prot · G309102 · 1979-12-31 00:00:00 — Riksdagensprotokoll 1979/80:102 Förhandlingarna leddes till en början av tredje vicetalmannen. § 1 Upplästes och lades till handlingarna följande frånvalprövningsnämn-den inkomna Berättelse om granskning av bevisför riksdagsledamot och ersättare valprövningsnämnden har frånriksskatteverket inkommit bevis om att HolgerBergman, , utsetts till ledamot av samt att ,, , , , ,LHf , , och , , utsetts till Valprövningsnämndenhar vid sammanträde denna dag granskat bevisen ochdärvid funnit att de blivit utfärdade i enlighet med 15 kap. 1 § Det skulle antecknas att HolgerBergman (s) utsetts att inträda som ledamot av kammaren istället för . § 2 Upplästes följande inkomna ansökan: Härmed anhålles om ledighet från riksdagsarbetet 1980-04-08-1980-05-07 för enskilda angelägenheter. Jag förutsätter att suppleant inkallas under denna tid.Stockholm Kammaren biföll denna ansökan. Tredje vice talmannen anmälde attSylvia () skulle tjänstgöra som ersättare förIngvar . Om åtgärder för att garantera leveranser av råvara tillBroby Industrier A B § 3 Omåtgärder för att garantera leveranser av råvara till Industriministern ordet för att besvara () anmälda fråga,1979/80:351, och anförde: har frågat mig vilka åtgärderregeringen ämnar vidta för att garantera leveranser av råvara till . Enligt vad jag har erfarit drar under tvåveckor ned cellulosa- och pappersproduktionen från fem till fyra skift.Orsaken härtill är att företagets försörjning med massaved är otillräcklig. Den svenska virkesmarknaden karakteriseras av att ettstort antal köpare och säljare uppträder och träffar leveransavtal.Virkeshandeln bedrivs således på marknadsmässiga villkor och ombesörjs avintressenter på företagsnivå. Regeringen saknar formella möjligheter att ingripai de avtal som träffas mellan parterna på virkesmarknaden. Jag är självfallet medveten om de problem som f. n.föreligger för flera företag i fråga om virkesförsörjningen. Virkesutbudet harinte ökat i takt med den snabbt stigande efterfrågan som högkonjunkturenresulterat i. I syfte att stimulera till ett ökat virkesutbud har riksdagentidigare beslutat (prop. 1978/79:199, JoU 1978/79:38) om tillfälligt bidragtill skogsgallring. har beslutat (prop. 1979/80:101. JoU1979/80:28) om en förlängning av gallringsbidraget. Jag vill även erinra om densärskilda kommitté som f. n. behandlar hela frågan om skogsindustrinsvirkesförsörjning. En av de centrala frågor kommittén har att analysera ärbehovet av åtgärder för att få till stånd en anpassning av virkesutbudet tillskogsindustrins behov. Anledningen till att jag ställde min fråga ärett driftstopp under tvä veckor vid i frågan ställdes har företaget signalerat om ytterligare driftstopp . Det är klart att denna situation skapar oro förframtiden. Anledningen till driftstörningarna är brist på råvara. Bristen berordels på dålig avverkning, dels på konkurrens om råvaran, som jagser det pågrund av ökad fliseldning. slog Pappers avdelning i larmom att denna situation skulle kunna uppstå. Företaget och samhället hade alltsågenom en riktig planering kunnat förhindra denna situation. Jag ställde frågan vilka åtgärder regeringen ämnar vidtaför att lösa problemen i . I svaret håller industriministern med om attskogsindustrin i stort har stora bekymmer. Han redovisar också en rad åtgärder som regeringen harföreslagit. Men situationen vid och vid flera andra företagvisar att regeringens åtgärder inte är tillräckliga, och det har lett och ledertill allvarliga störningar i sysselsättningen. Som jagser det måste regeringen ta det totala ansvaret för skogsindustrin och föratt råvaran finns. Vi har i en socialdemokratisk partimotion redovisat deförslag som kan lösa problemen. Utvecklingen måste ske på ett sådant sätt atthänsyn tas till de anställdas rätt till arbete och trygghet - det kravet måsteman absolut ställa. Det är samhällets skyldighet att se till att det blir ettjämnt flöde av virke till industrin. Jag kan inte utläsa av svaret att det