prot · G30958 · 1979-12-31 00:00:00 — Metoden innebär i korthet att den rike fadern lånar sinspäde son eller dotter en summa pengar mot en lämpligt avpassad ränta. Barnetlånar ut samma belopp till sin far, rnen denrra gång utanränta. Avsikten med denna skenbart meningslösa transaktion är alt fadern får enansenlig ränta att dra av i deklarationen, medan barnet betalar ingen eller lågskatt för sina ränteinkomster. behåller fadern självti lånesumman,som kan anviindas för andra vinstgivande placeringar. Man kan ha olika meningar om vad som är elt rättfärdiglskattesystem, men det borde råda allmän enighet om att det är fel alt ha en påpapperet starkt progr-essiv skatteskala som bara fungerar för vissaskatlebelttlare, medan andra med olika mer eller mindre försvarbaramanipulationer helt undgår progressivilelen.Vi borde i del hiir huset också inse all skallemoral och samhällssolidariletblir krafligt anfrätla av den här sortens orättvisa, som inle kan försvaras. För vår del har vi dragit slutsatsen all vägen mot lägremarginalskatter och därmed en minskad progressivitet rnäste gå över enbegränsning av den skatteflykt som dagens frikostiga avdragsmöjligheler gerutrymme för. Värt tredje skäl för att sanera i det som måste kalltisför avdragsdjungeln är de allvarliga snedvridningar som uppställ förinvesteringar och finansiella placeringar. De generösa avdragen i kombinationmed den allmänna inflationen har skapat en läng rad marknader för spekulativaplaceringar. Den mesl omfattande spekulationsmarknaden har uppstått när detgäller fastigheter. Det är en naturlig följd av sådana utväxter sotnandelslägenheter och strimlade län. Vi har också fåll rent finansiellamarknader, där privatpersoner kan jobba med in- och utlåning. Del är såledesbevisligen lönsamt att låna pengar för all köpa statens premieobligationer, attlåna pengar för att sälla in dem pä statens skallesparkonlo och att låna pengarför att köpa statens sparobligalioner. En konsekvens av den här snedvridningenav fastighets- och kapitalmarknaden är att den verkar klart inflationsdrivande.En annan och ännu allvarligare konsekvens är att okänsligheten för räntans höjdgör kreditpolitiken ännu svårare att bedriva än vad den redan är. Den här insikten har tydligen också drabbat den nyeriksbankschefen. Sedan han väl sluppit ut ur ekonomidepartement,har han offentligen deklarerat alt de obegränsade ränteavdragen allvarligtförsvagar kreditpolilikens effektivitet och snedvrider användningen avkapitalmarknadens resurser. I fortsättningen kan vi alltså se fram emot enintressant dialog mellan ekonomiministern och hans riksbankschef. Vår kritik mot ränteavdragen och underskoltsavdragen harnu lett till att begärt alt avdragsfrågorna skall utredas. Då ärfrågan vad denna utredning kommer att gå ut på. Efter att ha lyssnat till demoderater som uppträtt i den här debatten ser jag fram emot vissa svårigheterför budgetminislern att betvinga sin granne i ekonornideparlemenlel så alt denhär utredningen får så pass klara och inte tilllför räddhågade direktiv alt denleder till resultat - och att han kan fä en utredning som bedrives skyndsamt.Jag skulle alltså råda alt med eftertryck sälla sig på GöstaBohman när den här frågan skall avgöras. En reformering av avdragssystemet är alltså en viktigförutsättning för mera grundläggande förändringar av hela skattesystemet,däribland sänkta inkomstskatter och sänkta mtirgintilskatter. Men det är ocksåen annan förutsättning som måste uppfyllas om skattesystemet skall kunnareformeras, och det är att andra skaltekällor öppnas sotn ktin finansierasänkningar av inkomstskatten och medverka till en absolut nödvändig sanering avstatsfinanserna. Hela det här problemet om hur man med elt enormtbudgetunderskott skall få utrymme för rejäla skallereformer undviks av både skatteutskottetsmajoritet och tiv den borgerliga majoriteten i finansutskottet i sitt yttrandetill skalleutskoltel. De borgerligti ledamöterna i finansutskot- Fortsatt reformering av inkomstskatten, m. m. Fortsatt