prot · G30925 · 1979-12-31 00:00:00 — Attgapet mellan de utgående investeringarna och de ingående vidgats beror alltsåfrämst på att de senare inte ökat ens i nominellt belopp ochinte på att de förstnämnda stigit. Delta bekräftas också av internationellaJämförelser som visar, att de svenska direktinvesteringarna i utlandet mätt somandel av bruttonationalprodukten ligger under genomsnittet för andrajämförbara industriländer, medan de ingående direktinvesteringarnas andeldäremot är markant lägre. Motdenna bakgrund blir mitt svar på första fråga, varför allaofficiellt ansvariga tiger om kapitalflyktens problem, följande: Statistikenger inget som helst belägg för den kapitalflykt söker ge en bildav. Vad som i stället borde stämma till eftertanke är nedgången i utlandetsinvesteringar i liksom i industriinvesteringarna totalt i vårt land.Och dessa problem har inte förtigits från officiellt håll. i varje fall inteunder min tid som ekonomiminister. Tvärtom har jag vid otaliga tillfällenriktat uppmärksamheten på försämringen av betingelserna för näringslivet ifråga om konkurrenskraft och vinstutveckling. De åtgärder som vidtogs av denförra trepartiregeringen vände som bekant utvecklingen till det bättre i nämndahänseenden. PåJörn andra fråga om verkningarna av kapitalflykten på landetsproduktion, sysselsättning och allmänna utveckling vill jag svara att regeringenanser, alt de svenska företagens investeringar utomlands i marknadsförings- ochproduklionstillgångar samt service av olika slag medför övervägande fördelarför svensk ekonomi. De är ägnade att stärka det svenska näringslivet i deninternationella konkurrensen på såväl utlands-som hemmamarknaderna. Dennauppfattning har den förra trepartiregeringen givit uttryck åt i direktiventill den översyn av valutaregleringen som beslutades . Jaghar också i mitt svar på en liknande interpellation avCarl-Henrik pekat på all undersökningar inom statistiskacentralbyrån och visar, att svenska företag meddotterbolag utomlands har ökat antalet anställda i då den totalaindustrisysselsättningen sjunkit. En stark utlandsverksamhet har hjälptsvenska företag alt upprätthålla en rent föriustbringande produktion i , JörnSvenssons tredje fråga om eventuella åtgärder mot kapitalflykten och om friakapitalrörelser även fortsättningsvis bör accepteras föranleder mig att än engång hänvisa till att tillgänglig statistik vederlägger påståendet omförekomsten av kapitalflykt, fråga utgår dessutom från denfelaktiga föreställningen att skulle medge "friakapitalrörelser" i fråga om utlandsinvesteringarna och övriga slag avkapitaltransaktioner. fallet.Kontrollen av in- och utgående investeringar sker inom ramen för vårvalutalagstiftning. Ansökningarna prövas av valutastyrelse. Sedan1969 beviljas tillstånd till investeringar endast om de främjar den svenskaexporten eller på annat sätt är gynnsamma för betalningsbalansen. Det krävsockså att investeringarna i hög utsträckning skall finansieras utomlands.Därutöver har från genom en ändring i valutalagen den penning-och valutapoliliska bedömningen kompletterats med en prövning utifrån industri-och sysselsätlningspolitiska synpunkter. Från nämnda är har företrädare för TCOoch LO i valutastyrelsen deltagit i prövningen av utlandsinvesteringarna. Denfråga som närmast blir aktuell är huruvida valutakontrollen behövs och hurden i så fall bör utformas för framtiden. har fieraundersökningar ägnats åt att belysa utlandsinvesteringarnas effekter i olikaavseenden. Två offentliga utredningar ägnar sig åt detta problem och kommer attpå grundval av sammanställda erfarenheter redovisa sina slutsatser och förslag. 