prot · G309132 · 1979-12-31 00:00:00 — Hundratusentals båtflyktingar från har engageraten hel värld i försök att skapa tillflyktsorter utanför , Och i dagväller nya båtflyktingar ut ifrån , Trots att det handlar om ren överlevnadshjälp ärkostnaderna för denna verksamhet höga. FN;s flyktingkommissarie har också påbara mångdubblat sin budget. För att kunna lämna ett snabbt och effektivtkatastrofbistånd kommer vi alltså även att behöva en storanslagspost för detta ändamål. Vi vet ofta inte i förväg till vad den skallanvändas, men vi vet att den dess värre kommer att behövas. För bara var det klart vad man menade med"u-landsproblemen". Då gällde det nöden, svälten ochutvecklingsansträngningarna i de fattiga länderna. är situationen delvis enannan. Vi har å ena sidan de nya industriländerna, som utmålassom övermäktiga industrikonkurrenter och ett hot mot våra jobb. Det är dessaländer som tillsammans med OPEC bär upp en genomsnittlig ekonomisk tillväxt på5,. Å den andra sidan har vi de verkligt fattiga länderna, somhar den svagaste produktionstillväxten. Med av u-världens befolkningsvarar de endast för av dess samlade produktion - och gapet till denövriga världen växer år . Dessa skillnader inom u-landsgruppen ställer krav på våru-landspolitik -både i vad gäller principer och när det gäller de instrumentsom vi använder för att genomföra principerna. Vi måste ha en beredskap attsamarbeta med flera olika typer av länder. Samarbetet med varje land måste blimera mångfasetterat. I många fall är det lätt att se att vi själva, utöverintresset av att föra en solidarisk u-landspolitik, har ett intresse av attutveckla ett samarbete. Det kan gälla exportaffärer, kulturutbyte ellergemensamma vetenskapliga projekt. Självfallet är detta intresse starkast för deländer som har mest att erbjuda. Därför måste vi akta oss, så att inte talet omdet ömsesidiga beroendet leder till att de fattiga länderna kommer i skymundan. I själva verket kommer, fru talman, de fattiga ländernasbehov av omvärldens stöd och bistånd att vara större äntidigare. Även i fortsättningen måste därför solidariteten med de fattigafolken vara det som styr den svenska u-landspolitiken. BERTILMÅBRINK (vpk) replik: talade om att vårtutvecklingssamarbete är långsiktigt. Det kräver tålamod och realistiskaförväntningar, men det ger resultat. Ungefär så uttryckte sig utrikesministern.Jag vill därför upprepa en fråga somjag ställde i mitt huvudanförande: Vilka resultat, som stämmer med vårabiståndspolitiska mål, ger biståndet till och ? Sedan vill jag återkomma till . hade vien annan utrikesminister-växlingarna sker ju som bekant fort. är hanplacerad vid väggen, men jag tror inte att han är mindre betydelsefull för det.Utrikesministern hette då . I förra årets biståndsdebatt sade hanföljande: "Men det är svårt att frigöra sig från intrycket att moderaternagärna vill utdela en örfil för 200 milj. kr. när det gäller och attcenterpartiet gärna vill utdela en örfil för 20 milj. kr. för den vietnamesiskainterventionen i Cambodja." fortsatte med att argumentera för att det intevar onormalt att räkna upp biståndet till i takt med inflationen ochsade sedan följande: "Vi har inte haft någon avsikt att ändra vårbedömning," har helt plötsligt folkparfisterna utdelat en örfilför 35 milj, kr. Det är dessutom en örfil som innebär att man börjar minska biståndettill i ett läge då landet, på grund av vad jag har sagt, är ibehov av ytterligare biståndsinsatser. Hur skall uppfatta en sådanopportunistisk politik? Högerkrafternas dominans också i ärett uppenbart faktum. tronande under kristallkronorna ochutdelande av örfilar till progressiva är tydligen någonting som ärganska tidstypiskt förs. k. liberala partier som dansar efter högerkrafternaspipa. De stolta deklarationerna är helt borta. Denförklaring som gav i sitt huvudanförande håller inte. ärett av de fattigaste länderna. Den utvecklingspolitik man bedriver där stämmeri stort sett överens med de mål och principer som riksdag och regeringhar