finns förslag tillnya åtgärder; de som nämns är ju tidigare kända. Jag kan inte heller finna attindustriministern är beredd att gripa in för att lösa problemen i , ochdet beklagar jag naturligtvis. Det är olyckligt att man inte kan fä framråvaran, och det måste vara samhällets skyldighet att planera pä ett sådantsätt att industrin verkligen får virke. Jag beklagar alltså att svaret inteinnehåller de förslag till åtgärder som jag hade förväntat och som skulle lösabekymren vid . Om åtgärder för att garantera leveranser av råvara tillBroby Industrier A B I det här speciella fallet. ,finns det ytterligare en komponent som man kanske bör uppmärksamma. Det är attSkåneskogs konkurs uppenbart har skapat viss desorganisation av virkesmarknadenoch därmed skadat virkesförsörjningen för . Det var enutveckling som jag varnade för, men omständigheterna gjorde att Skåneskog tilläts gå i konkurs. Och viser här en påtaglig effekt av att utfallet av åtgärderna i inte blev detsom vi hade önskat. I övrigt vill jag hänvisa till vad jag sade i mitt svar,nämligen att en rad åtgärder är pä gång. Det är klart att det än så länge ärsvårt att överblicka effekten av det nya skogsskattesystemet, som trädde ikraft . Jag föreställer mig att när kännedomen om dettaskattesystem blir allmän kommer det att ha en direkt avverkningsfrämjandeeffekt. Jag vill avslutningsvis försäkra om att jagär beredd att överväga nya åtgärderom inte virkesförsörjningssituationenförbättras . Det är mycket möjligt att konkursen iSkåneskog inverkar i detta sammanhang. Men är ju det konkreta problemetatt man saknar råvara, och därför måste man tillgripa ett driftstopp, vilketnaturligtvis är olyckligt för sysselsättningen. Detta är tydligen inte bara entillfällig åtgärd, utan man måste tillgripa driftstopp även . Som jag ser det innehåller alltså svaret ingen redovisningav nya åtgärder -de som nämns är tidigare kända. säger industriministern isitt senaste inlägg att han överväger ytterligare åtgärder för att förbättrasituationen, och det är bra. Vi måste naturligtvis planera och styraavverkningen så att vi kan hålla en jämn och god sysselsättning och så att deanställda verkligen kan känna trygghet. Det måste vara målet. Det är alltså braoch nödvändigt att man överväger ytterligare åtgärder, och de är ju delvisredovisade i en socialdemokratisk partimotion. Man kan följa den, då tror jagdet blir bättre. Dess värre är det ju så att densocialdemokratiska partimotionen ger en ganska dålig vägledning. Denkarakteriseras av en övertro på tvångsåtgärder. Jag tror att man med andraåtgärder väsentligt kan förbättra virkesförsörjningssituationen. Jag är, somjag sade , beredd att med relativt kort varsel föreslå regeringen att vidtaytterligare åtgärder i detta avseende. Jag skulle tro att jag får tillfälle attåterkomma i den frågan. Med anledning av vad sade vill jag ännu engång understryka hur olyckligt det är om man får en desorganisation på denlokala virkesmarknaden. De personer och de intressen som t. o. m.förespråkade en konkurs i Skåneskog bör nu kunna ha ett intressanterfarenhetsmaterial att testa sina teorier på. Jag tror det kan ge en nyttigtankeställare för framtiden. Den socialdemokratiska partimotionen omskogsnäringen är mycket omfattande, och vi kan naturligtvis inte gä in på endebatt om hela detta ämne just nu i samband med min fråga. Men som jag ser detgår de förslag som framförs i motionen mycket längre, och enligt min mening fårman inte vara rädd för att tillgripa tvångsåtgärder för att verkligen klara avråvaruförsörjningen. Jag tycker det är väldigt viktigt att göra det. Som jagutläser svaret vill inte industriministern gå sä långt, men det är nödvändigtatt man verkligen styr och planerar mycket hårt så att man får en jämnsysselsättning inom hela skogsnäringen. Överläggningen var härmed avslutad. § 4 Meddelande om interpellationssvar 1979/80:131 om omställningsproblemen vid omlokalisering avstadiga myndigheter Med hänvisning till riksdagsordningens 6 kap.1 § vill