reformering av inkomstskatten, tn. tetföredrar alt låtsas som orn den slatsfinansiella iirnebörden av dagens beslutbara är det inkomstbortfall på 2,8 miljarder som de ändrade skatteskalorna ochmarginalskaltespärren leder till. Det bortfallet skall täckas rned de höjdasprit- och energiskatterna, hoppas man. Stimlidigl hoppas man också attökningen av statsinkomsterna via dessa sktittehöjning-ar blir så liten sommöjligt. Avsikten är ju alt minska både supandet och energiförbrukningen. Man försöker alltså påskina att skattehöjningarna kanbrukas för två helt olika syften, och dessutom skall de vara förenliga tnedmoderalerntis löften från valrörelsen om all tildrig av statsfinansiella skälhöja några skaller. Men man döljer att dagens skattebeslut också gällerhuruvida staten skall avhiinda sig ytterligare 4 miljarder genom att låtaindexregleringen sänka inkomstskatten med det beloppet . Bortfalletblir alltså niirmare 7 miljarder, om det borgerliga skatleförslaget bifalles avriksdagen. Det är en fråga sonr måste ställas. Enligt tilllmerbestämda rykten blir underskottet i nästa års budget någonting mellan 55 och 57miljarder kronor. Det innebär en ökning av underskottet från innevarandebudgetår med ungefär 10 miljarder. Redan dagens budgetunderskott på ungefär 45miljarder skapar enorma problem för kredilpoliliken, valulautflöde och storainflationsrisker. Hur tänker de sorn har ansvaret hanlera samhällsekonomin medett budgetunderskott på 55 miljarder? Hur skall vi någonsin kunna finansiera enrejäl nedlagning av inkomstskatterna uttin någon ny inkomstkälla för staten?Med andra ord: Kommer ni alt se till all produktionsskatten nu snabbt utredsfärdigt och att får chansen alt pröva ett försltig omproduktionsskatt? Till slut, herr talman! Det finns en annan liten aspekt pådagens skattebeslut. går samman med ochmoderaterna om precis den skattepolitik som man avvisade därför all manansåg den vara orättfärdig och försvårande för avtalsrörelsen. Dennahelomviind-ning kunde kanske vara ensak, om det inle vore så attsocialminister i angriper socittldemokrtilinför vad hon kallar alliansen nrellan moderiiterna och socialdemokratin ienergipolitiken. Helt bortsett från det sakligt orimliga i den beskyllningen ärfru uttalande anmärkningsviirt tiv flera skäl. Det måste nämligenbetecknas som uppseendeväckande att en minister i en koalitionsregeringangriper någon för samarbete med ett av de partier som ministerns eget partiregerar ihop tned. För vem befinner sig i allians med modertilerna. Men dessutom: Vem befinner sig i tillians med ienergipolitiken? Är det inle med vpk, rned kommunismen, som ochcenterpartiet går i armkrok i Luciatågen numera? Man måste fråga sig: Hur mångaallianser klarar ? Att vara i allians med både privatkapitalismen ochkommunismen på samma gång, blir inte det litet för myckel t, o. m. för den mestflexible och stryktålige centerpartist? formeras allitmsen rned privalkapilalismen iskattepolitiken, niir accepterar stora skattesänkningar förhöginkomsttagare via den marginalskatlespärr som ordförande baraför några månader sedanangrep som djupt orättvis. Man undrar hur länge klarar sina dubbla fronter.Kan man verkligen ena dagen i allians tned vpk och kommunismen bekämpaprivatkapitalismen, , sotn , i allians tned ochprivalkapilalismen bekämpa socialismen och kommunismen? Vi får väl se hur längekrukan går efter vatten innan den spricker! I varje fall, herr talman, kan dagens allians medmoderaterna, dagens underkastelse under den moderata skattepolitiken, knappasttolkas sonr någon framgång för ett parti sorn ville kalla sigför småfolkets parti. Fortsatt reformering av inkomstskatten, m. rn. Jag skulle också ha önskat all skattereformarbelethade varit mer omfattande än vad del har varit. Det finnsnämligen väldigt myckel som vi behöver rätta till, så mänga fel, brister ochofullkomligheter som vi har skaffat oss under en lång följd av år. Jag vill gärnabetona att jag lar en del av ansvaret för de bristerna också - deltaför att