1avvaktan på utredningsresultaten har regeringen inga planer på åtgärder motutlandsinvesteringarna i den av antydda riktningen. (vpk): Jag får tacka för svaret på min interpellation. Vad man än vill säga omekonomiminister kan det inte förnekas att han. Jämfört med alla deandra statsråden, har ett obestridligen mycket begåvat och raffinerat sätt attblanda bort korten. Det är en av de många omständigheter som gör en diskussionmed skapande och intressant. Det vill jag säga, även om Jag inteför allt i väriden skulle vilja spela kort med - särskilt inte ompengar. Emellertidär inte ensam om att ha utarbetat sitt svar, utan han harnaturligtvis specialister till sitt förfogande - även om jag tror att hanmindre är slav under sådana än andra statsråd, som i stort sett bara är ekon avsina statssekreterare och departementsråd. Emellertid har de som har biståtthonom fallit offer för en mycket besvärlig sjukdom, som är kännetecknande förden nationalekonomiska vetenskapen här i , nämligen att de använder sigav en synnerligen förvirrande begreppsapparat, med en teoretisk inriktning utanrelevans till de verkliga materiella förhållandena. Nationalekonominhär i står tyvärr Jämfört med vad som är fallet i utlandet på en mycketlåg nivå. Med det menar jag inte att nationalekonomin ideologiskt tillövervägande del är borgeriig. Oavsett om man är en marxistisk eller enborgerlig ekonom, kan ju den begreppsapparat och den teoretiska forskning manarbetar med vara korrekta resp, icke korrekta i förhållande till den materiellaverkligheten. Vad Jag menar är att den nationalekonomiska vetenskapen här iSverige inte avsätter några egentliga resultat. Den rör sig med begrepp somofta fiyter in i den politiska diskussionen, som är ytterst oklara ochvilseledande och ibland leder till helt felaktiga slutsatser. Detta har GöstaBohman här i viss mån råkat ut för, som jag närmare skall gå in på. 3Riksdagens protokoll 1979/80:25-27 Oin åtgärder mot kapitalflykt Eftersom börjar med en begreppsanalys,eller ett försök till en sådan, skall också Jag först uppehålla mig vid endiskussion om begrepp som kapital, kapitalexport, kapitalimport osv. Jag troratt det är helt nödvändigt, eftersom diskussionen annars blir alltigenomförvirrad, Isitt interpellationssvar gör gällande att ett land ärkapitalexporterande, om dess utrikesbetalningar ger ett överskott, ochkapitalimporterande om dess utrikesbetalningar ger ett underskott. Det är ettmycket märkligt sätt att diskutera. Man måste först fråga: Vad menas egentligenmed kapital? Så som använder begreppet kapital och som det användsav de slarviga och av teoretisk klarhet ointresserade nationalekonomerna i vårtland betyder det ungefär vilka pengar som helst. Omjag har en hög med slantar, kallar den officiella borgeriiga nationalekonominden för kapital, och det är precis detsamma som vad också här göri sitt försök till analys. Men var och en förstår att man inte på det sättet kankalla en hög med pengar för kapital. Man kan inte heller kalla alla möjliga in-och utbetalningar och transaktioner för kapital, Marxhar sagt många kloka ord, och även om inte håller med honom i hanspolitiska slutsatser, så var han dock en banbrytande teoretiker till skillnad,med något undantag, från nu levande svenska nationalekonomer, har sagtungefär så här: En spinnmaskin är en maskin som spinner. En bomullsspinnmaskinär en maskin som spinner bomull. Men bara under vissa omständigheter blir dennaspinnmaskin till kapital, dvs. att för att utgöra kapital måstebomullsspinnmaskinen vara satt i ett visst sammanhang, arbeta för ett bestämtmål, befinna sig i en viss situation. På samma sätt är det med en hög pengar.Den kan man inte kalla kapital så länge den bara ligger i ellerSvenssons ficka som en hög av metall av f ö. rätt obestämbar konsistens.Kapital blir den först när den används för ett bestämt ändamål, närmare bestämtnär den används för att utvidga, förmera eller på annat sätt kvalitativtförbättra produktionsapparaten eller används för sådana ändamål som åtminstoneindirekt medför en sådan förbättring, utvidgning eller fördjupning avproduktionsapparaten. Först då utgör en tillgång-vare sig den är i form ävenmaskin, en bomullsbal eller en hög med pengar - kapital. F.