prot · G309121 · 1979-12-31 00:00:00 — De flerbostadsområden som byggdes under 1960- och1970-talen är ofta fattiga på social och kulturell miljö. Där saknasarbetsplatser, och butikerna har samlats i stora centrumanläggningar. Områdenaär också oftast hårt exploaterade. De sämsta boendemiljöerna finns ofta i de fattigastekommunerna. I dessa bostadsområden kan också segregationen vara stor. Människorrned sociala och ekonomiska problem har koncentrerats till vissa gator ochvissa hus, vilket ytterligare förstärker och försvårar problemen. Jag kan nämna några siffror från ett bostadsområde i minkommun som just gäller för att ha en mycket dålig boendemiljö. Det är ettsegregerat område - . Där är av befolkningen invandrad,och av förskolebarnen är invandrarbarn. var avlågstadiebarnen invandrarbarn, uppdelade på 20 olika språknationer. Det sägersig självt att det krävs oerhört stora resurser för att åstadkomma en braboendemiljö när ett bostadsområde ser ut på detta sätt. Sedan skall man läggatill att husen är jättestora - visserligen färggranna, illande gröna och illanderöda - med betonggårdar mellan sig. Antalet människor i det här området medalkohol- och narkotikaproblem är stort. Och enligt socialarbetarna i områdetär det främst invandrarbarnen som far illa och löper stor risk . Detta var ett exempel på en dålig boendemiljö.Det finns många exempel att redovisa, om man skulle ha tid till det här. Det har sagts tidigare i debatten att det byggs för litetbostäder . Och av det som byggs, byggs det mesta sorn småhus. Det är olyckligt ur många synpunkter. Jag tänkte ta upp den fördelningspolitiska synpunkten och göra 100 det just mot bakgrund av det områdesom jag här berättat om. Klyftorna mellan människorna harförstärkts . Segregeringen i boendet har ökat, och den slårigenom på många samhällsområden, inte minst på skolans område. De största bostadssubventionerna går till dem som minstbehöver subventioner, och de "naturliga" segregationstendenser somfinns i varje samhälle förstärks av bostadspolitiken, t stället för att detborde vara precis tvärtom - man skulle motverka de här tendenserna. Jag tänker ofta så här: Om varje lägenhet iflerfamiljshusen subventionerades, fick , vilken boendemiljö skulleinte människorna i flerfamiljshusen få då! Riktiga trädgårdar runt husen,bastu, vävstugor, matsalar, hobbylokaler och mycket, mycket mer skulle de få.Man kan låta fantasin få fritt spelrum. Jo, det är densumma som varje småhus eller radhus subventioneras med iexploateringskostnader. Varje småhus blir ett underskott i den kommunalabudgeten, vilket skall finansieras via kommunalskatten. Nettoeffekten blir attlåginkomsttagarna, som oftast har de högsta hyrorna och den sämstaboendemiljön, dessutom får betala bidrag till de resursstarka familjerna. Tänk alltså ifall familjerna i t. ex. . per lägenhet - vilken boendemiljö skulle de här människorna dåinte kunna få! Och vilken rikedom skulle inte i ett sådant sammanhang och i ensådan bostadsmiljö invandrarna kunna representera, både kulturellt och socialt!Jag har roat mig med att räkna ut hur mycket pengar det skulle bli för mitteget bostadshus, där det bor 32 familjer. Det skulle bli . för oss,att kunna användas till förbättring av vår boendemiljö. har jag inte tagit med följderna av det orättvisaskattesystem, med bl. a. avdragssystemet, som ytterligare gynnar villaägarna,eller de övervinster som tas ut vid spekulationsförsäljning. Jag kan t dettasammanhang bara nämna att ränteavdragen för småhus i min kommun resulterade ien skatteförlust på 22 milj. kr. , och det i en redan fattig kommun -en förlust som skall betalas genom en orättvis kommunalskatt. Det är på tidenatt de ekonomiska och sociala följderna av den senaste tidens ohämmadeprioritering av småhus utreds, såsom kommunisterna föreslår imotionen 584. I rapporten avsmåhusbebyggelse i 1976-1990 belyses de ekonomiska och indirektockså de sociala konsekvenserna av den ökade småhusandelen i bostadsbeståndet.Rapporten visar att kommunernas