prot · G309137 · 1979-12-31 00:00:00 — mellan etapp ett och etapptvå. Frågan om hur stor invandringen kan komma att bli och hurden skall kontrolleras hänger uppenbarligen samman med frågan hur invandrarna ilandet bör behandlas och hur relationerna mellan majoritetsbefolkningen ochinvandrarna kan komma att utvecklas. har emellertid aldrig fått en chans attbehandla dessa två intimt sammankopplade frågor i ett sammanhang. Behovet av enreglerad invandring och motsvarande utlänningslagstiftning bygger på det faktumatt måste säkerställa en inflyttning som svarar mot landets förmåga attpå ett tillfredsställande sätt ta emot invandrare. förmåga att ta emot invandrare på etttillfredsställande sätt är ett resultat av regeringens invandrarpolitik ochåterspeglar dess vilja och förmåga att på ett planmässigt och målmedvetet sättavsätta de nödvändiga resurser som skulle kunna skapa bra förutsättningar förinvandrarnas anpassning och välbefinnande här i landet. Vi från vårt parti anser att det saknasen planerad och klart definierad invandrarpolitik. Deras problem skapar därför stora samhällsproblem. förnekas de sina demokratiska ochmedborgerliga rättigheter. förnekas de rätten till sitt språk, sinkultur och sin historia. Jag tänker framför allt på barnens situation.Fortfarande förnekas de rätten till likvärdig utbildning. Procentuellt färreinvandrarbarn och ungdomar går vidare till högre utbildning efter grundskolanpå grund av språksvårigheter. Arbetslösheten slår särskilt hårt mot invandrarungdomen.Ja, barnen slås ut redan i förskolan. Det finns därför uppenbara risker för att storainvandrargrupper under det tryck som de utsätts för omvandlas till ettunderproletariat. Vi kan redan se hur hetsen och föraktet för invandrare växer. Det är uppenbart att invandringen till kommer attfortsätta. De bestämmelser som reglerar invandringen och tillämpningen avutlänningslagstiftningen bör därför harmoniera med de insatser som görs iSverige för att lösa invandrarnas problem. Utlänningslagen samt de bestämmelseroch den praxis som tillämpas bör därför för det första ta hänsyn till Granskning av statsrådens tjänsteutövning m. m. Granskning av statsrådens tjänsteutövning m. m. förändringarnai invandringens sammansättning. För det andra bör man ta hänsyn till att den nuvarandeadministrationen för handläggning av ärenden som berör invandrares uppehålls-och arbetstillstånd inte är inrättad med tanke på det faktum att det rör sig omen relativt omfattande invandring från ett allt större antal länder. För det tredje bör man ta hänsyn till att invandrarnaslevnadsförhållanden jämfört med svenskarnas, framför allt vad gällerungdomsarbetslösheten, bostadssituationen och arbetsmiljön, är sämre och därförbör förbättras främst genom generella insatser. För det fjärde bör hänsyn tas till att en allt större delav dem som kommer till har släktanknytning här, vilket ställer kravpå omedelbara anpassningsåtgärder såsom t. ex. informationsinsatser, svenskundervisningetc. För det femte bör man ta hänsyn till att medinflytandetför utländska medborgare och invandrare ännu inte har utvecklats. Därför börfrågan om invandrares och utländska medborgares deltagande i olika allmänna valsamt om representation i samrådsgrupper på arbetsplatser och på regerings-,verks-, landstings- och kommunnivå stimuleras. Massmedia och folkrörelseorganisationernakan på detta område fungera såsom pådrivande. För det sjätte är det nödvändigt att utformautlänningslagen samt de bestämmelser och den praxis som tillämpas så att dessamotverkar fördomar, konflikter och diskriminering av invandrare och utländskamedborgare. Samverkan mellan befolkningsgrupper av olika ursprung ochinternationell solidaritet måste vara vägledande för all slags lagstiftning idessa frågor. Den tillämpning av utlänningslagstiftningen som i dagpraktiseras av regeringen och som kännetecknas av en allt större restriktivitetbåde vad gäller invandringen i allmänhet och flyktingpolitiken tar inte allshänsyn till de faktorer som jag har