prot · G309132 · 1979-12-31 00:00:00 — Och det är ett klartbesked- det är ingenting att säga om det. Då vet vi att detta är vpk:smålsättning. Socialdemokraterna har både i den här frågan och i andravacklat mycket, och de gör det nu också. De sneglar litet grand på att maneventuellt skall ge pengar för en del andra syften också. Det är klart attstödet till hade en stark politisk anknytning, och den anknytningen ökadeju längre det gick. Eftersom glädjande nog ökade sina inkomster per capitaoch bruttonationalprodukten var det mindre och mindre motiverat med detta stöd.men socialdemokraterna fortsatte i alla fall och ville ge stöd till . Vad är då "fattiga människor" för något? Ja.enligt FN räknas länder där medelinkomsten är per capitasom fattiga länder. Och den största delen, , av det svenskabiståndet lämnas till sådana länder och människor som är fattiga. Men skall vi gå in på andra principer, då gäller det heltandra värderingar. Skall vi ge politiska bidrag, då skall vi inte kalla det föru-landshjälp, utan då skall vi säga att det är politiska bidrag som vi ger tillregimer som vi tycker passar våra åsikter. Det är ett klart besked, men dåskall man inte längre kalla det u-landshjälp. Det är också detta som har gjort att vissa frågor omLatinamerika ter sig främmande för oss. I socialdemokraternas reservation omJamaica och är ju inte motiveringen att det skulle varasärskilt fattigt i dessa länder. Det heter ju: "Den utveckling mot demokratisom trots stora svårigheter ägt rum i dessa länder kräver aktiva svenskasolidaritetsinsatser." Det aren annan målsättning det också. I och försig är den lovvärd, men då får vi omvärdera hela biståndet. När vi ser att detär fråga om en fin utveckling som leder till demokrati skulle vi alltså hjälpa,och det kan jag varmt instämma i. Men då rör det sig inte längre om u-hjälputan om någonting annat. Då tänker vi inte på de fattiga människorna. per capita är ju fattiggränsen. Man kan sehur hög levnadsstandarden är i de här länderna. har mer än fem gångerså Stor bruttonationalprodukt per capita, nämligen per capita istället för fattigdomsklientelets eller därunder. Dominikanskarepubliken har ungefär fyra gånger så stor bruttonationalprodukt per capita,nämligen . Därmed hör inte till de fattigaländerna, även om landet inte heller hör till de rika. har fått litetsämre förhållanden men ligger i alla fall vid percapita, dvs. fyra gånger mer än per capita-inkomsten bland de fattigaste påjorden. I den socialdemokratiska reservationen om bredaresamarbete med står det bl. a. följande: "Eftersom ingabiståndspolitiska skäl föreligger "Visst finns det sådana skäl. har länge, utan att ha berört Cubasutrikespolitik, framhållit att lyckligtvis fått en så god ekonomi attandra länder kan behöva biståndet bättre. citerade ett uttalande av mig om att viborde ändra u-landspolitiken. Och visst har vi förändrat vår u-landspolitik.Det är inte samma målsättning som 1970. Det jag först talade om- att detövergripande målet är att de fattiga människorna skall ha stödet - har kommitin som ett nytt moment. Vi har också råkat i det läget att ett par länder.Tunisien och , har fått det så pass mycket bättre att vi har ansett osskunna avveckla stödet. Socialdemokraterna accepterade ju också detta. Niföreslog ju ett stöd på 70 milj. kr, och fick avslag. Följande år fattadessedan beslut om en avveckling, och då hade ni ingenting att invända. Ni haralltså inte konsekvent hållit fast vid att det skall utgå ett stöd, vilket vpkhar gjort. Vpk har fortsatt att yrka på ett stöd på 70 milj. kr,, oavsett omCuba klarar sig bra eller ej. Man skall, enligt vpk;s mening, i alla fallfortsätta med bidraget. Det äri och för sig fullt förklarligt, men då får man ta ståndpunkt på det sättet istället. Detta är alltså bakgrunden till att vi inte ansett att detär så befogat att ge mera stöd till . InternationeUtutvecklingssamarbete m. m. Internationellt utvecklingssamarbete m. m. I anknytning till talade omflyktingfrågorna. Här rör det sig om en mycket behjärtansvärd sak, och Sverigehar hjälpt vid alla tillfällen då det har varit nöd ute i världen, vare sig detnu gällt allmän flyktinghjälp eller Palestinaflyktingarna. Vilka det än harvarit fråga om har försökt att hjälpa. Men föreslår ju intesocialdemokratin så stora summor. har rätt när hon säger attdet har rått stor enighet. Egentligen har det föreslagits mycket små summor.Ser man på de enskilda fallen kan man konstatera att summan i ingen av desocialdemokratiska reservationerna överstiger av u-landshjälpen.Justeringarna är inte större. När det gäller flyktinghjälpen har det juföreslagits