prot · G30919 · 1979-12-31 00:00:00 — Migrationeni , som har fått formen av en folkvandring,orsakas av den ojämna ekonomiska och industriella utvecklingstakten i denkapitalistiska världen. Migrationen tjänar till att skaffa billig ochröriig arbetskraft och resulterar i att ytterligare öka skillnaderna iutvecklingstakten. fungerar den som säkerhetsventil och dämparklasskampen i invandrarnas ursprungsländer. Invandrarnautgör en del av den internationella arbetarklassen. En del som även här iSverige drabbas särskilt hårt av del kapitalistiska samhällets orättvisor. De förnekas demokratiskamedborgerliga rättigheter. De förnekas tillgång tillsitt språk, sin kultur och sin historia. De förnekas rätten till enlikvärdig utbildning. Arbetslösheten slårsärskilt hårt mot invandrarungdomen. Barn slås ut redan iförskolan. Vikan se hur invandrarnas problem utvecklas lill samhällsproblem av störstabetydelse. Vi kan se de uppenbara riskerna för all stora invandrargrupperunderdel tryck som de utsätts för omvandlas till ett underproletariat. Vi kanockså se hur faran för hets och förakt mot invandrare växer som en följd härav. Vikan se allt detta. Men det verkar infe som om den borgeriiga regeringen kan sedet. Det avsnitt i regeringsförklaringen som behandlar invandrarfrågor bestårav fem rader. Där deklarerar man sin totala brist på helhetssyn och påplanering av hur invandrarfrågorna skall lösas. Vi föredrar aU se detta som ettutslag av bristande insikter inom regeringen. Vi vill inte tro att detta är encynisk spekulation i alt skapa konflikter och motsättningar i samhället för attdärigenom öka utrymmet för en reaktionär socialpolitik. Trotsatl invandrarproblemen i åtskilliga avseenden är-och länge har varit - väldokumenterade förekommer inga konkreta förslag i regeringsförklaringen omvilka åtgärder man tänker vidta. Genom att tillsätta en ny allomfattandeinvandrarutredning fortsätter man atl skjuta problemen framför sig. Manförsöker slippa ifrån ansvaret att föra en konkret politik. Men jag villpåminna om att det inte bara är det som regeringen gör som kommer att räknas.Även det som regeringen kunde göra, men som den avstår från aff göra kommer attnoteras. Vårtparti anser att alla människor som bor och arbetar i vårt land skall ha sammarättigheter och skyldigheter. Rösträtten är en grundläggande demokratiskrättighet, som bör tillfalla alla människor i på lika villkor. Det varingen tillfällighet atl just frågan om allmän och lika rösträtt togs fram somen av de stora frågorna när arbetarrörelsen började formera sig. Alltsedan desshar kampen för alt utvidga demokratin och för att försvara den mot varje inskränkningvarit en huvudfråga för arbetarrörelsen. Därför har det också varit och ärfortfarande så, att när extremhögern har lyckats tillskansa sig makten i någotland, så är det arbetarrörelsens aktiva som mördas, torteras, kastas i fängelseeller tvingas fly från sitt land. Kravetpå rösträtt för invandrare i riksdagsval gäller två saker: för del förstainvandrarnas principiellt demokratiska rätt att delta i och ta ansvar för detpolitiska livet i landet. För del andra det förhållandel atl invandrarna utgören stor del av arbetarklassen. En riktig representation av de arbetande i olika politiska organ kan därförinte uppnås utan rösträtt för invandrarna. Detfinns inga som helst godtagbara argument - framför allt inga hänvisningar tillförhållandena i andra länder-som kan legitimera ett fortsatt diskriminerandeoch ur demokratisk synpunkt kränkande missförhållande, som innebär att storadelar av befolkning utestängs från den demokratiska beslutsprocessen.Invandrarnas rätt att delta i riksdagsval kommer också alt positivt påverkaderas deltagande i samhällslivet i övrigt. Likaså måste invandrarnas rätt attdelta i folkomröstningen om kärnkraft betraktas som självklar. Därför måstenödvändiga beslut fattas föratt möjliggöra detta deltagande och för attställa nödvändiga resurser för information lill förfogande. Rösträtten förinvandrare kommer