prot · G309137 · 1979-12-31 00:00:00 — Formuleringen finns också iexakt denna ordalydelse. Mot bakgrund av vad utskottet vid sin granskningkonstaterat i fråga om avsteg från gällande bestämmelser borde utskottet haanledning att se kritiskt på sitt accepterande av regeringspropositionen omändring i lagen om kungörande av lagar och andra författningar. Omkring enfjärdedel av det totala antalet författningar utkom eller kortare tidföre ikraftträdandet eller efter denna tidpunkt, konstaterarkonstitutionsutskottet. Utskottet konstaterar också att någon förbättring inteskett i förhållande till föregående år och understryker därför kraftigt att iprincip minst får förflyta mellan en författnings publicering ochdess ikraftträdande. Men hur kan förutsätta att enregering som visar sådan nonchalans mot gällande bestämmelser inte kommer attmissbruka de undantag som utskottet tillstyrkte? Utskottets mening attmöjligheten att publicera författningar i annan publikation bör tillämpassynnerligen restriktivt kan vara en förhoppning. Men kommer denna förhoppningatt infrias? Ytterligareett par frågeställningar; Utskottets uttalande, att man har för avsikt attfortsättningsvis ägna uppmärksamhet åt frågor i anslutning till regeringensnormgivning, förefaller välbefogat. Det är också befogat att, som utskottet gör, betona detangelägna i att tidsöverdrag vid besvarande av interpellationer och frågorundviks. Uttalandet när det gäller handläggningen av besvärsärendenär också motiverat, och det hade funnits skäl till skarpare formuleringar. Vi från vpk-gruppen återkommer till några avde frågor granskningen omfattar. Till skillnad från övriga partier har vi intehaft möjlighet att foga reservationer till utskottets betänkande på punkter därvi anser att ett annat uttalande än utskottsmajoritetens är motiverat. Vikommer därför att direkt i kammaren framställa yrkanden om alternativauttalanden, bl. a. rörande regeringens handläggning av utlänningsärenden ochregeringens kontroll av säkerhetspolisens verksamhet. Granskning av statsrådens tjänsteutövning m. in. Granskningsarbetets omfattning och inriktning, m. m. BERTILFISKESJÖ (c): är ålagt atthålla ett granskande öga på regeringens och de enskilda statsrådens sätt attsköta sina höga och viktiga uppgifter. Utskottet lägger ned stor möda på detta,och granskningen resulterar regelmässigt i ett omfångsrikt och - som jag hoppas- läsvärt och lärorikt betänkande . Det är inte så ofta några huvudenrullar som resultat av vår granskning, men vi låter oss inte nedslås av dettautan fortsätter vårt energiska synande år . Vår primära uppgift är att å vägnar se omstatsråden håller sig inom de råmärken som gällande regler och godadministrativ praxis uppställer. Detta är alltid viktigt - det är legalitetendet gäller, och jag är för min del övertygad om att granskningen har enbetydande allmänmoraliskt preventiv effekt. Man vet inom attdet som göms i snö kommer upp i tö, och det är en nyttig kunskap. Jag vill intepåstå att granskning är den enda orsaken till att vihar förhållandevis hederliga regeringar oavsett partifärg, men jag är övertygadom att det är en bidragande orsak till denna glädjande omständighet. Till dettakommer alla de viktiga fakta som granskningen bringar , fakta som annarskan vara svårtillgängliga. Inte minst viktigt är att utskottet följer den praxis somalltid utvecklas på olika områden, noterar den och ibland anmärker på den ochkommer med förslag till förändringar. Av särskilt intresse är det att se hurregeringar fungerar under den nya författningen, som inte i alla detaljerriktigt har satt sig . I årets granskning har utskottet påbörjat en genomgång avregeringens utövning av normgivningsmakten genom att särskilt syna deförordningar som har utgetts av ett par departement. Som är fördelningen av normgivningsrnakten mellan riksdag och regering enav de snårigare bitarna av vår nya grundlag, och det var många som menade attbestämmelserna härvidlag skulle bli besvärliga att tillämpa. Av den genomgångatt