undvika skulddebalter om vad sotn hände före och efler 1976. Jagkonstaterar att vi har mänga fel, brister och ofullkomligheler att rätta tilloch alt vi borde ha klarat av fler . Men det tar tid att förändra våra skatter. Vi har ettkrångligt skattesystem, och det betyder att varje förändring måste föregås avett omfattande utredningsarbete - framför allt om vi är angelägna otn att tahänsyn till effekterna för människor, företag och samhälle av olikaförändringar - och den hänsynen vill vi ta. vikliggrund till att vi intehar kunnat göra mer är att vi har haft några besvärliga år i vår ekonomi allarbeta oss igenom. Tillväxttakten när det gäller statsinkomsterna har varitväsentligt lägre . Vi har alltså haft mindre av nya resurseratt arbeta med, och har statsutgifterna stigit i snabb takt. Dettaatt vi nu inle har kommit så långt som jag skulle ha önskat att vi hade kunnatgöra, del betyder att vi framöver har mycket arbete framför oss. del har ändti hänt, och låt rnig bara nämna några exempel. Marginalskatterna har sänkts och trots de kommunalaskaltehöjningtirna, i genomsnitt frän 26 till , under dessa är har inleobetydliga rnarginalskaitesänkningar gjorts, framför allt för de storagrupperna av heltidsarbetande. Och vi har en chans till ytterligare sänkamarginalskatterna just i de viktigaste grupperna avheltidsarbetande. Däremot kan vi notera - och jag gör det inte rned glädjeutan med besvikelse - alt marginalskatterna har höjts i de högstainkomstgrupperna. Det är värt att notera det mot bakgrund av den debatt sotnhar förts och mänga andra gånger. Det är inte bra. men det är en effektframför allt av de kommunala skattehöjningarna. Men stora grupper avheltidsarbetande har sotn sagt ändå fått itrie oväsentligamargintilskallelättnader. Vi har fått ett infltitionsskydd i skattesystemet. Vi ktini dtig ! 'å en rnarginalskattespärr. Vi har fåll eir riitivisare kommunalskalteutjiimningoch rättvisare regler för de mindre och medelstora förelttizen.Vi har förstärkt den 19 deceiriber 1979 Fortsatt reformering av inkomstskatten, m. m. skatleadministralionenoch fått en effektivare taxeringsorganisalion. Och vi har - det kanske år detinle minst väsentliga - kunnat undvika så kraftiga höjningar av löneskatternaall en ytterligare försämring av svenskt näringslivs konkurrenskraft inteblivit följden. Hade en annan skattepolitik förts, hade löneskattenivån nulegat väsentligt högre än vtid den gör med alla de problem som det hade förtmed sig för vår samhällsekonomi och för vår sysselsättning. Avdragssyslemet vill jag gärna säga några ord om. Det årlätt att kritisera avdragsreglerna i vårt skattesystem, och jag kan instämma imycket av den kritik som har framförts . Det är myckel i avdragssyslemetsom också jag tycker är stötande. Men del är lättare att beskriva svagheternaoch avigsidorna i talarstolar, tidningsartiklar och böcker än att iverkligheten förändra avdragsreglerna. Det har olika regeringar fått erfara.Socialdemokrater som så vältaligt beskriver avdragssystemets brister harhaft ett fyrtiotal år på sig att förändra reglerna. Många av dem är nämligengamla inslag i vårt skattesystem, och det är rätt få av dem som har tillkommitunder och ännu färre som har tillkommit , Jag vill också betona all många avdrag är fullt naturligaoch att vi inle kan avskaffa dem. Vi bör komma ihåg att en bevarad avdragsrättär en för många hushåll nödviindig förutsättning för att de skall kunna klarasina boendekostnader, för all de skall kunna köpa ett hus eller behålla elthus som de redan har köpt. För de stora grupperna kan någon förändring igällande avdragsregler inte vara aktuell. Vår kritik och vårt reformarbetemåste i första hand sättas in i de situationer där de stötande effekterna meslframträder. Det gäller då i första hand rätten till s. k. underskottsavdrag.Där finns många fall av stötande effekter. Därför skall vi också se överreglerna och rrndersöka vilka möjligheter vi har att skärpa lagstiftningen pådet området. Men jag vill också säga alt det inle