lagt fast för biståndssamarbetet. måste komma med en bättreförklaring om han skall göra anspråk på att vara trovärdig och om intebeskyllningen skall kvarstå att det är som har lyckats pressatillbaka folkpartisterna. Jag berättade vad som pågår utanför ,nämligen den stora amerikanska militära styrkedemonstrationen. Vad har OlaUllsten att säga om den? År , som är utrikesminister, beredd att pånågot sätt ta ett initiativ, i likhet med vad man har gjort i , därman ber att skall inställa denna militära demonstration. Jag har fåttuppgifterom att man har satt i gång denna militärmanöver nu i stället för somplanerat längre fram. Men oavsett det; Är utrikesministern beredd att ta någrainitiativ? Internationellt utvecklingssamarbete m. m. GERTRUDSIGURDSEN (s) replik: Jag noterade med tillfredsställelse att OlaUllsten sade att man är beredd att fortsätta satsa på och stödjaderas politiska oberoende. Sedan sade att socialdemokraterna gör detämligen marginella avvikelserna till en stor principiell fråga, till ett stortnummer. Jag tycker inte att vi gör detta till något stort nummer, men som jag sade i mitt Internationellt utvecklingssamarbete m. m. inledningsanförandeär vi här i i stort sett överens om biståndspolitiken. De riktlinjersom den socialdemokratiska regeringen lade fram för 1970 ligger istort sett fast. Vi har därför ingen anledning att vara kritiska. Men vad vipekade på och jag tog upp var vissa tendenser i biståndspolitiken när detgäller tillämpningen av principerna. Det var dels oberoendemålet, delskommersialiseringen. Jag skall överlåta åt att ta upp OlaUllstens betygsättning, där han säger att vi har en förlegad biståndsfilosofi.Sture skall närmare utveckla denna fråga . När det gäller så måste man göra en praktiskavvägning. Jag utgår ifrån att SIDA redan har gjort det när man har äskatanslag. Vi gör samma värdering som SIDA. Både SIDA och regeringen talar om detfattiga landet stora biståndsbehov. Vi kan notera att är detenda av våra mottagarländer som får ett lägre belopp nästkommande budgetår änvad man har innevarande år. Det är inte bara en praktisk avvägning, OlaUllsten, utan det är en politisk markering. MATSHELLSTRÖM (s) replik: Utrikesministern sade att vi uttryckte ossegendomligt i fråga om debatten om södra . Han sade att vi ville plockapoäng. Men vad det är fråga om för oss är att vi i vårt biständsalternativprioriterar de områden där vi menar att det är sakligt mest viktigt attverkligen öka biståndet. Vi har en pådrivande uppgift. Det har också visat sigatt socialdemokratiska förslag som avslagits av sedan haråterkommit i regeringsförslag , om än bantade. Jag tror att denhär pådrivande uppgiften är viktig när det gäller södra . Det är viktigt- och det är kanske en av de mest fruktbara insatser man kan göra - att Sverigenu går in och stödjer de nio frontstaternas regionala samarbete för att blioberoende av , och en aktiv svensk regering borde ta sådana initiativ. Det finns en sak som är allvarligare, men den harutrikesministern inte nämnt. Vi har en situation där ett regeringsparti -- reserverar sig i en fråga, och det gäller omprövning av biståndettill bl. a. och . röstar för de här beloppen, mensäger sedan i reservationen att dessa länder egentligen inte borde ha så mycketbiståndsmedel. Man antyder med sitt förslag om omprövning att det kan bliannorlunda . Om detta uppseendeväckande handlande av ett avregeringspartierna har utrikesministern ingenting att säga. Jag menar att dettaminskar tilltron till regeringens auktoritet. Vad är det som gäller förframtiden? Är det regeringens bud som det framförs i propositionen och som viskall rösta på eller är det vad som sägs från det största regeringspartiet,? De säger ju mycket tydligt i sin reservation och också här italarstolen att man borde ompröva biståndspolitiken och att den kanskeegentligen inte borde utformas så som föreslagits i propositionen när detgäller exempelvis och . Trepartiregeringensauktoritet torde i många andra avseenden, som inte