döma som utskottet har gjort verkar farhågorna ha Granskning av statsrådens tjänsteutövning m. m. Granskningsarbetets omfattning och inriktning, m. m. varitöver'drivna. Bestämmelserna har visat sig fungera pä ett tillfredsställandesätt. Ett bekymmer som utskottet har uppmärksammat isammanhanget är att de delegeringsbemyndiganden som kan ge redan harblivit så inånga att de är svåra att överblicka. Utskottet menar för den skullatt statsrådsberedningen bör samla och systematiseranormgivningsbemyndi-gandena för att vi skall få fram en bättre totalbild ochför att kontrollen av regeringens agerande skall underlättas. En del granskningsuppgifter återkommer ständigt iutskottets betänkanden. Vi har ju numera regeringsskiften då och då i vårtland. Utskottet har sett även på den senasteregeringsbildningen. Vad man kan konstatera är att författningens bestämmelserfungerade bra även vid det senaste regeringsskiftet. Vi har visserligen en nygrundlagskommitté, som bland inånga andra uppgifter även har fått i uppdrag attse på formerna för regeringsbildningen. Eftersom de erfarenheter som vi nu harsamlat inte har kunnat visa på några större brister i gällande bestämmelser, ärdet min personliga mening att utredningens arbete på den här punkten inte blirsärskilt betungande. Utskottet redovisar också en del organisatoriska förändringarinom . Regeringen organiserar själv sin verksamhet. Vi harvarit ense om att det bör vara på det sättet. Olika typer av regeringar harbehov av litet olika organisationsformer för att arbetet skall flyta på bästasätt. Socialdemokraterna omtalar i ett särskilt yttrande, somHilding något kommenterade, att de inte gillar systemet med tresamordningskanslier inom regeringen. Vidare anser de sig ha funnit att detinnebär betydande olägenheter att regionalpolitiska ärenden numera föredras avindustriministern, under vars departement ärendena i fråga dock hör. Någotmotiv för sitt ogillande anger man inte i det särskilda yttrandet, och jagkunde inte höra att det fanns några sådana motiv i anförandeheller, trots att jag lyssnade noga. Det är nog på det sättet att man utifrån allehandasynpunkter skulle kunna diskutera ärendefördelningen mellan departementen imånga frågor. Det finns många gränsfall, och någon ur logisk synpunktoomtvistlig lösning är säkert omöjlig att hitta. Det bör således ävenfortsättningsvis vara regeringens sak att göra den ärendefördelning som mantycker är lämpligast. Att det blir förändringar härvidlag från tid till annankan man säkert utgå ifrån. Vi bör nog också försöka vänja oss - även HildingJohansson - vid att arbetsformerna inom en koalitionsregering alltid kommer attskilja sig en del frän vad som gäller för en enpartiregering. Kvar står dock,med den grundlagen vi har, under alla omständigheter regeringens kollektivaansvar. En fråga som utskottet återkommer till med betydandeutförlighet - och som och redan berört -gäller handläggningen av besvärsärenden. Besvärsfrågorna är besvärliga i olikasammanhang i det moderna samhället. Det är ju inte så länge sedan kammarendiskuterade ordningen för kommunalbesvär. besvär somregeringen avgör. I besvärsärenden är det två viktiga krav som bör uppfyllasoch som åtminstone delvis kolliderar. Det ena är kravet på noggrannhet, detandra är kravet på snabbhet i avgörandet. Den som besvärar sig har rätt attkräva att besvärsmyndigheten noga sätter sig in i ärendet före beslutet menockså att han eller hon får besked inom rimlig tid. Den ekvationen är inte sålätt att få att gå ihop. Det visar inte minst utskottets genomgång avhandläggningen av besvären inom regeringen. Redan antalet besvär är oroandestort och dessutom växande. Bortåt en tredjedel eller 9 000 avregeringsärendena är besvär. Många av dessa ärenden kräver omfattande arbete,inte bara inom utan även inom alla de myndigheter som skallyttra sig i en andra omgång över besvären. Och avgörandena tar ur den enskildessynpunkt alltför . Utvecklingen är således intetillfredsställande; på den punkten är ju