är lätt att finna ett systernsom ger rimliga avdrag i rimliga situationer och sorn förhindrar detöverutnyttjande som förekommer - elt systern som drabbar orimliga avdragrnen medger avdrag i vissa rimliga situationer. Vi skall sätta in de bästautredningsresurser som finns för alt se vad sorn kan göras för att vi skall fåett bättre system än det som vi har , eftersom del i mänga fall inle ärbra som det år . Lät mig betona att också på det hår området är sänktamarginalskatter av betydelse. Får vi sänkta marginalskatter blir avdragen intesä betydelsefulla som de är . Jag vill varna för en sak. Det är tron attavdragsrefonnen skulle medföra väsentligt höjda skatteinkomster. Stundom harman kunnat få intrycket att elt bättre avdragssyslem skulle kunna lösa värtrslatsfinansiella problem. Så är inte fallet. Om vi vid exempelvis 1978 ärstaxering skulle ha haft en avdragsgräns vid t. ex. , skulle den haberört 115 000 personer, vartiv drygt 63 000 personer hade en inkomstunderstigande , före avdrag. Inte ens med en sä kraftig begränsning,som enligt min uppfattning är en orimligt hård begränsning på en omöjlig nivå,skulle avdragen ha minskat med mer än runt 1,5 miljard. det ha betytt ungefär 1 miljard. Det kan vara värt att hadet i minnet. Vi Nr 58 Reformerar avdragssystemet för alt fä mera rättvisti, inle i första hand föratt Onsdaeen den klara våra stalsfinansiella problem. KJELL-OLOFFELDT (s) replik: brukar kräva en nyanseraddebatt och vill gärna framstå som en saklig och nytinserad debattör. Det var iden skepnaden han uppträdde här. Men då måste jag fråga honom hur han så länge har kunnatacceptera att i god moderat anda förenklade skaltedebalten så tillden milda grad alt ni krävde en enda sak: sänkta marginalskatteroch lägre skattetryck, där sänkningen av marginalskatlernti framställdes somlösningen på praktiskt taget alla problem. Hur har kunnat varamed orn att så förenkla folkpartiels skatlepropaganda? vill tala orn avdragen och säger attavdragen måste begränsas och alt de skapar orättvisa, men i valrörelsenutnyttjade han gladeligen skräckpropaganda om ränteavdragen. Vihade tillsammans flera debatter där han bara hakade på den propagandtin ochinte gjorde ett enda försök all säga att del kanske ändå ligger någonting i detsom socialdemokraterna säger. Jag har svårt att få respekt för den hederliga uppsyn somIngemar Mundebo så gärna visar upp i itilarslol. eftersom han ivalrörelsen utnyttjade - utan några hämningar - skräckvisionerna frän moderathåll av vad en begränsning av avdragsrälten skulle innebära. upprepar sedan uttalande ornatt det har gjorts stora sänkningar av marginalskatten för de stora gruppernaheltidsarbetande. Då måste jag fråga: Tillhör en person sorn har dengenomsnittliga industriarbetarinkomsten den stora gruppen heltidsarbetande, ochhar den gruppen i sä fall fått en sänkning av marginalskatten som kan betecknassom stor? Marginalskallen på en genomsnittlig induslriarbetarlön var år1976, medan den nu blir . Det blir en sänkning med en procentenhet. För alldel - jag skall inte la ifrån äran av den bedriften, men attbeteckna det som en stor och väsentlig sänkning av marginalskatterna går väländå inte. Det kan man bara göra i en valrörelse. berömmer sig över att manundvikit alltför stora höjningar av löneskatterna. Del har man gjort för attbevara förelagens konkurrenskraft. Det är här brislen på samband i IngemarMundebos finanspolitik sorn dyker upp igen. En konsekvens av dennaåterhållsamhet med skatterna blir all vi får ett budgetunderskott på55 miljarder kronor. Vad kommer det att betyda för vår konkurrenskrtifl. ominflationen på nytt rusar iväg med ? Fortsatt reformering av inkomstskatten, m. m. vill jag göra den nytinsering somKjell-Olof ansåg det vara rnin uppgift alt göra. har inlesagt titt sänkta mtirginalskatler löser allti eller ens huvuddelen av vårtrmånga skattepro- Nr 58 blern. Problemen inom vårinkonrslbeskattning är många och stora, och det Onsrliiipn den '" därför del är så väsentligt all reformera