ö, kan man ju för att visa förvirringen i den klassiska nationalekonomiskabegreppsapparaten helt vända pä resonemang och säga, att man intefår till följd en kapitalexport ifall man barett överskott i sinautlandsbetalningar. Man kan lika gärna säga att man då får till stånd enkapilalimport, eftersom man Ju får in ett överskott av pengar, som man kananvända för kapitalinvesteringar. På samma sätt är det om man vänder på det ochantaratt man barett underskott i sina betalningar. Dä ärdet enligt GöstaBohmans analys fråga om ett kapitalimporterande land. Man kan lika gärna sägaatt det är tvärtom. Eftersom det då flödar ut mer pengar blir Ju följden enförlust i betalningarna, I den mån en del av dessa pengar används förinvesteringar utomlands av de utländska exportörerna, som har gjort vinsterhär, kan man hävda att de så att säga berövar de pengarna och använderdem för kapitalinvesteringar utomlands. Jagför denna litet abstrakta diskussion bara för att visa att med den klassiska nationalekonomins begreppsapparat förhåller det sig så, attnär den påstår att ett visst förhållande ger upphov till kapitalimport ellertill kapitalexport kan man, precis som man kan med många andra av derasteoretiska och hypotetiska påståenden, säga: Varför inte lika gärna tvärtom?Man måste alltså ordentligt definiera: Vad är kapital? Vad är det som ärfarligt att föriora i form av utflöde, och vad är det som är gynnsamt för ettland att ha i form av inflöde? Det handlar inte bara om pengar och betalningarvilka som helst, utan det handlar om: Hur påverkar strömmarna av de in-ochutrikes betalningarna landets möjligheleroch förmåga att förnya sinainvesteringar, förnya sin produktionsapparat, förbättra den, öka dessmöjligheter att göra sig gällande ? Detär så frågan måste ställas, och då är det helt klart att vilka betalningar somhelst och vilka högar med pengar, metaller och sedlar som helst inte utgörkapital utan att kapital i denna bemärkelse bara är de tillgångar som på någotsätt sättes in för att förändra, vidga eller fördjupa den samladeproduktionsapparaten i landet. Varje samhällelig och ekonomisk process somförbättrar dessa möjligheter är då gynnsam. Varje samhällelig eller ekonomiskprocess som försämrar dessa förutsättningar är ogynnsam. Vad jag har påstått äralltså alt det pågår en process i som från de synpunkter jag nu nämntär ogynnsam. Jag skall något belysa detta. Förall emellertid först föra den teoretiska begreppsdiskussionen litet längreskulle Jag också vilja säga att man inte heller, när man har avgränsat vad somär kapital och vad som är betalningar och tillgångar i största allmänhet, kanbetrakta kapital som en klump, där de olika investerade summorna är likvärdiga.Inom den totala massan av egentliga kapitalinvesteringar-investeringar för attförändra eller förbättra produktionsapparaten -spelar det en avgörande roll vaddet satsas på. En mycket stor del - jag förmodar den större delen, om manskulle räkna noga på det - kanske egentligen bara går åt till att hålla denexisterande produktionsapparaten vid makt. Det är vad man kallarreinvesteringar, återinvesteringar. Enmindre del används till alt verkligen förnya produktionsapparaten. Där kan manockså skilja ut kvalitativt helt olika bitar. Man kan förnyaproduktionsapparaten genom att investera i vidgad produktion av redanexisterande klassiska industrivaror, som man producerar i landet. Men man kanockså göra nyinvesteringar av kvalitativt viktigare slag, som för in heltförnyande moment i produktionsapparaten. Mellan dessa olika typer avnyinvesteringar kan det råda avsevärda skillnader. Detär väl ingen tvekan om att i situation är investeringar som baravidgar den klassiska produktionen av mindre intresse och tillförproduktionsapparaten mindre värde, kvalitativt sett, än de investeringar somsyftar till att förändra den industriella strukturen, förnya produktionen,införa helt nya teknologiska moment, nya typer av varuproduktion, osv. Mankan därför inte, som gör i sina resonemang, bara sätta utflödet av direkta investeringar i utlandet och inflödet av utländska Om åtgärder mot kapitalflykt Om åtgärder mot kapitalflykt investeringar