alls harmed de frågor vi debatterar att göra, redan vara tämligen urholkad. Jaghar väldigt svårt att förstå vilka skäl som kan finnas för att föra över densvaga tilltron till regeringens auktoritet på andra områden också på detutrikespolitiska området och därmed skapa osäkerhet bland våra mottagarländerom vad som verkligen är regeringens uppfattning. Är det den som står ipropositionen och som vi röstar på eller är det den som mycket tydligt kommittill uttryck från det största regeringspartiet, nämligen att man inte delar devärderingar som framförts i propositionen och att man tänker kommatillbaka och lägga fram andra anslagsförslag, som kommer att drabba våramottagarländer? Internationellt utvecklingssamarbete m. m. Jag haren känsla av att talarförganska få, när han hävdar sina ländervalsprinciper. Jag tror att ganska fåmänniskor i det här landet skulle känna den vrede han menar skulle bli följdenom man visste att det gick biståndspengar till exempelvis . BertilMåbrink säger att vi i stället borde koncentrera oss på och andraländer som enligt honom är viktigare. Jag tycker att och vpk:sståndpunkter i de här frågorna är så aparta att det är svårt att gå in i enseriös debatt om dem. Jag vill ändå, när det gäller den direkta frågan om vilkennytta biståndet gör i , bara påminna om det som GeorgÅberg berättade beträffande fiskeriprojektet i . Det projektet hadeju inneburit att man inte bara lärde befolkningen att fiska utan också att mandärigenom skapade den ekonomiska basen för bättre levnadsvillkor i störstaallmänhet, inkl. möjligheter att lära barnen att läsa, räkna och skriva. Det ärsådant, , som våra biståndspengar är till för och det är sådanaresultat som de ger i de länder där vi nu verkar. Först när vi kan visa att viinte når de resultaten med våra projekt är vi beredda att ompröva samarbetet.Om detta är dess bättre också ense, med det i sammanhanget heltointressanta vkp-undantaget. Vad sedan gäller har jag redan svarat på BertilMåbrinks fråga. Det är inte av politiska skäl som anslaget till iregeringens budget inte är detsamma som SIDA har föreslagit utan något lägre.Det är helt enkelt så att det mesta av våra pengar används för massa- ochpappersbruket Bai och att vi i takt med att det blir färdigt kan minskaanslagsgivningen. Men detta är inte detsamma som att vi skulle bortse från attVietnam hör till jordens fattigaste länder. I så fall skulle landet inte varavårt näst största mottagarland. Sedan är det en annan sak, - fast det talarju kommunister helst inte om - att vi har anledning att inte utdela små halvtvänskapliga örfilar utan att starkt fördöma den vietnamesiska utrikespolitiken.När Berfil Måbrink och andra i debatten talar väldigt mycket om behovet av attstödja länders oberoende kanske en tanke kunde gå till och till denrespekt som den vietnamesiska regeringen visar för strävan 4 protokoll 1979/80:132-133 Internationellt utvecklingssamarbete m. m. Möjligen skulle detta kunna leda till en och annan reflexion ävenhos . Sedan några ord till . Det är bra att viär överens om principerna för det svenska biståndet. Det är en styrka och enförutsättning för att vi skall kunna göra så pass stora insatser som vi ändågör - inte mätt i förhållande till behoven men i jämförelse med vad andraländer ställer upp med. Men tycker jag att litet grand av blygsamhetkunde vara på sin plats även för en socialdemokratisk talare. Det är ju intenödvändigt att varje gång som man påpekar att vi har den här enigheten säga attdet är en enighet på socialdemokratiska villkor. De principer som gällerfinns f. ö. att läsa i en proposition som jag själv signerade 1978. Jag påstårdärför inte att nu har enat sig kring biståndspolitiskaprincip, utan vad jag vill framhålla är att det rör sig även i den härpropositionen om riktlinjer som vi har kunnat enas om. Och de ser faktisktlitet annorlunda ut än motsvarande riktlinjer i tidigare propositioner. Vårakunskaper har fördjupats och verkligheten omkring oss har förändrats. Därförhar