utskottet enigt. Utskottet kommer meden del förslag, avsedda att förbättra handläggningsrutinerna. Någonlösning på de grundläggande problemen ger det dock knappast. En väg att gå äratt ytterligare skära av besvärsrätten under regeringsnivån, och det har juskett i många frågor. Det åren grannlaga uppgift men å andra sidan säkert denenda som kan ge mera omfattande resultat. Det bör vara möjligt för regeringenatt ta ytterligare initiativ härvidlag. Men jag tror också att det är mycketviktigt att man har besvärsanhopningen i åtanke särskilt vid introduktion av nylagstiftning. Lagstiftarna bör noga övertänka om det verkligen är nödvändigtatt, som ofta sker. ganska rutinmässigt ge besvärsrätt ända upp tillregeringen. Ett par av de frågor som utskottet följer år . ochsåledes även i detta betänkande, har särskild betydelse för arbete,och de har båda tangerats av de tidigare talarna här . Den ena gäller besvarandetav interpellationer och frågor. Utskottet understryker att det är viktigt attsvaren kommer så snabbt som möjligt, även om utskottet också uttryckerförståelse för att olika omständigheter kan medverka till att svaren iblanddröjer. Ett särskilt problem är, som jag ser det. att antalet interpellationeroch frågor ökat mycket kraftigt , vilket naturligtvis är enstarkt bidragande orsak till de tidsöverdrag som förekommer. Jag hördehärförleden att genomsnittet för den här våren är 22 frågor och 11interpellationer , och det är ju mycket höga tal. Härvidlag är detsåledes riksdagsledamöterna som bör ålägga sig en viss restriktivitet. Omökningen av antalet frågor fortsätter i samma takt som , finns det enrisk för att hela frågeinstitutet kan komma i gungning och att vi får söka ossfram efter nya vägar. Detta skulle, som jag ser det, vara illa, eftersomfrågeinstitutet är en så betydelsefull och uppmärksammad del av den fortlöpandekontrollen över regeringen från sida och även en betydelsefull delav den fortlöpande informationen utåt, till medborgarna, om olikasakförhållanden. Den andra frågan gäller propositionsavlämnandet, som i höggrad styr arbetsrytmen här i . Det finns, som läste ini riksdagsprotokollet, bestämmelser i riksdagsordningen som säger att rege- Granskning av statsrådens tjänsteutövning m. in. Granskningsarbetets omfattning och inriktning, m. m. 2 protokoll 1979/80:137-138 Granskning av statsrådens tjänsteutövning m. m. Granskningsarbetets omfattning och inriktning, m. m. ringen böravlämna sina propositioner på sådana tider att en anhopning av arbetet hosriksdagen kan förebyggas, och det anges även bestämda tidsgränser föravlämnandet av propositioner. Mot dessa bestämmelser syndar regeringar, oavsettpartifärg, år . Särskilt illa var det . Då kom mer änhälften av de avlämnade 143 propositionerna under den sista veckanav propositionstiden. Det säger sig självt att en sådan ordning är rättförödande för arbetsplaneringen i och även betänklig med hänsyn tillden ingående sakbehandling som förväntas ge propositionerna. I årverkar det vara något bättre, men inte bra. Utskottet understryker liksomtidigare år att de här påtalade förhållandena är synnerligen otillfredsställande- och det är de onekligen. Regeringar, oavsett partifärg, måste lägga sig vinnom en bättre planering av propositionsavlämnandet. Personligen brukar jag i debatterna om den här frågantillägga ytterligare en synpunkt, som jag med något tjatig envishet vill upprepaäven . Någon riktigt god ordning på arbetsplanering och påpropositionsavlämnandet kommer vi säkerligen inte att fä så längebudgetpropositionen läggs fram och den allmänna motionstiden infaller ijanuari, dvs. efter det att riksdagsåret startat. Det är ju rättnaturligt att regeringen i hög grad är upptagen med arbetet påbudgetpropositionen och att man först får möjlighet att utarbetaföljdpropositioner och flertalet lagpropositioner. Skall vi lyckas få någonriktigt vettig ordning på arbetsplanering tvingas vi nog lägga ombudgetåret och en hel del annat som följer därmed, så att inte baraformellt