alt göra att de politiska partiernas uppmärksamhet gentemotinvandrarna och deras problem kommerallöka avsevärt. På så sättkommerdemokratins utvecklingalt påskyndas. Del kulturella arvet, dvs. seder och bruk, de moraliska värderingar, deattityder och de allmänt vedertagna sanningar som är förknippade med detta harsitt ursprung i de sociala, ekonomiska, historiska och utvecklingsmässigaförhållanden som råder i olika länder och inom olika nationer. Detkulturella arvet utgör den grund som människorna bygger sin personlighet samtsin nationella och klassmässiga identitet på. Det utgör också grunden för dennationella gemenskapen. Det är därför uppenbart, att möjligheten förinvandrarna att ta del av och utveckla sin egen kultur är nödvändig förattframförallt invandrarbarnens identitet och självkänsla skall kunna stärkas. Enutvecklad personlighet och kunskaper om den egna kulluren, dess historia ochklassmässiga karaktär är förutsättningar för alt man skall kunna kritisktgranska, påverka och utveckla den. Bara då kan den oundvikligakulturkollisionen mellan invandrarnas kultur och den svenska kulturen utvecklastill något konstruktivt, så att kulturerna positivt kan påverka och utvecklavarandra genom sina rikedomar av samlade erfarenheter. Självfalletmåste invandrarorganisationerna med sin kulturella och sociala verksamhet blandbarn, unga och äldre inta en central roll när det gäller atl ge invandrarnaderas rätt till sin kultur och historia. Invandrarorganisationerna är ofta denenda förbindelselänken mellan invandrarna och det svenska samhället. Det ärockså där som invandrarna har möjlighet att känna sin nationellagrupptillhörighet. Därför är det nödvändigt all kraftiga insatser görs för attstödja invandrarorganisationernas verksamhet. Enförutsättning för att invandrarna, och i synnerhet invandrarnas barn, skall fömöjlighet att ta del av och utveckla sin egen kultur är att de barett fulltutvecklat modersmål. Den direkta kopplingen mellan utvecklingen av modersmåletoch kulluren är hell uppenbar och tvingar oss att se modersmålsundervisningeni ett helt annat perspektiv än det som låg till grund för reformen omhemspråksundervisning. Dessutom har en rad vetenskapliga undersökningar klartvisat att för att kunna lära sig elt nytt språk måste man ha ett fulltutvecklat modersmål. Förhållandena för invandrarbarnen i skolorna i dagär i allra högsta grad oroväckande. Många invandrarbarn slås ut redan iförskolan på grund av bristande språkkunskaper. Språkträningen sätts in försent, och de lärare som skall ge den har en dålig utbildning - om de har någonalls. Upp genom skolåren faller invandrarbarnen undan. Många förmår inte attskaffa sig full grundskolekompetens, och ytterst fö av dem går vidare tillgymnasieskolan. Ännu färre går vidare till högre utbildning. Det håller på atlskapas ett underproletariat, vilket kommer att fö förödande konsekvenser intebara för dem som slås ut och hamnar i det utan även för samhällsutvecklingensom helhet. Därförhävdar vårt parti att modersmålsundervisningen skall göras obligatorisk. Vivill också byta ut begreppet hemspråk mot begreppet modersmål, dels förattunderstryka att det inte bara gälleratt formellt lära sig ett språk, delsföratt understryka att rätten lill språkundervisning inte bara får knytas lilldet språk som talas i hemmet utan måste vara beroende av barnets nationellaursprung. Modersmålsundervisningen bör om möjligt bedrivas i enspråkiga klasserOm elevunderlaget är för litet för att man skall kunna åstadkomma enspråkigaklasser bör invandrarbarnen fö minst fem timmars modersmålsundervisning iveckan. timantal bör efter hand utvidgas, i takt med att lärare utbildas.En allt större del av invandrarbarnens undervisning bör ske på derasmodersmål. Sällanhar en lag utsatts för så systematiska sabotage som lagen om svenskundervisningför invandrare. Många företag har inte ens brytt sig om atl den finns. Andrahar ingått avtal med invandrare -avtal som har varit villkor för anställning,men där den