här irelation till den totala massan av investeringar. Då missar man en hel del avvad problemet handlar om. Man måste utgå från att de kvalitativt mestintressanta och viktiga investeringarna är de där sista toppinvesteringarna,som inte används till att bara vidmakthålla någonting som redan finns utan somgår åt till en kvalitativ förnyelse - det må vara på teknologins plan, påutbildningens och undervisningens område eller på varuproduktionens plan. Detkan också handla om nyskapande investeringar för att förändra kapaciteten hoslandets transportapparat, e. d. Detär dessa förnyande investeringar, det topplager av investeringar som får denhär förnyande effekten, som är viktiga. De behöver i och för sig inte varasärskilt stora, vare sig i förhållande till de totala kapitalinvesteringarnaeller i förhållande till den stora massan av betalningar i samhället i störstaallmänhet. Men deär vitala,deäroerhört viktiga. Det missarGösta i höggrad på grund av att han inte delar upp investeringarna efter ändamål och sersaken från den synpunkten, men också därigenom att han med beteckningen kapitalbenämner alla möjliga sorters tillgångar, oavsett om de är insatta iproduktionsapparaten eller om de bara utgör betalning för köp och försäljning. 1sitt interpellationssvar mobiliserar ett batteri av siffror i avsiktatt visa att mina farhågor om kapitalfiykten från och de faror som deninnebär för möjligheterna att förnya produktionsapparaten och därmed förlandets framtid är ogrundade. Därför nödgas jag göra en ganska detaljerad ochen aning tidskrävande analys på vissa av de mest vitala punkterna, därjag menaratt har fel. Jag gör del därför att jag inte riktigt förstår påvilket sätt han har fel - det kan han nog bara själv tala om. Men hansuppgifter strider mot siffror som jag själv har räknat fram och uppgifter somJag menar måste betecknas som belagda. Förstsäger i interpellationssvaret - detta är bara en liten detalj, somkanske inte spelar någon avgörande roll - att de svenska direktinvesteringarnautomlands uppgick till ungefär 1 miljard åriigen. Detär litet slarvigt uttryckt, minst sagt. Jag har riksbankensförvaltningsberättelse här, och den visar att direktinvesteringarnalåg pä en väsentligt lägre nivå än så. Tydligen har de som har hjälpt GöstaBohman här räknat med genomsnitt för hela perioden, och då har de råkat få medåren 1969 och 1970 - i synnerhet 1969, då det sker en drastisk uppgång - medandirektinvesteringarna under perioden tidigare däremot låg väsentligt lägre. Dethar alltså skett ett väldigt ryck i det hela. Genom att på det här sättet räknagenomsnitt döljer man att del skedde någonting radikaltannoriunda och nytt, nämligen en mycket kraftig uppgång idirektinvesteringarna. Men detta är nu en mindre detalj. Sedangör fyra olika påståenden, som jag i tur och ordning skall ta upptill resonemang. Jag kan nämligen inte få för mig annat än att han måste hafel; hans medhjälpare har räknat fel, eller också har han på annat sätt, genomatt ställa fel storheter i relation till varandra, dragit slutsatser somknappast är relevanta för problemet. Pä ett ställe iinterpellationssvaret säger att under de senaste 15åren skulle realvärdet av de svenska direktinvesteringarna utomlands bara haökat , medan däremot väridshandeln och vissa andra storheterskulle ha ökat betydligt mer. Därmed vill han bevisa hur obetydligt problemetär, att del egentligen inte är något stort problem, att ökningen inte ärsärskilt stor. Jaghar litet svårt att finna faktabelägg för det här påståendet. Enligt siffrorsom vi på vpk:s riksdagskansli har räknat fram från riksbanksstatistiken skeddeunder en ättadubbling av realvärdet av de direktasvenska utlandsinvesteringarna; vi har gjort en priskorrigering. Om det harskett en sådan ättadubbling, måste det rimligtvis ha fått till följd en ökningsom ärmycket större än perär. Jag förslår inte var siffran kan komma ifrån,äriigt talat; jag kan inte finna något som helst belägg för den. Påett annat ställe säger att 1977 utgjorde