utan även reellt kan starta . Men detta hör en oviss framtidtill. Än så länge har jag inte lyckats övertyga konservativa riksdagskollegerom nödvändigheten av en mera genomgripande reform. Och så länge vi har denenligt min mening felaktiga dispositionen av riksdagsåret, bör naturligtvisäven varje regering göra sitt bästa för att inom ramen för de regler som gällergenom en spridning av propositionerna underlätta arbete och sakbehandling iriksdagen. En skärpning är således av nöden. En rad sakfrågor utöver de jag berört kommeratt behandlas i den fortsatta debatten . Jag skall inte föregripaden debatten. Raden av reservationer visar att utskottet inte är helt enigt ibedömningen av regeringens och statsrådens handhavande av sina ämbeten pä allapunkter. Partigrupperingarna är, som påpekade, inte hellerhelt enhetliga. Själv befinner jag mig emellertid i den situationen att jag isamtliga behandlade frågor delar utskottsmajoritetens bedömningar. Jag bersåledes, herr talman, att redan nu till alla delar få yrka bifall tillutskottets skrivningar. Till slut, herr talman, några allmänna reflexioner omgranskningsdebattens allmänna inriktning och några kommentarer till vad främstHilding sade. När den nya författningen stegvis växte fram var tankenatt den rent politiska uppgörelsen mellan opposition och majoritet skulle ske iandra former än konstitutionsgranskningens, dvs. genom allmänna debatter. debatter isakfrågor och genom användandet av misstroendeförklaringsin-stitutet i de falldå det kört ihop sig riktigt ordentligt. jag själv tillhördeoppositionen och deltog i granskningsdebatten blev jag ibland av HildingJohansson förmanad att icke otillbörligen överskrida gränsen till den rentallmänpolitiska debatten. Av inledande anförande förra åretoch att döma och med utgångspunkt i utformningen av de socialdemokratiskareservationer som finns drar jag slutsatsen att numera tänjtut gränsmarkeringen betydligt och själv ingalunda drar sig för att trampa övertidigare heliga råmärken. Jag noterar detta, men det tillkommer inte mig attvara småkitslig. gillar inga andra regeringar änsocialdemokratiska, vilka å andra sidan var helt fullkomliga. En nytideräkning började härvidlag i och med regeringsskiftet . Sedan gjorde diverse utläggningar omparlamentarismens tillämpning i vårt land. Han gillade inte det sätt på vilketparlamentarismen nu uppenbarades. Regeringen sönderfaller i sinadelar, sade han, och karakteriseras av en inbördes kamp och flykt frånansvaret. Jag skall, som jag sade, inte vara småkitslig, men jag är interiktigt klar över vad sådana här påståenden har att göra i engranskningsdebatt. vet lika väl som jag att regeringen enligtförfattningen har ett kollektivt ansvar. Några reservationer tillregeringsprotokollen har åtminstone inte jag upptäckt. Brister och förtjänsteri den förda regeringspolitiken får således med tålamod och utan högmod bäras avalla de tre samverkande partierna gemensamt. var också inne på tillkomsten avfolkpartiregeringen. Det får bli någon annan som går i polemik med honom på denpunkten. Åven om det kanske är litet ofint vill jag erinra om attsocialdemokraterna i hög grad var medansvariga för den regeringens tillkomst,men det vill man tydligen av någon anledning helst dra en slöja över, trots då ingalunda begick någon okonstitutionell handling. När man hör dessa svepande attacker mot den sittanderegeringens svaghet kan man fråga sig på vilken grund socialdemokraterna skulleregera, om de fick det som de ville och den sittande regeringen snällt steg åtsidan. Någon majoritet i har socialdemokraterna ju inte - inte ens omman räknar med kommunisterna, som socialdemokraterna nu igen från och till inteanser som riktigt rumsrena. Och hoppande majoriteter är ju inte någonting somsocialdemokraterna gillar. Det vet vi genom vad som framgår av doktriner ochallehanda utläggningar här i kammaren. Om den sittande majoritetsregeringen ärså svag och dålig som socialdemokraterna vill låta påskina, hur svag skulle dåicke en