anfört. Den saknar heltsammankoppling och samband med invandrarpolitikens målsättningar. Den baserashelt och hållet på och anpassas till svängningarna i den ekonomiskakonjunkturen. Vi delar inte heller socialdemokraternas uppfattning atthandläggningen av utlänningsärenden inom regeringen präglas av osäkerhet ochoklarhet och att det beror på bristande erfarenhet. Vi menar i stället attregeringens handläggning av utlänningsärenden är en naturlig följd avregeringens i övrigt arbetarklassfientliga politik. Jag instämmer i det av yrkandet. Invandrarpolitiken skall diskuteras . ALEXANDERCHRISOPOULOS (vpk): Det finns ett samband mellaninvandrarpolitiken i och utlänningslagstiftningen och hurbestämmelserna i den tillämpas i praxis. Det borde t. o. m. . DANIELTARSCHYS (fp); Nr 137 Sedande under avsnittet Handläggningen av utlänningsärenden anmälda Gransknins av talarnanu har haft ordet övergår kammaren till att debattera Behandlingen statsrådens tiän- steutövning m. m. HILDINGJOHANSSON (s): När det gäller behandlingen av riksdagensskrivelser är det egendomliga det att de borgerliga ledamöterna avkonstitutionsutskottet intar en så överslätande hållning. Folkpartisterna gårså långt att de inte ens vill vara med om att kritisera att det tog 22 månaderfrån det begärde en utredning och till det denna utredningtillsattes. Det gällde inte någon särskilt komplicerad fråga utan endast en översynav invandrares valbarhet till vissa statliga organ, som kommuner ochlandstingskommuner helt eller delvis utser ledamöterna fill. Det knöt an tillreformer som hade beslutat om tidigare, om invandrarnas rösträtt ochvalbarhet i kommunala sammanhang. gjorde sitt uttalande . Först den27 fick kommunaldemokratiska kommittén i uppdrag att företa denutredning hade begärt, och det var först sedan frågan hade tagits uppsom ett granskningsärende inom . Granskningen har emellertid väsentligen koncentrerats tillde beslut fattat i fråga om arbetsmarknads- och industripolitik underföregående och regeringens verkställighet av dessa beslut. I enbilaga, som jag hoppas att många läser, redovisas å ena sidan riksdagensbeslut, å den andra regeringens åtgärder med anledning av dessa beslut. Det är egendomligt att vi socialdemokrater inomkonstitutionsutskottet blivit ensamma om vår kritik. Kanske gardet enideologisk skiljelinje mellan oss och övriga utskottsledamöter. Måhända menardessa att det är marknadskrafterna och inte regeringen som skall genomförariksdagens beslut. Från konstitutionella och parlamentariska utgångspunkterborde de dock ha kommit till ett annat resultat. Först är de med omatt fatta vissa beslut i kammaren. Närsedan regeringen i en del fall struntar i dessa beslut, reagerar man inte. Manhar inte så mycket respekt för sina egna ställningstaganden här i kammaren begär att regeringen skall följa dem. Men även om man inte tar såallvarligt på sina egna ståndpunktstaganden i kammaren, borde man ändå harespekt för som den främsta statsmakten. När regeringen nonchalerar riksdagsbesluten, innebär detatt ställning försvagas. Den måste kunna i enlighet medparlamentarismens principer lita på att regeringen lojalt verkställerriksdagens beslut. Så har inte skett. Regeringens försumlighet får även en annan mycketallvarlig konsekvens. beslut under förra syftade till attåstadkomma mer Granskning av statsrådens tjänsteutövning m. m. sysselsättningoch även skapa en mer sysselsättningsfrämjande näringspolitik. Det behövdes pågrund av de stora svårigheter som man kämpade med i olika branscher och bygder. Genomgången visar att regeringen har tagit lätt påfrågorna. I ett par fall råder enighet inom utskottet om att regeringen inteföljt beslut utan medvetet gått på andra linjer. Utskottsmajoritetennämner två fall. nämligen frågan om beslut när det gäller könsdiskrimineringoch beslut om inrättande av nationella utvecklingsbolag. Den konstaterar attregeringen kommit till en annan slutsats än , men det är vadregeringen inte skall göra. I övrigt förklarar majoriteten att beslut"blivit