våra inkomstskatter.Det är d 19december 1979 P''oblenien som nrånga människor, i första htind löniagarnti,drabbas av, t. ex. de högti margintilskatterna. Därför har vi ofta betonat att en Fortsatt reformering av inkomstskatten, tn. inkomstskatlereformär en av våra viktigaste skattereformer. Men den är ingalunda den enda. Jagbeklagar om har följt 1970-ttilets skattedebatl så flyktigtalt han inte noterat våra krav på en rad skatleoirrråden. Likaså har vi gång på gång kittrgjorl att det inte ärnröjligt all nu sänka våra sarnhide skaller. På det budskapet blir maningtrlirnda populiir, rnen vi har inle avstått från alt framföra det. Både OlaUllsten och jtig sjiilv har frtimfört det . Vi har klart ochentydigt sagt trtl visst skulle vi önsktt alt det vore möjligt men att det inteär möjligt om vi vill fullfölja elt ambitiöst reformarbete och få enbättre balans i vår offenlligtr ekonomi. Diirför har vi sagt - och jag hargjort det iiven - alt de siinkta marginalskatterna så all säga måstebetalas rned höjda skaller på områden. Vad som hänt i frågti om inkomslskallenivåerna framgår avpropositionen. Diir anges effekterna såväl vid oförändrade kornmunttla skattersom med en kommunalskiiltehöjning på . Jag kan bara hänvisa till eltstudium av den tabellen, som återger vad som verkligen har hänt. Jag återgår så till tivdragsdebatten och frågan otn vad vihar sagt nu och tidigiire uirder detta år i del sammanhanget. Låt mig än engåirg betona titt vi skall komma ihåg att en bevarad avdragsrätt är en förinånga hushåll nödvändig förutsättning för att klara boendekostnaderna. Deltaframhöll vi , eftersom myckel i den oklara debatten kunde ge ett anntitintryck. Vi ville klargöra för mäinriskorna att vi vill bevara dennaavdragsrätl. Den uppfattningen hade vi då, och vi har den fortfiirande. Vad viär kritiska nrol. nu som då, är de stötande effekter sorn avdrtigssystemei ivissa fall kan få. Jag tänker framför allt på de s. k. irnderskottsavdrtigen..Itig vill också betona orden "i vissa fall", eftersom del långtifråntilllid blir sådana effekter. Vi lade fram ett förslag om föriindringar avbostadsbeskattningen, som först har tagit ställning till ochsom iirnebär skärpta regler i fråga om s. k. reparalionsavdrag. Därmedmarkertide vi att vi ville skärpa lagstiftningen på sådana områden där dennakunde ge slötande effekter. Men vi vill nu som då bevara ttvdragsriitt i sådanasituationer där vi menar att den är en nödvändig förutsiiltning för allmänniskor skall kunna känna trygghet i sill boende. : Jiig kommer att behålla såväl min uppsyn sommin skaltesyn. KJELL-OLOFFELDT (s) replik: Jag kan inle pänrinntr mig all folkpartietunder valrörelsen eller drev några krav på förändring av vårtavdragssystem. Är del verkligen så all folkpiirtict någonsin stide all varttivdrtigssystem innehåller orättvisor? Är det så titt någonsinkrävde begränsningar av avdragsrälten? Tog någonsin tivstånd frånmoderalerntis alla överdrivnapåståenden om de fruktansvärda konsekvenserna för alla landets villaägare? HerrBohman talade ju orn all 3 miljoner människor skulle drivas från hus och hem. Lyfte ett finger för att söka skingra denrädsla som detta kunde skapa bland villaägarna? Nej, jag minns inte alt såskulle vara fallet. Denna underlåtenhet var ett utslag av en valstrategisktanke om att sådana påståenden kunde skada socialdemokraterna, och då kundevarje lögn passera. Men låt oss då sluta bråka om delta, om vi nu verkligenbörjar ena oss om alt en reformering av vårt skattesystem måste handla också omnågot annat än sänkning av marginalskatter och indexreglering av skalleskalor!Jag ser det som ett kolossalt framsteg, orn vi vid delta skulle haåtminstone två partier rned den uppfattningen. Del skulle ju skapa ett underlagför något som kunde rädda skattesystemets möjligheter att fungera rättvist ochall ge oss de inkomster som samhället behöver. Del är också utmärkt all nu accepterar altdel behövs nya skaltekällor, om vi på ett rimligt sätt skall kunna klara statsbudgetenoch skattereformerna . Då år del utmärkt - låt mig såga det förtredje gången - att kommer att driva på arbetet medproduktionsskatten och alt del kommer att göras en ordentlig utredning ornbristerna i vårt avdragssyslem. Det är bara på en fråga, herr talman, som det inte hargivits något svar, nämligen vad egentligen anser om allt delta. Närjag lyssnade på deras företrädare tidigare i debatten uttalade de sig som omingripanden mot avdragssystemet nråste minimeras och icke skulle få påverkanågra grundläggande inslag i vårt skattesystem. Inte heller hörde jag någonmoderat tala på samma sätt som om att det kan behövas nyaskatteinkomster. Det hade varit utomordentligt värdefullt om ekonomiministernför en gångs skull hade tagit sig hit till och gett sina synpunkterpä den ekonomiska politiken. Den bataljen får tydligen utkämpaalldeles ensam med . Jag kan bara önska honom lycka till. Fortsatt reformering av inkomstskatten, m. m. Jag är tacksam för alla välgångsönskningar.Somliga behöver jag, men somliga har jag kanske inte så stort behov av. Får jag påminna om, eftersom han intekunde erinra sig det, att vi har talat om avdragsproblemen. Redan ivåras lade vi fram ett förslag på ett betydelsefullt område. Del gällde fråganom begränsning av de s. k. reparationsavdragen, vilka skapar en hel del problemi skattesystemet. Del förslaget har nu antagit. Får jag också påminna om att jag aviseradeall vi skulle se över gällande reglerom underskottsavdrag. Det har gjorts endel förarbeten, och dessa skall nu resultera i en utredning med uppgift alt seöver hela delta frägekomplex. Fortsatt reformering av inkomstskatten, m. m. ERICENLUND (fp); Mitt inlägg i denna debatt kommer i huvudsakall begränsas till att gälla några av de meningsskiljaktigheter som kommer tilluttryck i finansutskottels yttrande till skatteutskottet över propositionen1979/80:58 och de motioner som behandlas i anslutning därtill. Vad gäller den samhällsekonomiska bakgrundeir harfinansutskottets majoritet i sitt yttrande refererat vad vi anförde iutskottets betänkande nr 10 med anledning av den socialdemokratiska motionen nr4 om den ekonomiska politiken. Vi pekar på de positiva dragen, ökad export,ökad intern efterfrågan, stigande sysselsättning - även inom industrin - ochförbättrade driftöverskott, även om räntabiliteten fortfarande ärotillfredsställande. Men vi nämner också de mindre ljusa inslagen i bilden. Enavmattning i den internationella konjunkturen, bl, a. till följd avoljeprisstegringarna, försämrar exportutsikterna för svenska förelag. Av sammaanledning försvagas vår handels- och bytesbalans. Ökad inhemsk efterfrågan ökarimportvolymen. Även om exporten ökar, så har svenska företag inte återvunnitmarknadsandelar i en grad som man tidigare förväntade sig. Vi nämner ocksåkonjunkturinsitutets nedrevidering av ökningstakten i bruttoinvesteringarnaoch att bostadsinvesteringarna nu inte alls väntas öka mellan åren 1978 och1979. Slutligen nämner vi att det finns risk för prishöjningar pånärmare , en högre siffra än i vårens prognoser. Såvitt jag förslår har socialdemokraterna inle någrastörre invändningar mot denna beskrivning av vår ekonomiska situation. Däremotskiljer sig meningarna beträffande de slutsatser som bör dras. Finansutskottetsmajoritet medger att den här utvecklingen ökat svårigheterna att återställabalansen i den svenska ekonomin. Men vi finneringen anledning att ompröva denekonomiska politikens huvudsakliga inriktning. Varför skulle vi ompröva enpolitik, vars huvudsyfte varit att återställa balansen i våraullandsaffärer, något som vi alla är överens om ovillkorligen bör ske? Detmedel vi använt alltsedan regeringsskiftet har varit all stärka densvenska industrins konkurrenskraft, ökä importen och dämpa importsleg-ringen.Varför skulle denna politik omprövas, när motiveringarna för den genom den senastetidens utveckling har ytterligare ökat i tyngd? Varför skulle denna politikomprövas, så länge några alternativ inte ens skisserats från densocialdemokratiska oppositionen?