ökade utgifter - anläggnings- ochdriftkostnader - och minskade intäkter - genom skattebortfallet - under denna planeringsperiodtillsammans kommer att uppgå till flermiljardbe-lopp. En fortsatt ökning avandelen småhus kommer att bli dyrbar för kommunerna - någon måste ju till slutfaktiskt betala de verkliga kostnaderna. Man måste börja att medvetet prioritera mellansubventioner till småhusen och andra behov som är ytterst angelägna, t. ex.upprustning av flerfamiljshusområdena och utbyggnad av barnomsorgen ochäldreomsorgen. Vissa anslag tdl bostadsbyggande m. m. Vissa anslag tdl bostadsbyggande m. m. Utformningen av bostadsområdena är ett hinderför människors gemenskap. Förutsättningar för geinensamiiia aktiviteter ochgemensamt arbete saknas nästan helt. Men trots dessa dåliga förutsättningararbetar nu allt fler hyresgäster för förbättringar av miljön och för mergemenskap mellan människorna. Ett villkor för en verklig gemenskap är att allahyresgäster kollektivt medverkar och bestämmer över bostaden och bostadsmiljön.Boendedemokratin måste förstärkas och bli en rättighet för alla. Hur skall då det kunna gå till? I finns det ettexperiment, det s. k. Selegrendexperimentet, där man ser de boende som socialaoch skapande varelser, som är beredda att lägga ner arbete på sittbostadsområde. Där har de boende fått vara med och planera från början. Jagtror att en social bostadspolitik måste utgå från behovet av gemensammaaktiviteter i bostadsområdet, av nya och mer kollektiva boendeformer och av envacker och innehållsrik yttre miljö. En social bostadspolitik innebår vidare att alla svårabrister i miljön angrips på ett kraftfullt sätt. För att en sådan politik skallkunna bli möjlig krävs bl. a. ett kommunalt övertagande av privata hyreshus,kommunala insatser i form av planering, samordning och fördelning av allalediga bostäder och ett ekonomiskt stöd från staten av en helt annan omfattningän det som finns . har statliga bidrag utgått för förbättring avboendemiljöerna. Anslagen har varit för små. Vpk har åtskilligagånger krävt förhöjningar av anslagen. Den senaste tidens utveckling har visatpå det berättigade i våra krav på detta område. Det förekommer en eftersläpning ibidragsgivningen. och bristen på bidragsmedel har medfört att inte ens de mestangelägna boendemiljöprojekten har kunnat genomföras. Anslaget för innevarandebudgetår är redan helt förbrukat. Det framgår av budgetpropositionen attprioriteringen vid bidragsfördelningen kommer att bli ännu hårdare. "Trotsökad anslagstilldelning torde efterfrågan under innevarande budgetår endastmedföra att bidrag kan utgå endast till de mest angelägna projekten", sägsdet, bl, a., från regeringen. I budgetpropositionen föreslås 35 milj. kr. att fördelassom bidrag. Men dessa 35 miljoner skall täcka redan beviljade bidrag, och detinnebär att anslaget kommer att vara slut . I augusti 1979fattades det 67 milj. kr. i denna anslagspost. Med föreslagen medelsanvisningkornmer samma ekonomiska situation att uppstå . Jag har svårt att förstå utskottets motivering för avslagpå vår motion. Utskottet framhåller att det inte läggs fram några förslag ombidragens omfattning och inte heller om deras fördelning. Det är just det somvpk har tagit upp i motionen om boendemiljöbidragen. Vi föreslår ett anslag om135 milj. kr. och menar att av kostnaderna skall kunna bestridas medbidrag samt att i vissa speciella fall bidrag skall kunna utgå avkostnaderna. Under en lång rad av år har privatiseringen av boendet ökat. och det ärmärkligt eftersom samhällsutvecklingen har gått i en direkt motsatt Nr 121 riktning.