i tillräcklig utsträckning beaktat". Men beslutskall självfallet följas i sin helhet och inte bara i vissa delar.Utskottsmajoriteten är uppenbarligen nöjd rned att tolv skrivelser i januari1980 står öppna i ett eller flera avseenden och kan inte finna att den tid somförflutit i de aktuella fallen är för lång. De människor som berörs avsysselsättningsfrämjande åtgärder har säkert en helt annan mening. För dem ärsju ä en . Jag skall nämna några exempel på vad dessa skrivelserinnehöll. Regeringen har inte verkställt begäran om enlösning av frågan om anställningsskyddet för vissa långtidssjuka. Riksdagenskrev att frågan borde lösas skyndsamt. Hela 1979 förflöt utan att regeringengjor'de någonting. Inte heller har regeringen uppfyllt begäranfrån samma höst om en plan för skogsnäringen. De nationella utvecklingsbolagen är ett annat exempel.Riksdagen förklarade att de borde inrättas i första hand på områdena energi,miljövård och transportsystem. När det gäller de statliga bolagen får man närmast detintrycket av majoritetens skrivning att dessa bolag står utanför regeringensinflytande. Tydligen vill regeringen fly bort från sitt ansvar. Utskottetlägger till att det inte är utskottets uppgift att granska bolagens åtgärdermed anledning av uttalandet från sida. Detta är i och för sigriktigt. Men däremot är det utskottets skyldighet att granska vad regeringengör med anledning av skrivelser, och dä kan vi kort och gottkonstatera att regeringen har fattat som sin uppgift att expediera dessaskrivelser och ingenting mer. Denna passivitet strider mot de uttalanden som riksdagengjorde i samband med tillkomsten av Statsföretag . nämligen attregeringen fortfarande hade huvudansvaret för skötseln av den statligaföretagssektorn. Ansvarsfördelningen mellan regeringen och förvaltningsbolagetvar att uppfatta som ett led i en rationell ledning av de statliga företagen.Den innebar inte att regeringen skulle upphöra att ha något ansvar. Regeringenssätt att behandla uttalanden om verksamheten vid är ett exempelpå passiviteten från regeringens sida. Som en följd av denna passivitet harledningen för kunnat inleda MBL-förhandlingar om avvecklingav den malmbaserade metallurgin i Dornnarvet trots attriksdagen beslutat att denna verksamhet skulle bibehållas . På har en strukturplan utarbetats utan följt beslut att ta hänsyn till de regionalpolitiska synpunkternaoch sysselsättningsaspekterna. Detta kommer närmare attbelysa i sitt anförande. Inte heller har regeringen kunnat vidta åtgärder närenskilda bolag handlat i strid med beslut. Ett exempel är att enavveckling av Varv pågick trots att uttalat att i avvaktan påutredningen om de mindre och medelstora varven skulle inga åtgärder vidtagassom kunde vara av avgörande betydelse för olika varvs framtid. Inte heller harregeringen sett till att beslut på tekoindustrins område verkställtsi alla avseenden. Åven det kommer att belysas senare i debatten. Låt mig barafästa uppmärksamheten på en motion som väckts i kammaren av samtliga borgerligaledamöter från södra valkrets med som första namn.Klämmen lyder: "att hos regeringen begär initiativ syftande tillatt beslut om tekobranschens framtid fullföljs". Det tolkar jagpå det sättet att dessa ärade kammarledamöter har upplevt regeringens handläggningav detta ärende som otillfredsställande och att de följaktligen väckt en motionom att skall uttala att beslut skall fullföljas. Utskottets undersökning, som jag här endastexemplifierat, visar att regeringen nonchalerar beslut och att deninte tar sitt ansvar. Resultatet är inte bara att parlamentarismen lider skadaoch att skjuts åt sidan i strid mot grundlagen utan också att inångamänniskor landet runt drabbats av problem och svårigheter, som inte skulle hauppstått om regeringen följt beslut. Jag yrkar bifall till densocialdemokratiska reservationen. Granskning av statsrådens tjänsteutövning m. in. JÖRNSVENSSON (vpk): Det finns tre särskilda skäl till att vi frånvpk;s sida begär ordet med anledning av den socialdemokratiska