jag meddela att jag på grund av familjeskäl inte kan besvara BengtGustavssons interpellation 1979/80:131 om omställningsproblemen vidomlokalisering av statliga myndigheter såsom tidigare meddelats. Efter samråd med får jag meddela att jaghar för avsikt att besvara interpellationen . § 5 Om anställningen av handikappade vid statligamyndigheter Nr 102 Statsrådet erhöllordet för att besvara i (fp) anmäldafråga, 1979/80:338, till arbetsmarknadsministern, och anförde: i har frågatarbetsmarknadsministern hur många människor som finns anställda i arkivarbete,halvskyddad eller skyddad sysselsättning inom kanslihuset samt om statsrådetanser att statliga myndigheter bör gå före i vad gäller anställning avhandikappade. Frågan haröverlämnats till mig. Det finns ingen inom kanslihuset som är anställd iarkivarbete, halv- eller helskyddad sysselsättning. Anledningen är att vi inomkanslihuset eftersträvar anställningar på reguljära tjänster även förhandikappade. har som ett led i denna strävan fyrahandikappade personer anställts. I sin egenskap av arbetsgivare har staten vidtagit fleraåtgärder för att bereda handikappade anställning. I förordningen omarbetshandikappade i statligt reglerad anställning är det uttryckligeninskrivet att myndigheterna vid nyanställning skall verka för att arbetshandikappadebereds sysselsättning. a. till uppgift attfrämja anställning av personer med svårigheter att få anställning och främjahandikappades sysselsättning i övrigt. Regeringen har dessutom givit statensarbetsmarknadsnämnd och i uppdrag att gemensamtutarbeta förslag till riktlinjer för hur det anställningsfrämjande arbetet börbedrivas inom statsförvaltningen. De faktiska svårigheterna för handikappade att få arbeteinom statsförvaltningen kan trots detta vara stora. Inte minst kan det hos dehandikappade själva finnas osäkerhet om vilka möjligheter som finns. Jagöverväger därför möjligheterna och formerna för särskilda insatser med syfteatt dels aktivera myndigheterna när det gäller att anställa handikappade, delsinformera och stödja handikappade som vill och kan få statlig anställning. Om anställningen av handikappade vid stadiga myndigheter i (fp); Herr talman!Jag vill tacka för svaret. Just bristen på sysselsättning för handikappade leder oftatill passivitet och isolering och medför att människor som skulle kunna göra enviktig samhällsinsats tvingas att sitta hemma. hänvisas också ungamänniskor till ålderdomshem eller långvård. Samhället har ju vidtagit en rad åtgärder för attstimulera arbetsgivare att anställa handikappade. a. har man försökt ordnahalvskyddad sysselsättning eller arkivarbete. visar det sig att av de halvskyddade platser som fannsden - och det är de senaste siffror som jag har - var nästan70 % inrättade i enskilda företag. Det fanns inte en enda halvskyddad plats icentral statsförvaltning. När detgäller arkivarbete var av tjänsterna inrättade i Om anställningen av handikappade vid statliga myndigheter allmännyttigaorganisationer, men det fanns ingen plats för arkivarbete inom kanslihuset. säger att man i kanslihuset eftersträvaranställningar på reguljära tjänster också för handikappade. Det är naturligtvismycket positivt. Den uppgift som lämnade om att man på sistonehar anställt handikappade på vanliga tjänster är naturligtvis glädjande. Man får dock inte skapa en motsättning mellan att å enasidan försöka anställa handikappade på vanliga tjänster och å andra sidaninrätta t. ex. arkivarbetartjänster. I och med att denna typ av tjänster finnsbör rimligen ocksä regeringen som arbetsgivare utnyttja dem. Det kan ju vara eninkörsport för fast anställning . Det är bra att man, som , försöker anställa handikappade på fasta tjänster. Men möjligheterna attinrätta fler tjänster kommer ju att vara begränsade , ochskall man kunna anställa fler handikappade i kanslihuset, krävs det sannoliktatt man inrättar arkivarbetartjänster. Det är naturligtvis inte ett dugg bättre att det i det härhandikappanpassade huset, vid riksdagsförvaltningen, är