anställde avsagt sig rätten till svenskundervisning. Sådana avtalär inte giltiga, men eflersom det är invandrarna själva som måste påtala brottmot lagen och de inte känt fill att avtalen varit olagliga, har det fungeratefter företagens vilja. har vägrat att anställa invandrare föratt på sätt slippa ifrån skyldigheten att ordna språkundervisning. Det har letttill att mänga invandrare föratt få ett jobb och för att slippa gå arbetslösahar uppgett atl de redan fått sina 240 timmars undervisning, trots att de intedeltagit i någon sådan. Inteens regeringen eller går fria från anklagelsen att ha saboterat denlag som de själva föreslagit och antagit. Lärarna har nämligen inte fått denutbildning som fordras för att klara svenskundervisningen för invandrare.Fortfarande finns ingen adekvat utbildning för lärare i svenska som främmandespråk. Vissa kvalifikationskrav har utarbetats för de lärare som är verksammamed språkundervisning inom arbetsmarknadsutbildningen. Men dekvalifikationskraven har ingen relevans för den speciella uppgift som dessalärare ställs inför. Vissa lärare med mångårig erfarenhet har tillägnat sig denödvändiga kunskaperna, men deras anställning.strygghet är ständigt hotad,eftersom de inte uppfyller de formella kvalifikationskraven. Hela reformen omsvenskundervisning framstår som en parodi på vad den borde vara. Vpkanser atl ansvaret för svenskundervisningen skall ligga hos skolöverstyrelsen.Verksamheten skall finansieras medelst arbetsgivaravgift, som uttashelt oberoende av om företagen har anställda som är invandrare eller infe.Undervisningen skall bedrivas under ordinarie arbetstid - inte närfolk är uttröttade. Antalet timmar bör utökas till 340. Lagen omsvenskundervisning måste också utvidgas till att omfatta uppsökande verksamhetfrämst bland alla de invandrarkvinnor som ofta lever i en total isolering. Invandrarproblematiken har en sådan dignitet och en sådanomfattning alt det är omöjligt och oansvarigt atl bara betrakta invandrarna uren snäv humanistisk utgångspunkt. Det gäller i högsta grad samhällsfrågor sommåste lösas med det snaraste, innan allvarliga samhälleliga problem uppstår. Liksom flera tidigare talare tänker även jag ägna mig åtmissbruksfrågorna. Jag skall inte spilla så många ord på att beskrivaproblemens allvar, eftersom andra har gjort det tillräckligt bra förut. Ihuvudsak tänker jag uppehålla mig vid åtgärderna. Omdet är något område som är betjänt av ett generöst debattklimat, där manundviker att skapa konstlade motsättningar mellan partierna, är det Justmissbruksområdet. Från den synpunkten tyckerjag att dagens debatt har varituppmuntrande. Det här är ett område där vi alla kan konstatera attvälfärdspolitiken har misslyckats, och ingen av oss kan komma undan ansvaretför detta. Det är också ett område där vi alla behöver ägna oss åt inte barasjälvkritik utan också omprövning av de intagna ståndpunkterna. Dettaunderlättas inte av att varje ansats till självrannsakan och nyorientering tasupp och förhånas på det sätt som tyvärr är alltför vanligt i den svenskapolitiska debatten. Här skulle vi faktiskt i stället behöva litet uppmuntranfill omprövning. Det räcker inte med att man i en bisats säger att vi minsannär självkritiska, varefter man ägnar sig åt att tala om aff man är bäst i allaavseenden. Detviktigaste på missbruksområdet, liksom på många andra av politikens fält, ärnaturligtvis att förebygga problemen. Vården är viktig - jag återkommer tillden - men att förebygga är det avgörande. Jag tror att del är nödvändigt med enrestriktiv alkoholpolitik, och det gäller givelvis i ännu högre grad i fråga omnarkotika. Om det är något ord som jag skulle vilja avskaffa, om det fanns enmöjlighet, är det ordet alkoholliberalism. För det första leder ordet tankentill det liberala partiet, trots att vi i aldrig har ägnat oss åtnågot som skulle kunna kallas alkoholliberalism. För det andra, om del ärnågonting som har haft sin chans och misslyckats i det svenska samhället, ärdet just en politik