biståndspolitiken delvis en annan inriktning nu än . är bekymrad: Vilken politik ärdet somgäller? Ärdet den politik som regeringen talar för eller den som finnsåtergiven i reservation? Jag kan gärna hålla med om att detnaturligtvis är litet konstigt att ett regeringsparti kommer med en reservationav så pass principiell innebörd som den som här finns, men det får viacceptera. Eftersom frågan har rests finns det anledning att understryka detsjälvklara, nämligen att det är den politik som regeringen för som gäller. Detär också den politiken som moderata samlingspartiet har anslutit sig till - måvara att de kör med en annan linje i . (vpk) replik: svar talar ju för sig självt. Menlåt mig bara säga till när det gäller - berördehan inte. och det förstår jag - att mina uppgifter bygger på rapporter frånbiståndskontor och ambassaderom förhållandena i de här länderna och om hur illavårt bistånd dit stämmer överens med de biståndspolitiska målen ochprinciperna. Vad jag här gör är att jag hävdar och slår vaktom de biståndspolitiska målen och principerna. Från vpk:s sida anser vi demvara riktiga, och vi ansluter oss till dem. Vi menar att också dessa någorlundamåste stämma överens med praktiken. Det är ju vad det handlar om. Jag förstårinte varför är så ovillig att diskutera den saken här. Jag harkanske trampat på en öm tå, men jag anser att det är en av de viktigastehörnstenarna i vår biståndspolitik. Det måste vi ta upp och diskutera. Sedan säger ; Ja, men vi utbildar fiskare iBangladesh. Det är i och för sig bra, men vad blir det av det. när landetsmyndigheter sedan inte för någon sådan politik att man kan utveckla det vidare?Det är ju det faktiska förhållandet. Vidare säger , vilket visar den liberalakluvenheten och förvirringen: Det är ingen politisk handling att vi har sänktbiståndet till Vietnammed 35 milj. kr. Sedan hinner han inte mer än avsluta det förrän han säger attdet aren politisk handling-titta på de där elaka vietnameserna, som harockuperat ! Bestäm dig , , för vilket som skall gälla!Det är naturligtvis det sistnämnda: Det är ett politiskt ställningstagande.Och blir det givetvis på det sätt som vi befarar och som socialdemokraternabefarar att nästa land som kommer att utsättas blir , som också harockuperat ett annat land, nämligen . Vi kan säkert utgå från attmoderatreservationen kommer att få gehör - om ni då sitter kvar. Internationellt utvecklingssamarbete m. m. () replik: Det är klart att det är klädsamt medblygsamhet. Men om jag nu konstaterar fakta när jag talar om att de riktlinjersom gäller i stort sett överensstämmer med de riktlinjer som densocialdemokratiska regeringen formulerade 1970, då tycker jag inte att det äratt vara oblyg. Jag informerar ju om fakta. Jag tycker det är bra att vi är istort sett överens om biståndspolitiken, som vi är. Det är en styrka. Men jag citerade också inledningsvis vad om i den här kammaren 1976, då man ju förväntade sig att det skullebli andra bullar av när det gällde inriktningen av biståndspolitiken, dvs. detskulle bli andra riktlinjer än dem som den socialdemokratiska regeringen hadelagt fast. Det blev det inte utan vi har i stort sett samma inriktning - ochnaturligtvis får vi anpassa våra riktlinjer efter verkligheten. Det skulle kanske också varaklädsamt med enighet mellan de tre borgerliga partierna när det gällerbiståndspolitiken, men vi har konstaterat att den enigheten inte finns. bedyrar att han ansluter sigtill de riktlinjer som gäller för den svenska biståndspolitiken. Det är gottoch väl att han gör det, men han har uppenbarligen en helt annan uttolkning avdessa än resten av har. Därför är det bra att det inte finns någonrisk för att uttolkning blir svensk biståndspolitik. Det skullekomma att te sig mycket egendomligt i så fall. Vad sedan gäller menar tydligen attdet är uttryck för någon sorts kluvenhet eller förvirring att försöka göraåtskillnad mellan ett lands interna sociala ekonomiska politik och dessutrikespolitik. Han menar att vi skulle vara tvungna att