en höjning med 5 milj. kr. kr., och det kan väl varamotiverat. Det är ju ingen större summa. Dessutom bör man observera utskottetsuttalande att detta inte är sista ordet beträffande denna hjälp. Det skrivs jui utskottsbetänkandet att utöver vad som tidigare anslagits lämnade Sverigeunder budgetåren 1978/79 och 1979/80 ytteriigare 11 milj, kr, i humanitärtbistånd. När det gäller hjälp till flyktingar är det mycket lämpligt att tamedel ur katastroffonden. En flyktingström över till det andra landet kan juuppstå mycket snabbt, och detta är en händelse av ett sådant slag att man kanta från katastrofposten. Även när det gäller har man förslagit enförbättring. Men där kan man iaktta en glidning i skrivningen i densocialdemokratiska reservationen, I reservationen skriver man: "I budgetpropositionen föreslår regeringen en ram förbiståndet till , som är mindre än vad man redovisar i form avinsatser." Man gör alltså inte samma jämförelser där. Man jämför med deinsatser som gjorts. Men därtill kommer vad utskottet sagt i det här fallet: "I budgetpropositionen föreslås att 30 milj. kr.anvisas för humanitärt bistånd i . Det är samma belopp som gällerför innevarande budgetår." Men så tilläggerutskottet: "Det framgår emellertid av propositionen attregeringen räknar med att därutöver vid behov kunna ta i anspråk medel urkatastrofposten för humanitära insatser i ." Detta bestyrker vad jag sade tidigare, nämligen att dettainte är sista ordet i fråga om . Man kan visst göra mer.Katastroffonden har vi för sådana ändamål. Jag kan alltså inte finna att det finns någon motiveringoch heller inte något stöd för att öka dessa anslag till , såsomsocialdemokraterna föreslagit i sina reservationer. Det har förts en välövertänkt politik i detta fall. Det finns tyvärr massor av fattiga människor ivärlden och många fattiga länder. Visst skulle jag i flertalet fall önska attvi kunde öka på anslagen med 5,10, 50 eller ändå fler milj. kr. Det gåralldeles utmärkt att säga det. Menar man enig om ramen för det totala stödet,får man ta dessa miljoner någon annanstans. Det är möjligt att man då tar dessamiljoner från andra fattiga människor. Vi står här inför en avvägningsfråga;Vem skall vi egentligen hjälpa? Vpk har attackerat . Detta land ligger allralägst på den internationella listan närdet gäller per capita-inkomst. De somhar per capita räknas enligt FN till fattigklientelet.Bangladesh ligger på per capita. Kan man ge dessa människor hjälputan att regimen får nytta av det, t. ex. genom fisket som taladeom, anser jag att man skall göra det. Då får man inte stirra sig blind på attdär är en regim som vi inte på något sätt accepterar. Man kan hjälpa denfattiga människan som svälter. Det är det som är ledmotivet i centernsinställning till u-landspolitiken. har redan redogjort för den enda reservationvi har. Vi anser att ett ekologiskt institut bör upprättas. Vi skall intehjälpa bara med pengar och prylar. Det finns mycket annat vi kangöra. Vi kan t. ex. varna dem för de misstag som vi har begått. Det gällerframför allt resurshushållningen och de ekologiska frågorna. I centernsreservation föreslås att vi skall ta ett steg på den vägen. Jag ber att få yrka bifall till reservation 1och i övrigt till vad utskottet hemställt. Internationellt utvecklingssamarbete m. m. (vpk) replik: är jutalesman för , men jag vet inte riktigt om det är ellerTorsten som representerar politik. Men jag får väl ta fastapå inledande och avslutande resonemang. Jag kan bara dra enslutsats av det, nämligen att måste ändra ländervalet och ifortsättningen ge bistånd fill , och Nordyemen. Jag kan intedra någon annan slutsats av resonemang. GERTRUDSIGURDSEN (s) replik; När läser detta att detallmänna målet för allt bistånd är att bidra till att höja levnadsnivån för defattiga människorna låter det nästan som om han framställer det som någotcenterpartistiskt påfund. Jag tror att alla är och har varit överens om denformuleringen. Låt mig citera något som stod i propositionoch som också återfinns i utskottsbetänkandet /79:1: "Solidaritet medde fattiga människorna i den tredje världen är tillräckligt motiv för ettomfattande svenskt biståndsprogram. Denna uppfattning fastslogs av riksdagenredan år 1962." För att iaktta den blygsamhet som efterlysteskall jag inte tala om vilken regering som satt vid makten då. Jag citerade här vad sade 1976 i dennakammare: "När den biståndspolitiska utredningen har lagt fram sittbetänkande måste en omprövning ske av hela den svenska biståndspolitiken. Detär alls inte säkert att de nuvarande principerna i så fall kommer attgälla." Det är inte samma målsättning, säger . Men litetlängre fram i sitt anförande säger han att det är stor enighet ombiståndspolitiken. Ja, , om det inte vore samma målsättning somden vi en gång föreslagit, skulle vi inte ha den stora enighet som råder i sågott som alla frågor. 