-Jagber att här få avbryta mitt anförande, eftersom jag drabbats av Onsdaeen den Jag ber dock först att få yrka bifall till vpk-motionerna på de av ig onril 1980 ROLFDAHLBERG (m): bostadsbyggande Det stora bostadspolitiska betänkande som viärligen har uppe till behandling i kammaren vid på åretomfattar en mängd frågor, som var och en skulle behöva debatteras ochkommenteras. Detta är dock av tidsskäl inte möjligt. Ekonomin i boendet äremellertid ofta en gemensam nämnare i dessa frågor. Jag behöver här bara nämnanågra rubriker för att belysa detta påstående: räntebidrag, bostadslån,bostadsbidrag, produktronskostnadsbelåning, lån till experimentbyggande.hyresförlustlån, förbättringslån, bostadsanpassningsbidrag. bidrag och låntill för-bättringav boendemiljön, lån till inventarier, markförvärvslån.tomträttslån, underhållslån, lån till kulturhistoriskt värdefullbostadsbebyggelse osv. Detta visar också hur omfattande de statliga åtagandenaoch likaså regleringarna blivit på det här området. har när det gällerbostadsfinansieringsfrågorna kännetecknats av ökande statliga subventioner föratt kompensera hushållen för räntor, amorteringar och höjda hyror. Bidragandeorsak härtill har varit en snabb inflationstakt som de realastandardstegringarna har varit ganska små. Trycket på oss politiker har varitstort att gå in med olika typer av kompensation för att hålla boendekostnaden nere, av olika bidrag och lån är så omfattande ochförfattningarna så tillkrånglade att knappast någon egentligen vet vilken denverkliga kostnaden för bostaden är. Den samhällsekonomiska situationen . medför att det inte är rimligt eller ens möjligtför samhället att öka subventionsnivån. Stödet i form av räntebidrag,bostadsbidrag och skattesubventioner har enbart ökat med 2miljarder kronor och uppgick till mer än 15 miljarder. 1 en sådan situation är det oansvarigt att, som görs ivissa motioner, kräva ytterligare subventioner genom ökade bidrag ellerinförande av nya bidrag, om man inte kan anvisa besparingar elleromprioriteringar på andra områden. De begränsningar i statens åtaganden som kanbli nödvändiga att göra bör enligt min mening i första hand inriktas på degenerella stöden, så att man kan göra rejäla satsningar på individuellaåtgärder till dem som har störst behov av stöd. De högt ställda bostadssocialaambitioner som samtliga partier har kan då genomföras även i ensamhällsekonomiskt svär tidsperiod. Drift- och underhållskostnaderna har under 1970-taletstigit mycket snabbare än den allmänna prisnivån. Och även om vi räknar bort de mångdubblade bränslekostnaderna, kvarstår oroväckande stora ökningar på detta konto. Orsakerna är många. Fastighetsdriften är personalintensiv, kommunala taxor och avgifter har ökat i snabb takt och vi har ett uppdämt 103 Vissaanslag till bostadsbyggande m. m. underhållsbehovfrån ett dåligt byggande . Omfattande reparationer och utbyteav fönster, golv och sanitetsutrustning liksom dåliga fasader och balkongerdrar mycket större kostnader än man tidigare räknade med. Förstörelse,vandalisering och onormalt slitage förekommer också inom många områden. Bostadsföretagen har inte heller som gåttlyckats få med det verkliga avskrivningsbehovet vid hyresförhandlingarna. Avdetta kominer nu surt efter. När bostadskonsumenten måste betala mera rned egna pengar,måste vi politiker se till att det produceras bostäder som bättreöverensstämmer med de önskningar som människorna har. Undersökningar visar attmänga människor, som är hänvisade att bo i flerfamiljshus, önskar flyttatill någon form av småhus. En fortsatt stor satsning på småhus är därförnödvändig. När det gäller upplåtelseformerna måste vi också ta hänsyn till deboendes önskemål och erbjuda valfrihet, Hyresfornien är för många attraktiv medden mycket höga, men även dyra, servicenivå som detta boende medför. För andraär bostadsrätten mera lockande. Ansvaret för och inflytandet över boendet ärhär avgjort större än i hyresrätten, och man har själv till inte ringa delmöjlighet att påverka drift- och underhållskostnaderna genom eget arbete samtbättre tillsyn och omvårdnad av bostaden. En omvandling av hyresrätter tillbostadsrätter i framför allt förortsområden är därför angelägen.Bostadsrättsutredningen arbetar med dessa och därmed sammanhängande problem,och det är min förhoppning att vi skall få stor politisk uppslutning kring delösningar som vi i utredningen kan komma fram till. Den