reservationen nr3. I reservationen riktas kritik mot att den liberalaminoritetsregeringen icke verkställde en rad riksdagsbeslut, vilka föranleddeskrivelser till regeringen. Det första skälet till att vi kommenterar detta är att desocialdemokratiska ledamöternas anmärkningar i sak är riktiga. Detta ärobestridligt Och betydelsen därav understryks genom att det gällde viktigafrågor. Det rör sig om ting som haft avsevärd betydelse för krisdrabbade orteroch för ett stort antal människor. Redan detta gör anmärkningarna berättigade. Det andra skälet är av mer principiell natur. Det berörfrågan om regeringens hela förhållande till . Att regeringen väljer att förhala eller nonchalerariksdagsbeslut som den hyser motvilja mot är nämligen inte något speciellt förden kortlivade folkpartiregeringen. Det har förekommit både tidigare ochsenare. Granskning av statsrådens tjänsteutövning m. m. är enföljd av både formella brister i konstitutionen och en allt mer tydlig praxis ilandets parlamentariska system. Reservanterna åberopar som stöd för sin kritikparlamentarismens principer. Det är kanske en något svävande grund, även om -som sagt -kritiken är sakligt berättigad. Parlamentarismens princip säger juegentligen bara att regeringen skall ha förtroende eller åtminstonevara allmänt tolererad av , dvs, inte fällas, I parlamentarismensallmänna princip ligger egentligen inte mycket mer än så. Det är i den formenprincipen finns nedlagd i grundlagen. Principen finns däremot inte föreskriveni den speciella formen, att regeringen eller i viss ordning måsteverkställa varje enskilt riksdagsbeslut. Formellt har faktiskt regeringen etteget manöverutrymme. Detta är under rådande förhållanden i samhället en brist.Det är ett formellt glapp i rikets författning. Men ansvariga för detta glappär ju de som skrev gällande grundlag. Och bland dessa värda grundlagsfäderfanns även representanter för dem som reserverar sig. Detta manöverutrymme för regeringen, som alltsåparlamentarismen i sin allmänna, mer svävande form i och för sig tillåter, harsedan i praxis utnyttjats av flera regeringar. I en rad avseenden pågår nämligen enurholkning av den klassiska parlamentarismens innehåll. Det sker på flera sätt.Det sker genom att allt fler beslut avfattas i allmän form - som rambeslut. Detsker genom att inte skaffar sig reella möjligheter till uppföljningav sina beslut. Och det sker genom att allt initiativ och all verkställighetfår manövreras av regeringen. reduceras alltså i sin roll inom detkonstitutionella systemet. Regeringen och byråkratin däremot stärker imotsvarande mån sin ställning. Detta minskar både den faktiska politiskakontrollen och graden av offentlighet kring vad som sker. Det är detta som tarsig uttryck bl. a. just i det sabotage mot riksdagsbeslut som reservanterna medrätta kritiserar. Det finns en tredje aspekt på frågan, en aspekt som inte istrikt mening är en dechargefråga men som barett visst konstitutionelltintresse. Därför skall jag tillåta mig att kort beröra den. Vad är bakgrunden till att de socialdemokratiskareservanterna framför sin kritik? bakgrunden är att folkpartiregeringeninte genomförde vissa riksdagsbeslut. Vad är det för riksdagsbeslut? Det är bl.a. sådana fall där de socialdemokratiska ledamöterna i utskotten ingickkompromisser för att åstadkomma vissa ändringar i regeringens förslag. Det ärjust sådana ändringar som regeringen saboterade. Vad var då den vidare bakgrunden härtill? Den var attsocialdemokraterna i inte förde någon klar oppositionspolitik motfolkpartiregeringen. I stället försökte de föra något som de själva troddeskulle bli en s. k. resultatpolitik. De svalde grundtankarna i många avfolkpartiregeringens förslag i utbyte mot att de i utskotten fick majoritet förvissa ändringar och modifikationer. De bedrev ett slags parlamentarisktsamarbete med den borgerliga minoritetsregeringen. De garanteradebeslutsmajoritet för regeringen i mot betalning i att regeringenaccepterade vissa av de socialdemokratiskaförslagen och