på precis samma sätt,dvs. att det inte finns en enda tjänst som arkivarbetare. får departementennya lokaler och de eventuella fysiska hinder som kan finnas för vissahandikappade bortfaller ju. Jag vill fråga om är beredd attvidta åtgärder för att inom kanslihuset - vid sidan av det positiva som hannämnde - också inrätta tjänster för arkivarbetare. Av svaret framgår att jag inte har skapatnågon motsättning mellan de nämnda två möjligheterna. Jag har bara talat omvarför det statistiskt inte har redovisats anställda i arkivarbete, halv- ellerhelskyddad sysselsättning. Vidare har jag sagt att vi eftersträvar anställningpå reguljära tjänster. Men det är klart att det därmed inte har sagts att visöker undvika arkivarbetsanställning. Jag har bara angett huvudmålsättningenför det arbete vi bedriver. Det föreligger ingen motsättning, utan jag tyckerdet verkar som om vi skulle vara helt överens om målsättningen. Naturligtvis krävs det en ökning avinformationsinsatserna. Sedan får vi väl se vad arbetet med det uppdrag somarbetsmarknadsstyrelsen och statens arbetsmarknadsnämnd har kan leda till. Jagär i varje fall beredd att på bästa sätt och i enlighet med intentionerna iarbetshandikappspropositionen se till att även staten tar sitt ansvar och attkanslihuset därvidlag visar vägen. i (fp): Jag noterar det sista svaret med stortillfredsställelse. Vi tycks vara överens. Det som sade skulle alltså innebära , förutom att man försöker anställa handikappade pä ordinarie tjänster,också vill göra ansträngningar att ordna speciella tjänster när det gällerarkivarbete eller halvskyddad sysselsättning. Naturligtvis innebär detta enanmaning till riksdagensom arbetsgivare att i våregen riksdagsförvaltningockså försöka ta Nr 102 hänsyn till målsättningen att anställa handikappade. Överläggningen var härmed avslutad. § 6 Om statsanställdas rätt till deltidsarbete Omstatsanställdas rätt till deltidsar bete , Statsrådet erhöllordet för att besvara () anmälda fråga,1979/80:353, och anförde: har frågat mig om jag villuttala att statliga myndigheter liksom tidigare bör underlätta för destatsanställda att få deltidsarbete. Bakgrunden till hans fråga är attregeringen har utfärdat en ny deltidsförordning (1980:50), som skall träda ikraft . Låt migsvara så här. Det cirkulär (1970:384) om deltidsarbete som upphävstillkom för tio är sedan. Då rådde inte bara en arbetsmarknadssituation som iflera avseenden skiljer sig från den vi har . Det familjesociala stödetvar också långt mindre utvecklat än . I det läget var det naturligt förstaten som arbetsgivare att aktivt underlätta anställning på deltid. Deltidsarbetet ökade också kraftigt, framför allt blandkvinnorna. Denna utveckling har sedan fortsatt . Men har tillkomsten av en rad nya lagaroch andra författningar bidragit till att det statliga deltidscirkuläret numerai ganska stor utsträckning har spelat ut sin roll. Alla arbetstagare har t. ex.lagfäst rätt till ledighet för vård av barn. Och den rätten åberopas av deflesta deltidsarbetande. För de statsanställda finns f. ö. särskilt förmånligaregler om föräldraledighet. Vidare har rätten till ledighet för utbildning ochför fackliga förtroendeuppdrag samt möjligheterna till delpensionering fåttstor betydelse. Till detta kommer att de statliga myndigheterna numerauttryckligen är ålagda att verka för jämställdhet mellan kvinnor och män istatlig tjänst. Och träder dessutom den nya jämställdhetslageni krafl. Det är alltså främst mot denna bakgrund som regeringen harfunnit tiden mogen att förenkla och modernisera riktlinjerna för statligtdeltidsarbete. Men har en viss tyngdpunktsförskjutning i synsättetmarkerats. Den stora omfattningen av deltidsarbetet inom statsförvaltningeninnebär nämligen vissa merkostnader för myndigheterna och kan också i en delfall försvåra kontakterna mellan allmänheten och myndigheten. Jag vill betona att myndigheterna också enligt den nyadeltidsförordningen skall ta särskild hänsyn till familjesociala förhållanden.De skall