tredje formen, äganderätten, ger utan tvivel detstörsta ansvaret för och inflytandet över boendet. Den begränsning som vi iSverige har. att bostadsägandet endast kan omfatta småhus, kommer attutredas av regeringen. Jagskall inte nu åter dra upp en lång debatt om dennafråga, som tycks kunna få känslorna att svalla, utan bara konstatera attägarlägenheter bör finnas enligt oss moderater för att ge valfrihet för demänniskor som vill kombinera boendet i flerbostadshus med ett direkt ägande avbostaden. Detta har dock ingenting att göra med den illvilliga skrivning sorn socialdemokraternahar i sin reservation nr 17. Jag citerar ur den på s. 77 i betänkandet, tredjestycket: "Vissa kretsar inom regeringspartierna har inte ens ansett sigböra dölja sin åsikt att den ägda bostaden kan vara ett spekulationsobjekt där eninflationsekonomi kan ge goda tillfällen att till ägarna överföra en störrerelativ andel av de gemensamma tillgångarna utan motsvarande reellauppoffringar." Vad reservanterna menar med uttrycket "vissa kretsarinom regeringspartierna" är oklart, men jag måste säga att jag inte pånågot sätt känner igen dessa tankegångar från de debatter som vi i moderatasamlingspartiet har fört. Jag är också övertygad om att de båda andraregeringspartierna går fria. Därför är dessa meningar ingenting annat än rentnonsens. Längre fram i samma reservation skriver desocialdemokratiska utskottsledamöterna att det icke-spekulativa boendet i t.ex. ägda småhus kan ge fördelar. Det är också vår uppfattning. Men när man har gjort detta konstaterandebeträffande småhusen är det för mig obegripligt att man inte kan gå med på attge de hyresgäster som så önskar dessa fördelar även i lägenheter iflerfamiljshus eller att åtminstone utreda frågan. Den spekulation som på vissahåll förekommer kan vi aldrig komma till rätta med, om vi inte bygger ochtillgodoser människornas efterfrågan på olika typer av bostäder. Det är inte sålänge sedan som det på många håll i vårt land var svårt att t. ex. få ut helainsatsen för en bostadsrättslägenhet vid försäljning. Man kan nu ocksåkonstatera att priserna på småhus stadigt tycks sjunka efleratthanåtten toppvid . något som f. ö. är ett problem vid beräkningen av denya taxeringsvärdena. De onormala priser som förekommit och förekommerpä vissa orter kan snabbt normaliseras när tillgång och efterfrågan bättrebalanseras. Jag övergår nu till att kommentera några av dereservationer som inte närmare har berörts av utskottets ordförande. kommenterade reservation nr 1 avsocialdemokraterna beträffande bostadsinstitutens utlåningsvillkor. Han sadeatt socialdemokraterna i civilutskottet har följt den reservation som desocialdemokratiska ledamöterna i riksbanksfullmäktige har gjort i ärendet. Dåär att märka att vi formellt inte har möjlighet att påverka beslut- det är vi väl tämligen överens om. Om vi tittar på skälen till riksbankensbeslut finner vi att de var två: Den långaräntan är betydligt högre nu än för . Det är alltså storskillnad mellan räntenivån vid "äldre" annuitetslån och dagens ränta. Genom förslagetmed övergång från annuitetslån till serielån görs ingen direkt koppling mellanamortering och ränta. Genom den höga räntenivå som vi har f. n. bliramorteringarna i ett annuitetslån små och återflödet av kapital till marknadenföljaktligen litet. Annuitetslån bygger ju på den principen att när räntan gårupp påverkas inte den totala inbetalningen, utan då minskas i ställetamorteringarna. Det är inte rimligt att man så att säga praktiskt taget barabetalar räntebiten och inte amorterar av lånet, för det flnns ju en visslivslängd på det objekt som man en gång har belånat. Utskottets majoritet hardärför inte funnit anledning att i detta sammanhang företa några ändringar medanledning av den socialdemokratiska motionen, som alltså mera är en uppföljningav det beslut som fattades i . I betänkande 23 yrkar de socialdemokratiska ledamöterna icivilutskottet att skall begära hos regeringen att frågan om enprisprövning av