synpunkterna. Varvsfrågan under industriminister tid är ettklassiskt exempel på det. Vad som sedan i praktiken inträffade var att folkpartietlurade socialdemokraterna. Folkpartiregeringen fick sina majoritetsbeslut. Mensedan förhalade och saboterade den de delar av besluten som gick de socialdemokratiskasynpunkterna till mötes. drog vid näsan. Det är detta somsocialdemokraterna är arga över. De har förvisso rätt att vara arga. för detvar ett fult sätt av att agera. Men man kan också ställa frågan: Vad skulle egentligensocialdemokraterna på den galejan att göra? Visste de inte vem de hade attgöra med? Visste de inte att om man ger en folkpartist handen, så skall manaldrig räkna med att ha handen kvar sedan? Hela saken utmynnar i den politiskt viktiga frågan; Hurskall ett arbetarparti bedriva oppositionspolitik? Skall det driva oppositionutifrån sina egna, självständiga idéer om politikens ändamål och samhälletsutveckling? Skall det övertyga människorna om att det finns ett annat tänkesättän det borgerliga, en annan politik än den borgerliga och ett annat samhälle ändet borgerliga? Eller skall det sudda ut bilden av sig självt och ingå enkompromisspolitik med en borgerlig minoritetsregering? Skall det garantera enliberal regering ett politiskt röstunderlag i i utbyte mot småeftergifter, som den regeringen sedan i stor utsträckning förmår omintetgöra?Skall det uppge sig egen profil, uppge sin chans och sin uppgift att gemänniskorna ett klart alternativ? Så står frågan, och socialdemokraterna valde denna senareväg. De valde att så att säga stötta, eller i varje fall tolerera,folkpartiregeringens existens. Och sedan blev de lurade på belöningen. Den här frågan är allvarlig, därför att vi nu ser sammasorts spel utveckla sig. friasju öppet till mittenpartierna, enkannerligenfolkpartiet, att bryta sig ur regeringssamverkan och hjälpa attskapa en ny sorts riksdagsmajoritet. Vi i vårt parti menar att oppositionspolitik inte börbedrivas på det sättet, och just visar väl verkligheten vad somär arbetarrörelsens politiska uppgift. Arbetarpolitik och arbetarmajoritetmåste vara linjen, en självständig politik som kan ge stimulans åt deprogressiva krafterna i samhället och åt de kämpande löntagarna - det måste varaändamålet. Med dessa synpunkter, herr talman, yrkar även vi bifalltill reservation nr 3. Granskning av statsrådens tjänsteutövning m. m. WIVI-ANNECEDERQVIST (s); Vid granskning av hurregeringen har verkställt beslut under /79 framgickatt regeringen i åtskilliga fall ännu inte har verkställt fattade riksdagsbeslut.Utskottet har speciellt ägnat sig åt att granska viktiga riksdagsbeslut påarbetsmarknadspolitiska och industripolitiska områden och har undersökt vilkaåtgärder regeringen vidtagit med anledning av dessa beslut. Av desammanlagt 51 skrivelser som lämnade till regeringen Granskning av statsrådens tjänsteutövning m. m. under1978/på dessa områden var tolvskrivelser öppna i ett eller flera avseenden. Enligt regeringsformens 1 kap. är det som ärfolkets främsta företrädare och stiftar lagar och bestämmer hur statens medelskall användas, medan regeringen styr riket och är ansvarig inför . Här har regeringen på tolv viktiga områden heltåsidosatt beslut- det gäller både folkpartiregeringen och denborgerliga trepartiregering som bildades efter valet . ledamöter av riksdag har seriöst bearbetatoch behandlat olika frågor och fattat beslut som sedan regeringen heltnonchalerat. I stället för att snabbt verkställa beslut har manantingen helt låtit bli att handla eller handlat helt i strid mot riksdagsbesluten.Detta har fått allvarliga konsekvenser på de områden som vi har undersökt. Helabygder och branscher har drabbats av regeringens nonchalans. Låt mig ta någraexempel. beslutade om riktlinjer förstatliga strukturinsatser inom bryggeribranschen. Man uttalade att särskildhänsyn måste tas till regionalpolitiska synpunkter och sysselsättningsaspekter.Vid utskottets granskning av denna fråga framgick att uttalande pådenna punkt inte föranlett något