socialdemokratisk minoritetsregering bliva? Det är en fråga som denvakne och efter logik hungrande betraktaren måste ställa. Granskning av statsrådens tjänsteutövning m. m. Granskningsarbetets omfattning och inriktning, m. m. NILSBERNDTSON (vpk) replik: säger att inga huvuden rullarefter konsfitu-tionsutskottets granskning. Jag är inte övertygad om attgranskningen har Granskning av statsrådens tjänsteutövning m. m. Granskningsarbetets omfattning och inriktning, m. m. deninriktningen att man kräver statsråds avgång. Jag har en känsla av att där skälfinns till hårda anmärkningar tassar man försiktigt, medan man använder störrekraft för att peta i olika detaljer. Det är typiskt för den stora hänsyn manvisar i granskningsarbetet när säger att besvärsfrågorna ärsvåra därför att man där skall ta hänsyn till både noggrannhet och snabbhet.Men det finns ju allvarliga brister i regeringens handläggning av de frågorna.Det förhållandet kan man inte balansera hur mycket som helst. Jag vill ställa en fråga till beträffandepropositionsavlämnandet. Regeringar syndar oavsett partifärg, sade BertilFiskesjö. Ja, det är jag medveten om, för vi har haft de här förhållandenaunder . Men har över huvud taget inteobserverat det problem som jag påtalade, nämligen att propositioner ocksåavlämnats senare än vad som är fastställt i riksdagsordningen? Attpropositioner kommer för sent är ett problem, men om man också börjar göraavsteg från de bestämmelser som antagit tycker jag att det vore skälför att ta en grundlig titt på den saken. () replik; Bara några korta kommentarer tilldet var inne på. Jag kan inte inse att vi har tassat försiktigt omkringnågra stora frågor. Vi har med omsorg och noggrannhet tagit upp alla de frågorsom har aktualiserats i utskottet, antingen från utskottets egna ledamötereller från andra ledamöter av kammaren. När det gäller besvärsärenden är det rådande tillståndetinte bra - det är riktigt som säger, och det underströk jagockså. Å andra sidan nyttjar det ganska litet att bara lamentera. Man bör ocksåförsöka se vad det är som är orsakerna till att det inte är bra och om detfinns några vägar att åstadkomma en bättre ordning. Utskottets uttalanden närdet gäller besvärsärendena är tydliga och klara. Också när det gäller propositionsavlämnandet är utskottetskritik utformad på ett sådant sätt att den inte kan missförstås. Även detidsgränser som nämnde kan enligt gällande författning undervissa omständigheter överskridas. Men det bör man alltså inte göra. Avsiktenär att det skall vara undantag, och det har väl ändå varit undantag . Men vad jag ville påpeka var attdet även här är så att de grundläggande orsakerna till den otillfredsställandeordningen i viss utsträckning är att söka någon annanstans än i bristandeplanering inom regeringen. Det tycker jag att man i rättvisans namn skall varamedveten om. (vpk) replik: Visst finns det möjligheter till undantag.Men jag skall konkretisera, i förhoppning att ser på det härproblemet vid den framtida granskningen. Vi fick enproposition från regeringen om den centrala organisationen för rationaliseringav ADB i statsförvaltningen. Den innehöll också anslagsäskanden, men den ärdaterad , Jag anser inte att man där kan åberopa synnerligaskäl, och jag vet inte heller att regeringen har gjort det eller påstått attdet skulle föreligga några synnerliga skäl. Det är ytterligare ett tecken på den nonchalans motriksdagen som utskottet har påtalat när det gäller propositionsavlämnandet iövrigt. Jag tycker att det är dags att slår tillbromsarna, så att inte utvecklingen på det här området urartar ännu mer. skall enligt 12 kap. 1och 2 §§ regeringsformen granska statsrådens tjänsteutövning och regeringsärendenashandläggning, som det heter. Enligt regeringsformen skall konstitutionsutskottetminst en gång , "meddela vad utskottet vid sin granskningfunnit förtjäna uppmärksamhet". Detta gör att inte blott ärenden där det förekommit direktjuridiska fel normalt kominer upp under utskottets dechargegranskning, utanäven