avbryta biståndet omvi ogillade utrikespolitiken - det vore den logiska konsekvensen. Jag menarfaktiskt att vi kan, i precis de hårda ordalag som förtjänar, kritiseraVietnam för invasionen i som vi kan konstatera - precis somBertil Måbrink själv säger - att är ett fattigt land och att vi skallfullfölja ett biståndssamarbete med . finns det anledning att slå fast att detnaturligtvis kan bli en påfrestning på den svenska biståndsviljan om flera avvåra samarbetsländer skulle föra den här typen av utrikespolitik. Det är nuändå så att det är ett Internationellt utvecklingssamarbete m. m. demokratisktparlament som har fördelen att sitta i. Och det parlamentet ärberoende av människornas stöd. Våra möjligheter att satsa över 5 miljarder påbistånd är beroende av att människor ställer upp och accepterar det - inser attvi i har ett ansvar för människor också i andra länder. Men denförståelsen kan få sig en allvarlig knäck om länder som vi samarbetar medbedriver angreppskrig av den typ som för i . Detta kan manhävda utan att för den skull etablera någon sorts principer som skulle göra detnödvändigt för oss att låta det biståndssamarbete som vi menar skall varalångsiktigt anpassas efter tillfälliga utrikespolitiska konjunkturer. Förste vice talmannen anmälde att anhållitatt till protokollet få antecknat att han inte ägde rätt till ytterligarereplik. En väl fungerande informationsverksamhet ärett av de mest betydelsefulla fundamenten för att öka förståelsen för desvenska biståndsinsatserna i . Denna självklarhet framstod med allönskvärd tydlighet när de stora folkrörelserna - jämte missionen som långttidigare varit mycket engagerad på detta område - började aktivera sina storamedlemsskaror i arbetet för en aktiv u-landspolitik. Än lever bilden frånslutet av , då LO-ordföranden och TCO-chefen i spetsen för en bössinsamling på som blev inledningentill en framgångsrik insamlingsverksamhet över hela . Kampanjer av dettaslag blev en väckarklocka och ledde till ett allt djupare engagemang hos alltfler med känsla för de stora u-landsproblemen. Informationens grundläggande betydelse på detta områdeunderströks också i den biståndspolitiska utredningen som framlade sittbetänkande 1977, I betänkandet har man skrivit följande: "Vad avser informationsanslagets framtida utvecklingfinner utredningen det angeläget med ökningar som säkert bevarar anslagetsrealvärde på den nivå som det uppnår genom den föreslagna engångshöjningen,U-landspolitiken kan komma att kräva informationsinsatser som nödvändiggörreella anslagshöjningar," Denproposition som följde var lika positivt hållen som betänkandet, Åven i årets proposition - med den nuvarandeutrikesministern som undertecknare - görs en mycket positivdeklaration. Departementschefen hänvisar till tidigare beslut beträffandebehovet av ökade informationsinsatser och anför i propositionen bl. "Jag anser att dessa riktlinjer bör ligga fast.Verksamheten bör därför fortsätta i huvudsaklig överensstämmelse med nuvarandeinriktning. Målet för u-landsinformationen är därvid att utveckla människorskunskaper om och intresse för förhållanden av betydelse för utveckling.Därmed kan engagemanget för internationella solidaritetspolitikfördjupas." Dennadeklaration citeras även av den borgerliga utskottsmajoriteten i det betänkandesom ligger på bord. I ord säger de borgerliga ja - i handling säger deborgerliga nej. Den borgerliga majoriteten accepterar nämligen att detprocentuella påslaget för informationen blir betydligt mindre än förbiståndsanslaget i dess helhet. På s. 1 i utskottets betänkande, som ligger på bänkarna,citeras propositionen. Där omnämns att de samlade anslagen för internationelltutvecklingssamarbete föreslås till 5 015 milj. kr. för nästa budgetår. Dettainnebär alltså en ökning med 600 milj. kr. eller i förhållande tillinnevarande budgetårs anslag. Regeringen berömmer sig av att anslaget därmedmotsvarar något av bruttonationalprodukten. Vi delar den tillfredsställelsen beträffandemåluppfyllelsen. Men