som gör alkoholen mer lättillgänglig. Enkelt uttryckt: vihar gjort två stora försök att göra alkoholen mer tillgänglig, och bådagångerna har verkningarna blivit förödande med stora ökningar av skadorna. Detena försöket gjordes när motboken logs bort och det andra när mellanöletinfördes. Därmed är det inte sagt att man kan reparera skadan genom att vridaklockan tillbaka. Det är betydligt svårare. Vi har i princip enrestriktiv alkoholpolitik. De viktigaste restriktionerna är priset,som är betydligt högre än framställningskostnaden, vidare försäljningsorganisationenmed monopol och olika inskränkningar i möjligheten atl fö lag i alkoholdryckersamt åldersgränsen, som Ju - som fiera har påpekat -ligger övermyndighetsåldern. alkoholdebatt som fördes och restes krav på nya ochskärpta restriktioner. Hur skall man ställa sig till dem? inställning- och det är också den som har redovisats av folkpartiregeringen -är att vi i första hand skall försöka genomföra de restriktioner som riksdagenganska enigt beslöl om 1977. Det betyder inte aU vi avvisar tanken påytteriigare åtgärder, om sådana skulle vara nödvändiga, men vi vill i förstahand genomföra de restriktioner som redan har beslutats. Skall vi gå vidare,måste åtgärderna ha förankring bland människorna. Det för inte varabestämmelser som upplevs så främmande aU de systematiskt överträds. Man fårinte uppfatta bestämmelserna som onödigt krångel och kitslighet - det skadarförtroendet för hela alkoholpolitiken. Detförsta vi skall göra-och härvidlag tycks det råda allmän enighet -äratt försökaupprätthålla åldersgränsen bättre än . Jag tror all del är viktigt aU detblir en snabbt igång.satt bred aktion, en kampanj och inte någon långutredning. Här finns del redan en vilja inom de berörda instanserna-Systembolaget, , , brottsförebyggande rådet,och - att tillsammans ta krafttag ochsatsa de resurser som man har för att försvåra överlåtelse av alkoholtill ungdom. Tyvärr för ungdomarna tag i alkohol på flera sätt. I vissutsträckning sker det genom besök i systembutikerna, även om Jag för min deltroratt det sker i ganska liten omfattning. Vidare sker det genom äldrekamrater, föräldrar och genom helt främmande människor, som ungdomarna dyker påutanför systembutiken och som påfallande lätt kan fös aU köpa ut vin, spriteller starköl åt personer . Denhär aktionen mol överiåtelse av alkohol lill ungdom borde naturiigtvis - ochhär kan vi alla vara självkritiska - ha kommit redan i anslutning till att mantog bort mellanölet. De effekter av mellanölsbeslulet som vj nu tycker oss seär för det första atl de yngre tonåringarna verkar gå över fill svagaredrycker, och det är hoppingivande. Det var också avsikten. Oroande äremellertid, för det andra, att de äldre tonåringarna i skrämmande storutsträckning tycks ersätta mellanöl med starkare drycker. Det är just i den härsituationen som den breda aktionen mot överlåtelse i olika former borde komma.Det är hög tid alt den sätts i gång. Nukan man naturiigtvis säga att detta inle räcker. har haft någrakritiska kommentarer. har sagt, att så länge man inte är bereddatt ransonera eller i varje fall registrera inköpen kan man inle tala om enaktion mot langning. Jag tror dock aU det är för tidigt aU uttala sig så,eflersom vi ännu inte har satt in den här breda aktionen mot överlåtelse. Omden misslyckas, måste man vara beredd att gå vidare. Men låt oss först se, omvi inte kan mobilisera inte bara de myndigheter som jag nämnde utannaturligtvis också folkrörelserna, framför allt Hem och skola-rörelsen, i ettengagemang för aU hindra att äldre överiåter alkoholdrycker till yngre. Ennyckelställning i arbetet med alkoholfrågorna har och dessA-nämnd. Alla vet vi att det har varit gnissel där. Det tog att fökansliet organiserat. Framför allt har understrukit att dethar varit svårt att i arbetet i vinna gehör för riksdagsbeslutet ochdess målsättningar. Jag tror att det där håller på att försvinna . En ny andahåller nog på att växa fram på när det gäller alkoholfrågorna,och