formellt regeringsbeslut. Regeringensnonchalans därvidlag har resulterat i att nu kommit fram medförslag om nedläggning av bryggeri i . Var finns deregionalpolitiska hänsynen, då man kan föreslå en nedläggning i en kommun, därarbetslöshetssiffran är en av de högsta i landet och där det finns 26 ledigaplatser på omkring 600 arbetslösa? Så kan det gå när uttalande inte föranledernågot formellt regeringsbeslut. Låt mig ta ett annat exempel. Vid beslut omåtgärder för textilindustrin, näringsutskottets betänkande 1978/79:48,underströks starkt bevarandet av tekonäringens kulturella värden och enbreddning av försörjningsberedskapsstödet. Dessa beslut har regeringen inte fullföljt.Tekonäringens kulturella värden har inte beaktats, försörjningsberedskapsstödethar försvagats och utredningen om ursprungsmärkning kom till stånd först idecember 1979, trots beslut vid 1977/. Vidare har regeringenförst efter påstötning från sida beslutat om utredning av skinn-ochläderindustrin, men beslut om parlamentarisk utredning haråsidosatts. Uppdraget har i stället gått till tekodelegationen. , som är landets mest tekoberoende kommun ochnäst efter den kommun som har flest anställda inom tekoindustrin, har iflera skrivelser till regeringen efterlyst uppföljning av beslut.Marks kommun som, såvitt jag vet, har borgerlig majoritet ansåg sig efterriksdagsbeslutet kunna se optimistiskt . Eftersom regeringen även här nonchalerat riksdagensbeslut, är man i nu orolig och skriver gång på gäng tillregeringen och begär att beslut skall följas. Jag har i likhet medHilding observeratatt borgerliga riksdagsledamöter från motionerat om ettfullföljande av beslut om tekoindustrin. Märkligt nog är visocialdemokrater i utskottet ensamma om vår kritik av regeringens handläggningav denna fråga. Utskottets socialdemokratiska ledamöter häri reservationnr 3 pekat på att det kan föreligga begränsningar i fråga om regeringensformella möjligheter att styra de statliga bolagen. Vi vill dock påminna om attriksdagen i samband med tillkomsten av Statsföretag uttalade attregeringen fortfarande skulle ha huvudansvaret för skötseln av den statligaföretagssektorn. I flera av de granskade fallen har enligt utskottetr-egeringen undandragit sig detta huvudansvar genom att endast slentrianmässigtvidarebefordra uttalanden till bolagen. Ett exempel på detta ärregeringens behandling av uttalanden om verksamheten vid SSAB.Regering-' en har här nöjt sig med att skicka över beslut förkännedom till . Någon annan åtgärd har icke vidtagits när det gällerriksdagens begäran om en utvecklingsplan för , om en utredning med uppgiftatt skyndsamt granska den mellansvenska gruvindustrins läge och föreslålämpliga åtgärder m. m. På grund av denna försumlighet från regeringens sida hart. ex. SSAB-ledningen kunnat inleda MBL-förhandlingar om avveckling av denmalm-baserade metallurgin i Dornnarvet , trots riksdagensbeslut att bibehålla denna verksamhet ytterligare , dock längst tillutgången av . Ett fjärde exempel är regeringens sätt att verkställariksdagsbeslutet om lag om jämställdhet mellan kvinnor och män. Detär ytterligare ett exempel på handlande i strid med beslut. På grundav att inte nödvändiga följdändringar i arbetstvistlagen utarbetades och attinte heller den aviserade informationskampanjen om den nya lagstiftningen kom igång , kunde lagstiftningen inte träda i kraft den 1 januari 1980som var planerat. har senare beslutat om en ändring avjämställdhets-lagstiftningen, men den skall inte träda i kraft förrän den 1juli 1980. Vi socialdemokratiska ledamöter pekar i reservation nr 3på två allvarliga konsekvenser av regeringens försumlighet. Den ena konsekvensen är de svårigheter för olika bygderoch branscher som den bristande följsamheten när det gäller besluthar fört med sig. Den mer sysselsättningsbefrämjande näringspolitik somriksdagen beslöt /har på viktiga punkter inte omsattsi verkligheten. Den andra allvarliga konsekvensen är att riksdagensställning som den främsta statsmakten riskerar att försvagas.