överlåtelsepriserna för bostadsrätter skall genomföras. Det ärett från flera synpunkter märkligt motionsförslag, som sedan följs upp ireservationen. Lagen om kontroll av upplåtelser och överlåtelser av bostadsrättupphörde på socialdemokraternas initiativ . Nackdelarna med den hadevisat sig så stora och möjligheterna att kringgå den så uppenbara att man dåfann för gott att avskaffa den. Därefter har frågan tagits upp vid några skildatillfällen, men ett enigt civilutskott har avvisat motionsförslagen. Ävensocialdemokraternas representanter har alltså tidigare hållit med om attingenting är att Vissa anslag tid bostadsbyggande m. m. Vissa anslag till bostadsbyggande m. m. vinna påatt återinföra denna lag. Majoriteten i civilutskottet står fast vid denuppfattningen och avvisar därför den nya propån i det här ärendet. Vi avstyrkeralltså framställningen. Låt mig avsluta anförandet med att knyta antill avslutning på sitt inledningsanförande, de förhoppningen att väljarna skulle visa kurage att i nästa valfördöma den borgerliga politiken. Det var väl, , egentligeninget välbetänkt uttalande. Vad är innebörden i det? Jo, att väljarna under desenaste två valen har varit fega och utan kurage. får de veta det av OskarLindkvist. Jag tror inte. fru talman, att det är något bra sätt när man villåtervinna väljare, att tala om för dem att de är fega, svaga och inte harkurage. Med detanförda ber jag att få yrka bifall till civilutskottets hemställan. () replik: Jag sade redan i mitt anförande att jag intediskuterade formalia kring beslut. Jag är helt på det klara med har rätt att fatta sådana här beslut, även om jag också förde diskussionenvidare och menade att inte hade tagit ställning till frågan om attavskaffa annuitetslånen och införa serielån. Den tog endast ställning tillfrågan om en förkortning av amorteringstiderna. Vad vi har kritiserat är den tidpunkt vid vilken det härbeslutet kommer. Jag har tyckt mig förstå att också bostadsministern har vissasynpunkter på tidpunkten. Hon har nämligen sagt att hon hellre hade sett attdet beslutet hade kommit då andra frågor på bostadsområdet -jag tänker exempelvis på det som skall ske i anslutning till taxeringarna - äraktuella, så att man hade kunnat komma fram till en så rimlig avvägning sommöjligt i dessa frågor. I den mån bostadsministern har den meningen, delar jagden. Det hade varit riktigare att hantera frågan på det sättet. I övrigt har jag inte storanledning att kommentera vad tagit upp. Jag är på det klara medatt representerar den del av regeringen som tycks haövertaget när det gäller att bestämma vad som skall ske på bostadsområdet, enomständighet som man kan ha många synpunkter på, men jag skall för vinnande avtid inte ge mig in i den diskussionen. OSKARLINDKVIST (s) rephk: Det är riktigt att vi i civilutskottetsbetänkande nr 23 har tagit upp frågan om överlåtelsevärdena i bostadsrätten.Vår utgångspunkt har varit den att det på vissa håll har uppstått en sådanefterfrågan på bostadsrätter att enorma pengar har satts i omlopp. Huvudpartenav dem som söker bostad har av ekonomiska skäl blivit utestängda frånmöjligheten att få en sådan. Man kan därför tänka sig en kombination medhembudsskyldighet i samband med upplåtelse av bostadsrätter. På samma sätt somman i vissa kommuner efter kan besluta om vissabostadsanvisningsom- råden, så skulle kommunerna efter överenskommelse med t. ex. den Nr 121folkrörelsebetonade bostadskooperationen kunna anvisa vissa områden med Onsdaeen den återUimningsskyldighet när avflyttning sker. Nya medlemmar i t.ex. HSB j H iqoq väntar påen bostad och bör då komma i fråga. Det är inga märkvärdigheter. och jagtror att det finns både kommunalfolk och folk inom bostadskoope- yiisaanslag till rationen som helt delar den uppfattningen. kom i sitt senaste inlägg fram till attväljarna 1976 och 1979 hade varit fega och saknat kurage. Det ar alltså intemitt konstaterande, utan ett konstaterande av främste företrädarei civilutskottet. Jag har däremot sagt att det är mindre välbetänkt av detsvenska folket att rösta fram en borgeriig regering. ser vi resultatet.Huvudparten av de svenska medborgare som är beroende av en gynnsam statlig ochkommunal bostadspolitik får nu vara rned och betala. Regeringens ochutskottsmajoritetens förslag innebär nämligen en social nedrustning. Jag villatt skall lägga på minnet att vi från socialdemokratiskt hållbefarar att det är fråga om att överge de övergripande bostadspolitiska målen iett längre perspektiv. 