dessutom ta »hänsyn till personer med arbetshandikapp eller andrasvårigheter på arbetsmarknaden. Möjligheterna till deltidsarbete skall f. ö.kunna utnyttjas lika väl av män som av kvinnor. De närmare föreskrifter omdeltidsarbete som kan behövas skall utfärdas av . Om statsanställdas rätt till deltidsarbete samråd medstatens arbetsmarknadsnämnd, som har till uppgift bl. a. att svara förjämställdhetsarbetet inom statsförvaltningen. Som framgår av både frågan och svaret harstaten varit en föregångare när det gäller att underlätta för sina anställdaatt få deltidsarbete. Det har sagts i det cirkulär som har gällt, att det böravse både rutinarbete och mer kvalificerade göromål. Det har naturligtvisupplevts som positivt av de statligt anställda att de har haft möjlighet attanpassa arbetstiden efter vad de av olika skäl funnit lämpligt i sin egensituation. har cirkuläret ersatts av en deltidsförordning, och denhar en helt annan ton. talar man om att deltidsarbete skall anordnas närmyndighetens verksamhet kräver det. När det gäller den enskilde säger man attdet får anordnas på en arbetstagares begäran även i andra fall, i den månverksamheten medger. Det år alltså inte längre tal om att underlätta för denenskilde eller att förordningen skall gälla både kvalificerade uppgifter ochandra uppgifter. Den tidigare positiva tonen är borta. Detta har också mycket riktigt uppfattats som en markantändring av statens inställning. I tidningen klappar man ihänderna och ser det här som ett föredöme. Så här skriver man: ämnar staten av omtanke om sina pengar bromsa ökningenav deltidsjobben bland sina anställda. Från är det inte deanställdas önskemål utan statens eget behov som skall avgöra vem som får jobbadeltid och hur. Även andra tidningar, som inte har sammaintresseinriktning, har uppfattat den nya förordningen på samma sätt. Det blirsvårare att få arbeta deltid efter . Syftet är att göra verksamheteneffektivare, säger en tidning. Andra har uppfattat det pä samma sätt. En vissåtstramning, men inget idiotstopp, säger statssekreteraren för lönefrågor påbudgetdepartementet i ett uttalande. Det är därför som jag har ställt fråganom det ansvariga statsrådet vill uttala att man fortfarande skall underlättaför de anställda, som önskar det. att få deltidsarbete. Jag tackar för svaret. Det innehåller en del positivamarkeringar, t. ex. att det även skall vara möjligt för arbetshandikappade ochandra som har svårigheter på arbetsmarknaden att få deltidsarbete och att detskall gälla män lika väl som kvinnor. Men här görs ändå - jag kan inte bortsefrån det -en markering av att man skall ta mindre hänsyn till de anställdas önskemåli fortsättningen. Det hänvisas till kostnaderna. Jag skulle därför vilja fråga:Finns det en analys som visar att deltidsarbete verkligen leder till ökadekostnader, och hur stora är de ökningarna i så fall? Vidare pekar statsrådet på den lag som ge föräldrar rätttill partiell tjänstledighet. Men även de som har barn kanju ha intresse av att anpassa arbetstiden till sin egen situation. Jag villdärför upprepa den fråga som inte direkt har besvarats av statsrådet: Vill statsrådet uttala att statliga myndigheter börunderlätta för de anställda att få deltidsarbete? StatsrådetOLOF : Nr 102 Jag tror det ärviktigt att man ändå noterar de många saker den som har inträffatunder den gångna tioårsperioden. Där det i början av 1970-taletvar naturligt att aktivt främja deltidsarbete har vi i många fall bytt Om statsanställdas rätt till deltidsarbete utprincipen om det aktiva arbetet frän samhällets sida genom att lagstifta om enrätt. Detta borde vara helt medveten om eftersom han hararbetat mycket just pä det sociala området. Sedan har jag naturligtvis mycket litet av kommentarer attgöra till tidningen . Tidningen gör naturligtvis sinvinkling av denna problematik. Det är kanske tur att vi inte har som rättesnöreallt vad som sägs i dess kommentarer. Jag skulle kunna nämna fler exempel, päandra områden. Däremot är det kanske viktigt att