de direkta svenskautlandsinvesteringarna bara 7 96 av landets samlade kapitaltransaktioner medutlandet. Del är Just ett sätt att resonera som Jag tidigare, i detbegreppsmässiga avsnittet av mitt anförande, menade var irrelevant. Man kaninte ställa den här typen av investeringar i relation till alla möjliga sorterskapitaltransaktioner. Det är klart alt de förefaller små, ifall nian sätter demi relation till summan av alla möjliga betalningar som cirkulerar ut eller inöver de svenska gränserna, men det är felaktigt. Man får inte alls proportionpå problemet, om man gör pä det sättet. Man måste sätta dem i relation tilldels den faktiska svenska investeringsmängden, dels hur denna mängd harutvecklats här i i förhållande till hur den har utvecklats utomlands.Det är det enda sättet att fä proportion och perspektiv på det här. Vidaresäger att skulle direktinvesteringarna iindustri- och sammansättningsproduktion utomlands från bara ha utgjort9 % av de samlade svenska industriinvesteringarna. Där måste Jag också frågaGösta pä vilket sätt han har lyckats räkna fram denna siffra, därför attvi har gjort beräkningar på basis av uppgifter om svenskaindustriinvesteringar, tagna ur de reviderade finansplanerna, och sedan utifrånriksbankens uppgifter rörande utlandsinvesteringarna. Vi har då funnit attunder den period som talarom, 1972-1978, har de härinvesteringarna inte utgjort , utan de har varierat ,såvitt Jag kan förstå. Jagskall inte utesluta att vi här kan så att säga begreppsmässigl länka någotolika, när vi sätter upp de här relationerna, än vad gör. Men jagvill faktiskt ha en förklaring till denna låga siffra, , när vi ändå kankonstatera att uppgifter om svenska direktinvesteringar utomlandsoch relationerna till de svenska industriinvesteringarna ändå visar betydligtstörre siffror. Härvill jag återkomma till vad Jag sagt, nämligen att det i och för sigkanske inte är procentsiffran som sådan som är det mest intressanta. Frågangäller alltså egentligen inte hur många procent som de direktautlandsinvesteringarna utgjort i förhållande till de svenska industriinvesteringarna,utan det intressanta problemet gäller: Dessa pengar som investerats Om åtgärder mot kapitalflykt utomlands,har de utgjort Just den vitala förnyande del av investeringsschemat som dethade varit viktigt att behålla i ? Har de utgjort just det skikt av toppinvesteringarsom skadat den svenska utvecklingen genom att de har förts ut ur landet -investeringar som skulle ha behövts här för att förnya den svenskaproduktionsapparaten? Somjag sade utgör en mycket stor massa av den totala investeringsmängden juståterinvesteringar för att vidmakthålla kapaciteten i det som redan finns, medandet är den här högsta ökningen, toppen på investeringarna, som är egentliganyinvesteringar och toppen på dem som i sin tur är i framtidsmening förnyandeinvesteringar. Tar man just det skiktet av kapital och investerar någonannanstans än i kan ju effekterna bli högst avsevärda, även om dennadel i procent av den totala investeringsmassan inte är särdeles imponerande. Vidaresäger att kapitalutfiödet ur egentligen inte har stigitoch att gapet mellan utflöde och inflöde som Jag har menat vara en fara - ettogynnsamt förhållande som man inte stillatigande kan godta i längden-egentligen beror på att realvärdet av utländska direktinvesleringar i Sverigehar minskat. Jag vill då be att få visa två diagram påTV-skärmen, De är hämtadeur SOU 1978:73, och det ena diagrammet visar direktinvesteringar in och ut såatt säga i 15 , det andra diagrammet visar motsvarande för , Detär naturiigtvis litet riskabelt att göra sådana här jämförelser, därför attstatistiken inte är upplagd på samma sätt. Man har kanske inte samma system förvalutakontroll, registrering och sådant. Men i grova drag måste man väl ändåerkänna att det ser väldigt märkligt ut när både tendenserna och självaförhållandet mellan de in- och utgående strömmarna ändå är helt andra förSveriges del än förde länder som närmast är jämförbara. Här