex. varvsnäringen. Det är åtskilligaenskilda företag som har kommit i en mycket besvärlig situation därför att destatligt subventionerade varven har kunnat gå ut med priser som de andraföretagen, som skall stå på egna ben, inte klarar upp att konkurrera med. Imitt civila arbete vid sidan om - i tidningsbranschen - upplever jagkonkurrenssnedvridningen . Där håller företag med statlig hjälp - det är förall del då fråga om direkta subventioner - på att skapa en ännu besvärligaresituation för hela tidningsmarknaden, och detta just genom det statliga stödet. Jag skulle vilja be herrindustriministern om ett litet råd. Hur förklarar man egentligen det här medSSAB kontra både för människor som är anhängare av marknadsekonomin -som industriministern och jag - och för andra, som kanske har en något annansyn på dessa frågor och som kanske t. o. m. förespråkar ett förstatligande? Hurförklarar man detta för människor som är beroende av sina jobb och som tyckeratt det är galenskap att man i ett välordnat samhälle skall behöva åse dettaoch kanske själv drabbas? Jag tror nog att vi skulle komma överens om vi fortsatteatt diskutera detta. Men vad saken framför allt gäller är människors sysselsättninginom ramen för de resurser vi har i det här landet. EIVORMARKLUND (vpk): Jag tror att den här debatten har gettspråknämnden ytterligare uppgifter. Vad menas med "verklighet", ochvad är "realism"? Jag har redovisat vpk:s förslag, och det blir som sagttillfälle att mera ingående diskutera dem vid kommande motionsbehandlingar. Mende motionerna tar upp konkreta förslag, alltifrån detaljer inom enskildverksamhet till vida internationella aspekter. Industriministern har däremot,åtminstone här , haft inlägg som varit ganska späckade med "om"och "i så fall" - blir det så eller si, måste vi göra det eller det. Nej, industriministern,försök att läsa vpk:s motioner, även de industri- politiska,utan skygglappar. Då kanske vi kan diskutera utan att avfärda varandrasargument. säger att är ettenda stort problem. Det är kanske inte helt riktigt, men det har i viss månblivit det sedan vi fick en borgerlig regering. Det är ju så - det tycker jagåskådliggörs på ett förträffligt sätt av replikskiftet mellan ochGöthe - att den borgerliga regeringen är splittrad speciellt i fråganhuruvida staten skall engagera sig i tillräcklig grad eller ej i problemen iNorrbotten. Man har helt enkelt skillnader i samhällssynen på detta område. Detär därför vi har stora problem i Noribotten. Det beror på att vi har enregering där man inte kan komma överens och där man inte kan samla sig tillkrafttag på detta område. Om åtgärder för att utvidga verksamheten vid inlägg kan inte få ståoemotsagt. Den meningsriktning som företräder och densocialdemokratiska regeringen har gemensamt bedrivit en politik genom vilkenman utnyttjat råvaror utan att kapitalet fått stanna kvar iNorrbotten. Överläggningen var härmedavslutad. § 6 Om åtgärder för att utvidga verksamheten vid Industriministern ordet för att besvara Bertd Måbrinks (vpk) anmäldainterpellation, 1979/80:115, och anförde: har frågat vilka åtgärder jagavser att vidta för att trygga och utvidga verksamheten vid Trä. ingår sedan hösten 19781ASSI-koncernen. Vid företaget tillverkas trappor, golv och boardlamell, allt iträ. Efter en brand vid en av företagets två anläggningar, båda belägnai , har man startat tillfällig produktion i .