beakta hur de fackligaorganisationerna ser pä dessa frågor. Där har vi i vanlig ordning isamverkansförhandlingar enligt MBL fått de fackliga organisationernassynpunkter. De båda huvudorganisationer. (inom LO) ochTCO-S, som tillsammans representerar det övervägande flertalet statstjänstemänoch lärare, har därvid i allt väsentligt godtagit bestämmelserna. På fackligt håll har man ändrat inställningtill deltidsarbete. Man har bl. a. vänt sig mot att deltidsarbetet utnyttjassom ett arbetsmark-nadspolitiskt medel. Den tredje huvudorganisationen,/SR, har motsatt sig en förändring av bestämmelserna. och har uttryckligen uttalat att de inte delar /SR:s negativatolkning av de nya föreskrifterna. Jag kan inte heller finna att /SR harredovisat tillräcklig grund för den kritik som organisationen vid förhandlingaroch genom pressen har riktat mot de nya bestämmelserna. talar också om vadsom är möjligt att göra utöver vad lagarna kräver, och till det skall jag beatt få återkomma. GABRIELROMANUS (fp): Jag vet att ställningen för dem som vill hadeltidsarbete rent allmänt har stärkts på arbetsmarknaden genom lagar, som jaghar varit med om att besluta häri och som jag tycker är bra. Men jagvet också att en arbetsgivare har möjlighet att gå utöver vad lagarna säger föratt tillmötesgå de anställdas önskemål. Det är det hela diskussionen gäller -att tillmötesgå önskemål hos anställda. Jag är glad för att den tolkning som tidningenArbetsgivaren har gjort inte skall vara något rättesnöre. Jag tackar för det.Den var utomordentligt negativ. Jag hoppas att de som skall skriva ytterligareföreskrifter ocksä har noterat att så skall förordningen inte tolkas. Vi vetatt även på fackligt håll finns vad jag skulle vilja kalla en dogmatiskmotvilja mot deltidsarbete. Man låter det bästa vara det godas fiende. Med en perfekt jämställdhet i samhället behövs kanske intelika mycket deltidsarbete. Men vi vet ju att en möjlighet att komma ut påarbetsmarknaden för många kvinnor - även för dem som har barn i sådana åldraratt de inte kan åberopa rättigheterna till deltidsarbete - är att tadeltidsarbete. Nr 102 kanske anser att de inte orkar medett heltidsarbete, av olika skäl. T H- f>n den staten vara en föregångare. Det ärockså troligt att kommunerna har tagit ett T 1 gon visst intryck av att staten har haft en särskilt positivinställning. att manär rädd för att deltidsarbetet kan användas som ett arbetsmark- n / anställdas nadspolitiskt medel av mindreomdömesgilla arbetsgivare. ;; j/, ,7o dar att en sådan rädsla inte finns när det gäller staten. Jag är tacksam för att OlofJohansson avser att återkomma i ett ytterligare Då kanske jag kan få svar på den fråga som jagställde.nämligen om statsrådet vill uttala att statliga myndigheter börunderlätta för anställda som så önskar att få deltidsarbete. Det är viktigt att först påpeka att den nyadeltidsförordningen gäller utöver den rätt till ledighet som följer avkollektivavtal eller av lag eller annan författning, t. ex. för värd av barneller för studier. De rättigheterna inskränks självfallet inte pä något sätt avde nya bestämmelserna. Detta tror jag säkert att är helt medvetenom, men det är ändå viktigt att i debatten klargöra detta gång på gång, så attdeltidsförordningen inte ses som en isolerad företeelse. Den är alltså ettkomplement och i vissa klart utpekade avseenden självfallet underordnad andrabestämmelser som är nog så viktiga för att hävda just möjligheterna tilldeltidsarbete. Därutöver upptas i deltidsförordningen dearbetshandikappades situation - som i och jag härtalade om -som ett specifikt område som man skall främja,och vidare naturligtvis de familjesociala skälen. Det avser således inte barabristen på barnomsorg, som man särskilt angav i det tidigare cirkuläret, detinnefattar också en vidare definition av familjesociala skäl. De statsanställda - och f. ö. även lärarna - har jumöjlighet att få partiell tjänstledighet för vård av barn ända tills barnetfyller tolv är och i en del fall ännu längre.