1 det kortare perspektivet befarar vi dessutom att detär fråga oin ett bostadssocialt sammanbrott. Jag tror att de väljare somröstade fram de borgerliga regeringarna och 1979 nu inser verkningarna av enborgerlig bostadspolitik. () replik: För att börja med replik ochbostadsrättspriserna vill jag säga att ingen kan förneka att det finns platserdär priserna har stigit. Men en framstående företrädare för . denorganisation som har de i särklass flesta bostadsrätterna, säger år i att det inte är några överpriser på bostadsrätter. Vilkamänniskor ar det då som har råd att köpa bostadsrätter? frågar man honom. Hansvarar att HSB-medlernrnarna motsvarar ungefär ett tvärsnitt av befolkningen.De flesta är alldeles vanliga löntagare utan märkvärdigt höga inkomster. Detsäger alltså en företrädare för , och han bör ju veta vadhan talar om. eftersom han arbetar med dessa frågor. Beträffande frågan om väljarnas kurage kan inte OskarLindkvist förneka vad han sade i sitt inlägg - det kommer att stå i protokollet- nämligen det så oerhört avslöjande uttalandet att det var hans förhoppningatt väljarna nu skulle visa kurage och fördöma den borgerliga politiken.Innebörden i det uttalandet ar precis den jag sade. nämligen att väljarna vidde två senaste valen inte har haft kurage, utan varit fega. Men det är inte ide termerna vi skall tala om väljarna. Till vill jag säga att vi nu är i stortsett överens. anför bara att man är tveksam tiil om detta ärrätta tidpunkten. Det gäller emellertid att få tillbaka utlånade pengar för attåter kunna sätta in dem i nyproduktionen. Därför var det kanske hög tid attlägga om systemet på denna punkt. Vi har ju en begränsad penningmängd atthantera. Riksbanksfullmäktiges bedömning var nog den riktiga. Nr 121 () replik: Onsdaeenden * talman! Jag upprepar att jaghoppas att väljarna har kurage att i nästa 16 anril1980 '''' rösta bort urregeringen. Jag har därmed inte sagt att väljarna är fega eller har saknat kurage. Jag tror att de flesta drar den Vissaanslag tid slutsatsen att det var mindrevälbetänkt att stödja regeringen i tron att den bostadsbyggande skulle fortsätta att driva en social bostadspolitik, sade att det flnnsplatser där priserna på bostadsrätter har stigit.Jag skulle vilja säga att det finns platser där priserna pä bostadsrätter harstigit väldigt mycket, så att bostadsrätter blivit en ganska exklusiv vara förfolk i goda ekonomiska omständigheter. Så plockade ur armen ett kort oeh påstod atten mycket framträdande företrädare för har sagt att det inte är fråga omnågra överpriser på bostadsrätter. Jag vet nu inte vilken bedömning denneframstående HSB:ares resonemang bygger på. men en sak kan jag berätta för RolfDahlberg. Två eller efter det att denna intervju var införd itidningen förekom någon form av rättelse från sagde framträdande HSB:arebeträffande just dessa frågor. Om det nu skulle inträffa att tidningarna mer än enstaka dagar, finns det alltså ett slagstillrättaläggande som är värt att observera. Jag tror att de allra flesta som kan något litet ombostadsrätter och framför allt om kooperativa bostadsrätter vet vilka enormaansträngningar som bostadskooperationen gör för att hålla kostnaderna nere iinitialskedet. Man jobbar, sliter, projekterar och gör ständiga insatser föratt sänka produktionskostnaderna och göra bostadsrätterna överkomliga för alltflera. Det kan då inte i slutändan vara ett bostadskooperativtintresse att enskilda människor plockar hem jättevinster på den insats somgjorts av den samlade bostadskooperationen.