på s. 91 i samma betänkande erinras om att för budgetåret1980/81 beräknas ett medelsbehov av 20,9 milj. kr, för informationsverksamhet.Detta innebären ökning av informationsanslaget med 1 milj. kr. eWer endast5 % iförhållande till innevarande budgetårs anslag. Mot detta skall ställas de yrkanden som SIDA gjort i sinapetita. De ligger betydligt högre. Beträffande anslag till organisationernasinformationsverksamhet innebar SIDA:s förslag en höjning till 16 milj. kr.Regeringen har begränsat det till 14,3 milj. kr. Tyvärr får vi väl återigenuppleva att borgerliga ledamöter i och som också är ledamöterav kammaren villigt och glatt röstar mot sig själva efter att ha blivitöverkörda av regeringen. En sådan reducering av anslaget vill vi socialdemokraterinte acceptera, och därför reserverar vi oss även på denna punkt. Det sker ireservafion nr 17. Vi anser nämligen att det bör finnas överensstämmelsemellan ord och handling i regeringens sätt att handskas med dessa frågor. Itexten uttrycker regeringspartierna sin uppskattning av de enskildaorganisafionernas insatser, men i realiteten innebär ett bifall till denborgerliga utskottsmajoriteten att vissa projekt kommer i fara. Dessa projekthandlar om resurser för utbildning av u-landsinformatörer och visssymposieverksamhet i samma syfte. Det gäller i högsta grad en verksamhet somplaneras för nästa budgetår av LO och TCO i samarbete med ABF och TBV, Jag äralldeles säker på att liknande bekymmer också delas av andra organisationer medvilja att aktivera sina medlemmar för u-landsproblemen. Där finns också denstora konsumentkooperationen. Trots att stora grupper, som varu-landsintresserade, tycks ha överflyttat sitt intresse frånvärldssvältens problem till vårt eget lands energiproblem - med uttalade drömmarom nollfillväxt - rapporterar emellertid studieförbunden en glädjande ökning avantalet studiecirklar i ämnen med u-landsinriktning. ökade antalet studiecirklar från3 547 till 3 912 i dessa ämnen. Det betyder en ökning med 365 studiecirklar påett enda år på det här ämnesområdet. Enligt vår mening finns det all anledningatt ta fill vara det ökade intresset för u-landsproblemen. För ossreservanter framstår det som helt naturligt att inte minst i det här Internationellt utvecklingssamarbete m. m. InternationeUt utvecklingssamarbete m. m. läget med kärvare ekonomiskt klimat böru-landsinformationen få nödvändiga resurser. Anslagsbehovet måste också sesmot bakgrunden av en vidgad biståndsverksamhet, och det vore ett allvarligt felatt inte låta informations-anslaget följa med höjningen av biståndsanslaget istort. Bifaller kammaren utskottsmajoritetens förslag, hållerinforinationsansla-get inte ens jämna steg med den inflationstakt vi fått vänjaoss vid . Mot bakgrunden av att vi bör leva upp till vadsom tidigare anfördes i den biståndspolitiska utredningen och mot bakgrunden avvad som och sagts i regeringens propositioner beträffande detväxande informationsbehovet yrkar jag bifall till de socialdemokratiskareservationerna och vill med mitt inlägg särskilt markera vad som sägs i reservationnr 17. INGRIDSUNDBERG (m); Ingången innebär ingång i ettnytt utvecklingsårtionde. Genom en tillbakablick kan vi konstatera vad somunder åstadkommits på utvecklingsområdet relaterat till denursprungliga strategin. Bilden blir då mörk. För de fattigaste harbruttonationalproduktsökningen per capita begränsats till ,motsvarande kanske . Skillnaden mellan rikare och fattigare harfortsatt att öka. Skillnaden mellan fattiga och rika / har ocksåökat, och det utländska resursflödets andel i investeringarna i de fattigasteu-länderna har minskat. De ekonomiska utsikterna inför tredje utvecklingsdecennietger bara ett svagt hopp om förbättring. Alltför stor befolkningstillväxt, förlåg livsmedelsproduktion, ökad arbetslöshet och stigande urbanisering är någraav de problem som måste lösas inom ramen för en expanderande internationellhandel, ökade finansiella flöden och ett ökat ekonomiskt beroende ländernaemellan.