föreligger alltsåen särställning för , som vi inte bara kan blunda för. Detfinns en rad andra faktiska förhållanden som belyser det som jag har menat varaen fara för den svenska investeringsulvecklingen och som jag anser vara enkapitalflykt, ett kapitalutfiöde som är ägnat att skada landet, om det fårfortsätta ohämmat. Manfår av interpellationssvar det intrycket att egentligeninte är något kapitalexporterande land - det är inget problem, vi intar ingensärställning. Denutredning som kom i början av , SOU 1978:73, och som är betitladKontroll av utländsk företagsetablering i m, m., har utförligatabellerom detta. Av tabellen på s. 139-som jag här inte skall redovisa idetalj i siffror, men där vem som helst kan övertyga sig om att det är så somJag säger - framgår att intar en position mycket högt upp på skalanbland västliga industriländer när del gäller kapitalexport i denna mening,svensk direktinvestering utomlands. Vi ligger på nionde plats i absoluta talräknat, och det är i jämförelse med länder som har ofantligt mycket störrebefolkning än vi. Det visar sig också att det finns en mycket kraftig trendfrån slutet av och fram till nu i så måtto att så att sägarycker fram som ett av de stora kapitalexporterande länderna, naturligtvis setti förhållande till landetsoch befolkningens storlek osv. Vi har alltså f n. en betydligt störrekapitalexport, i den mening som Jag nu använder ordet, än vad har, somJu har mångdubbelt större befolkning. Och vi har långt större kapitalexport änvad har, som ju har en med ungefär jämförbar befolkning. Ja,något större. Sedanär vissa länder rena bankiriänder, som och , där kapitaletbara så att säga strömmar igenom och för vilka man kan finna extremt höga tal.Vi måste också ta hänsyn till att kapitalexporten inom västvärlden är myckethårt koncentrerad till att komma frän och , som är de nyaframträngande kapitalistiska nationerna och tränger tillbaka de gamla,och och i viss mån också , från deras positioner.Om vi bortser från de här två grupperna av länder skall vi finna att Sverigeligger mycket högt. Och ökar klart sin andel av OECD-gruppens samladekapitalexport - och detta må väl ändå betyda något. Sedanfinns det vissa andra obestridliga fakta eller relationer mellan fakta som Jaginte kan få för mig att skulle kunna bestrida och som är relevantai det här fallet. Fördet första är det ett faktum att industriinvesteringarna i under1970-talet i stort har gått ned ganska kraftigt, medan däremot industriinvesteringarnai svenskägda industrier i utlandet gått upp mycket kraftigt. Detta är enrelation som visar vad problemet handlar om, och detta kan inte bestridas, hurman än räknar och vad man än får fram. Fördet andra har sysselsättningen i svensk industri klartoch tydligt gått ned. Sysselsättningen har varierat litet menvisar alltså en nedåtgående tendens, medan den däremot visar en mycket starktuppåtgående tendens i den del av utlandsindustrin som är finansierad medsvenskt kapital, dvs. Det handlar om ett par hundra tusen jobbsom tillskapats i utlandet, medan industrijobben här i harminskat genom en kraftig strukturomvandling. Nuvill göra gällande någonting som Jag brukar beteckna som ennonsenskorrelation. Jag skall strax gå in pä vad jag menar med det. Han villnämligen göra gällande att det faktum att svensk industri och svenskainvesteringar varit framgångsrika utomlands skulle ha medfört sådana positivaeffekter här hemma i att industrisysselsättningen och sysselsättningeni allmänhet trots detta utfiöde av investeringar ligger på en högre nivå än omdessa utlandsinvesteringar inte hade fått göras i samma utsträckning. Detär naturligtvis ett påstående man kan göra liksom vilket annat påstående somhelst, men förklarar inte på något sätt relationen mellan dessating. Utvecklingen av sysselsättningen utomlands och utvecklingen avsysselsättningen inom påverkas ju av en stor mängd andra faktorer,vilka i och för sig kan vara mycket viktiga men som inte tar med.Därför blir hans påstående väldigt underiigt.