det är mycket uppmuntrande. Jagvill fästa uppmärksamheten på en artikel i gårdagens . Den harskrivits av , som är en av de tjänstemän inom somhar arbetat länge med alkoholfrågor. Han refererar en internationellforskarrapport om alkoholpolitik och folkhälsa. Kärnan i hans artikel är attforskarrapporten ger stöd åt kraven på en restriktiv alkoholpolitik. Det ärnya tongångar från , och jag tycker de är glädjande. Jag kankanske fö citera ell litet stycke ur artikeln: "Det viktiga medforskargruppens rapport äratt den så starkt riktar uppmärksamheten mol denallmänna konsumtionsnivån. Naturiigtvis är det storkonsumtionen och deallvariiga alkoholskadorna som utgör det samhälleliga problemet. Men man kaninte utforma en framgångsrik alkoholpolitik som riktar sig enbart motmissbruket eller den skadliga konsumtionen. Ensådan politik för gärna applåder av den målllighelsdrickande majoriteten,eftersom den inte berörs. Men vill man hejda ökningen av alkoholskadorna, såmåste den totala konsumtionen bromsas upp. Det är b r u k e t det gäller." Dethär har godkänt, men att acceptera det i handling blir en smärtsamomprövning för många som har varit verksamma på området, t. ex. inomsocialstyrelsen, och för många politiker inom troligen alla partier i del härhuset. De som länge har hävdat detta samband mellan bruk och missbruk bör intenu säga: Vad var det vi sade? De bör i stället tacksamt ta emot den ökadeinsikt som kommer fram. Jagtror också, vilket är en detalj i sammanhanget, att en mer effektivorganisation i arbetet med drogfrågorna inom , som finns med idel förslag till ny organisation av som nu skallbehandla, också kommer alt bidra till ett bättre arbete. Idenna artikel ges också exempel på nya tänkbara restriktioner. Låt mig baranämna de olika punkterna. Enskärpning av prispolitiken tas upp. Ett sådant förslag ligger på riksdagensbord . Jag tycker det är bra atl regeringen har handlat så snabbt på denhär punkten. Stoppautbyggnaden av Systembutikerna! Stoppahemmatillverkningen av vin! Slopa den skattefria alkoholen i ! Detär några saker som väl tål att funderas på. Vi skall inte fatta beslut om demförhastat, men tillsammans skulle de faktiskt innebära en påtaglig förändring.Det fordras då att partierna motstår frestelsen atl gå emot förslagen förattvinna kortsiktig popularitet hos den stora måtllighetsdrick-ande allmänheten.Vi för därför resonera om förslagen. Jag kan nämna ett partankar till som vi har fört fram från sida, bl.a. i regeringen . Ingripandemot alkoholförtäring på allmän plats - det är en sak för kommunerna att taställning till. Det är inte någon åtgärd som löser alla problem, men Jag troratl ett fortsatt accepterande av att del finns en samlingsplats fördrickande ivarje stad kommeratt leda utför. Del innebären kapitulation från samhälletssida inför alkoholmissbruket som det bara kommer ont av. Därför anser jag attkommunerna bör ta upp den här frågan. Det var inte meningen, när vi avskaffadefylleristraffet, att vi också skulle acceptera ett näst intill ohämmat fylleripå våra gator och torg. Ättskärpa hållningen vid narkotikainnehav genom alt minska åtalsunder-låtelsernaär något som åklagarmyndigheterna redan har tagit itu med,och jag tycker det ärbra. Desamtaljag har haft med personer som är verksamma idet socialafältarbetet stärker mig i min tro alt man inte gör någon en tjänst genom attacceptera innehav av narkotika. Detär klart att vi måste ha större resurser för vården och också för ett stöd tillideella insatser. Jag tror att den kritik som levererade mot detvå tidigare regeringarna, eller mot den icke-socialistiska majoriteten underförra valperioden, med fördel kunde kombineras med en aning självkritik. Ättstödet lill ideella organisationer och deras insatser i vård och förebyggandearbete inte är större än vad det är, beror naturligtvis på att utgångslägel1976 inte var särskilt imponerande. Men låt oss nu med gemensamma krafterarbeta för ökade resurser! Regeringsförklaringenger bra underlag för