frågor om lämplighet, administrativ praxis och strävan att följa gällandelagars och bestämmelsers anda blir föremål för granskning. Årets arbete har somredan tidigare konstaterats följt detta mönster. Därför finns det möjligheter att diskutera en radpolitiska frågor av varierande konstitutionell dignitet. Det kan kanske i dettasammanhang vara av visst intresse att gå tillbaka och se vad som har häntsedan socialdemokraterna förlorade riksdagsmajoriteten 1976. Det torde inte råda något tvivel om att man frånborgerligt håll inom generellt sett varit beredd attmera fritt och öppet diskutera sina egna partivänners fel och förtjänster änvad som var fallet . Det handlar numera om enannan attityd än den som tidigare rådde, då principen om de egna partivännernasförträfflighet automatiskt alltid tog överhand i bedömningarna. Därför harockså dechargeinstitutet bjudit på mer intresseväckande sakeroch håller kanske på att få den roll som det är avsett att ha enligtkonstitutionen. Jag nämner detta, herr talman, därför att HildingJohansson började sitt inledningsanförande med att litet ironiskt peka påatt det fanns borgerliga ledamöter av som vågade anmärkapå borgerliga statsråd liksom på egna partivänner, i varje fall indirekt. Jagtyckte mig märka en viss längtan i röst när han sade detta,därför att för honom måste någonting sådant i allra högsta grad smaka förbjudenfrukt. Får jag fråga , som ju har långerfarenhet av , om han under sinverksamhet där funnit skäl att rikta kritik mot egna partivänner? När hände iså fall detta och vilken fråga gällde det? Jag tror, herr talman, att detskulle vara utomordentligt intressant för kammaren att få en redogörelse frånHilding - eller från någon annan socialdemokrat - om någonting sådant Granskning av statsrådens tjänsteutövning m. m. Granskningsarbetets omfattning och inriktning, in. Granskning av statsrådens tjänsteutövning m. m. Granskningsarbetets omfattning och inriktning, m. m. Om det inte har hänt blir naturligtvis slutsatsen att allasocialdemokratiska regeringar, enligt och andra, alltid ärfullkomliga och förträffliga. Men vi vill nog ändå gärna ha ett uttalande frånHilding på den här punkten. Jag anser, herr talman, att det är självklart att manskall ha rätt - från mitt partis sida är det inget problem - även om egna partivännerär inblandade, att kunna säga vad man tycker. Jag ser till skillnad frånHilding icke detta som en svaghet, utan som en styrka. Jag kan inteförstå att partipiskan skall vina i sådana sammanhang. Enligt min meningförlorar nämligen ett parti alltid på att inta en förträfflighetsattityd. Låtmig konstatera att ett studium av de senaste årens granskningsbetänkanden i höggrad bestyrker vad jag nu har sagt. Så över till innehållet i den inledande delen avdechargebetänkandet. Det förtjänar påpekas att den sedvanliga kritikenförekommer i fråga om propositionsavlämnandet till . Det här bordeinte vara och är inte heller någon partiskiljande fråga. Vi har ocksåtidigare varit överens om att uttala en generell kritik på detta område. Dessvärre har emellertid inte kritik lett till någrasärskilt märkbara förbättringar. Eftersom frågan i stor utsträckning berörkammarledamöternas möjligheter att fullgöra sina åligganden, dvs. sätta sig ini de avgivna propositionerna och med anledning därav eventuellt väcka motioner,så har kritiken en allvarlig konstitutionell bakgrund. Det kan ifrågasättas,eftersom några större förbättringar inte har uppnåtts, om inte institutionellareformer måste till på detta område, som leder till en bättre tingens ordning.Vi kan tänka oss andra stopptider för avlämnande av propositioner tillriksdagen. Det finns också, som redan har nämnts i debatten, andra möjligheter,vilka skulle bidra till att arbetssituationen blir bättre. Frågan om sådana reformer får emellertid tas upp i annatsammanhang. Låt mig bara konstatera att det finns en möjlighet för utskottenatt sätta makt bakom orden, nämligen att helt enkelt skjuta på propositionertill hösten.