della, och Jag är för min del övertygad om altsocialministern, med det starka engagemang som hon har visat här ochmånga gånger tidigare, kommer att vara framgångsrik i kampen om de knapparesurserna, föratt fö pengar till missbruks vården. Och med detta och mycketannat vill Jag hjärtligt önska henne lycka lill i hennes viktiga arbete. Detär klart att vi skall diskutera formerna för missbruksvården. Jag är tacksamför inlägg här, som gav tvångsfrågorna ungefär de rättaproportionerna. Det finns ingen möjlighet för mig att nu gå in på dem. Jaghåller inte med om allt hon sade men mycket av det, framför allt innan hon komin på tvångslagsliflningen. Det är viktigt att missbruksfrågan inte tappas borti den nya arbete. Tillslut: del härar ett område där det mer än på andra finns begränsningar i vadpolitiker kan åstadkomma genom beslut av olika slag. Låtmig fö avrunda, herr talman, med att berätta om ett litet telefonsamtal som Jagfick . Det ringde en upprörd man hem till mig. Han presenterade sigsom direktör och sade att nu lever vi väl inte längre i ett fritt land -skalljag behöva inställa en middag föratt Systembolaget skall ha slängt i två dagarbara därför att vi har alkoholister i det här landet som inte kan skötaspriten? Iall sin enkelhet belyser det samtalet den in.ställning vi måste ändra på. Jagföreslog inte att han skulle inställa middagen, ulan att han för en gångs skullskulle bjuda på en alkoholfri måltid och se om inte det gick bra. Hå'r måste vi alltsåarbeta parallellt som beslutsfattare och som opinions- blidare ute i det svenskasamhället. Många av oss kan säga med viss självkritik: Vi har ägnat oss åtannat, mindre viktigt, alltför . THUREJADESTIG (s): Atl vi har fått en förändrad debattmiljö när det gäller drogfrägornahar vi fått klart för oss . Även i gårdagenspartiledardel av höstens allmänpolitiska debatt tonade de här frågorna frammyckel kraftigt. Och när vi nu tittar på socialblockel, som vi brukar kalladet, i den allmänpolitiska debatten så ser vi alt också det domineras i höggrad av den oro som vi alla känner kring drogfrågorna. Del gäller såväl alkoholsom narkotika. Enligtbeslut av riksdag skulle alkoholfrågorna infogas i sitt socialasammanhang. Ett klart mål var att man via fleråriga insatser skulle begränsaden totala, alltför höga alkoholkonsumtionen, och därmed skulle man komma tillräua med alkoholmissbruket. Underde gångna åren med borgerlig regering har man icke vidtagit någon som helståtgärd i enlighet med uppställda målsättning. Däremot har man pånarkotikasidan framlagt ett förslag till insatser, i och försig ganska blygsamma men ändå konkreta. Närjag nu lyssnat på två avsatta socialministrar och den nytillkomna vill jag sägaatt det kanske ändock finns nyanseringar. Jag tyckte att rop påhjälp visade att vi här verkligen måste försöka komma fram med konkretaåtgärder. Det är angeläget att någonting sker inom alkoholfrågans område. Denhär gången barden tagits upp i regeringsdeklarationen, låt vara i några fåformuleringar, men den finns där i alla fall, och del är ju alltid något. Detfinns också på bord ett konkret förslag, även om det ärsocialdemokratiskt. Det behöver ju inte betyda att måstekänna sig handlingsförlamat av detta, ulan att man verkligen kan sälla sig neroch ta itu med frågan. Och den öppna hand som ändå sträcker ut gerkanske en förhoppning om att vi skall kunna få ett konkret alkoholpolitisktprogram framlagt i för att komma åf den alltför höga alkoholkonsumtionen. Omman ser på beräkningar av antalet alkoholskadade i så varierarsiffrorna, men Jag tror att vi kan vara ganska överens om att det rör sig omnågot mellan 300 000 och 500 000 människor. Det allvariiga är emellertid attstatens medicinska forskningsråd har räknat ut att vi skulle få mellan 800 000och 1,2 miljoner alkoholskadade , om den nuvarandeutvecklingen inte bryts. Manbrukar säga i den allmänna debatten atl internationellt sett ärlindrigt drabbat. I länder med högre alkoholkonsumtion per capita har manstörre skador.