5 protokoll 1979/80:132-133 InternationeUt utvecklingssamarbete m. m. Det som sade om länderna i Karibienkommer att ta upp i sitt anförande. () replik: När man skall ge u-hjälp är det många faktorerman skall iaktta. Vi kan förvåna oss över att vi inte hjälper vissa länder. Mendetta har också ett internationellt perspektiv. Vi måste undersöka vad man göri , , , osv. för att hjälpa på vissa platser. Detfinns alltså en viss internationell uppdelning. Vi har t. ex. aldrig gett någonhjälp till , utan vi har ägnat oss åt . Därför finns detländer som vi inte observerat, även om de är fattiga. Dessutom är vi, , ett litet land. Jag saderedan i mitt första anförande att det blir fråga om en avvägning när det gällervalet av mottagarländer. Vi kan inte sprida ut vårt bistånd på en förfärligmassa länder - vilka de nu är och vad de heter. Sedan är det naturligtvis viktigt att man skall se tillhuvudsyftet. Om nu helhjärtat instämmer i centernsmålsättning ända sedan u-hjälpen började - professor var kanskeden främste företrädaren för att vi skall ge hjälp till de fattiga människorna- så är det bra. Även om denna målsättning fastslogs 1962 fullföljdes denganska dåligt på grund av att man gav politiska bidrag i stället. Det är kanskedet som är skillnaden mellan och socialdemokratin. Men är vi nu helteniga om den saken, blir det kanske lättare att samarbeta i fortsättningen,dvs. om vi sätter som det främsta målet att vi skall hjälpa de fattigamänniskorna. Denna målsättning har vi följt och ger nu i sådana bidrag. Vibör fortsätta att följa den linjen och inte geoss in på att lämna politiskabidrag. I så fall blir vi i fortsättningen överens om hur vi skall göra medu-landsbiståndet. (vpk) replik; är som en envis papegoja. Hantalar om att vi skall hjälpa de fattiga människorna. Det är vi ocksåöverens om, . Men detta är uppenbarligen bara en läpparnasbekännelse av . Bevisligen är han med och aktivt pläderar föratt vi skall ge hjälp till länder som har regimer som bedriver en politik sominte når ut till de fattigaste människorna. Jag har i mitt huvudanförande och imina repliker pekat på , , och som exempel.SIDA;s och UD;s egen personal på platsen har i dokument efter dokument visatatt de fattiga blir allt fattigare och de rika allt rikare i nämnda länder. Mendetta vill inte diskutera, utan han för ett annat, konstigtresonemang. Det är inte första gången jag har hävdat detta. Jag har imånga biståndsdebatter i påvisat att förhållandena är dessa och attproblemen förvärras. Det finns en avgrundsskillnad mellan om att man skall hjälpa de fattiga och förhållandena sådana de är ipraktiken, TorstenBengtson har inte reserverat sig mot att man ökar bidraget till Bangladeshtill 130 milj. kr. När det däremot gäller ett land som , som är fattigtoch som bedriver en utvecklingspolitik, som överensstämmer med alla mål - ävende övergripande mål som här tog upp -är medoch prutar bidraget. Man vill straffa bara därför att landet tvingatsslå till mot en brutal regim som , som ständigt attackerade Vietnamunder . Enligt folkrätten har, , såväl somTanzania rätt att slå tillbaka mot angripare. Däremot har man enligt folkrätteninte rätt att vara kvar i ett land, men vad är alternativet när detgäller ? Ni som så intensivt attackerar kan bidra fillatt kan komma fillbaka till . Så kan det i realiteten bli, omni fortsätter att argumentera och driva propaganda på det sätt som ni nu gör. InternationeUt utvecklingssamarbete m. m. TORSTENBENGTSON (c) replik: Det är bara att instämma i att det är enavgrundsdjup skillnad mellan våra åsikter i fråga om u-hjälp. Av motion 1625framgår ju klart att vpk anser u-hjälpen vara "det effekfivaste bidragetvi kan ge till strävandena att bygga upp en socialistisk värld". När inte får tillfredsställande svar gerhan sig i stället ut på andra marker, och naturligtvis tyckte han illa om detsvar som jag gav. Jag talade om de fattiga människorna. Och jag kanerinra om det som Lundastudenterna en gång sade; Att äta är detsamma som attsvälta, bara tvärtom. Men vill inte tala om de fattigamänniskorna, utan han talar om socialistiska regimer och om att det är dithjälpen skall ges. När det gäller Pot-regimen, som en gång kallades fören befrielserörelse, vill jag upplysa om att vi från svensksida aldrig har sagt att vi skall ge u-hjälp till länder som är i strid. Ochdet tänker vi inte göra i fortsättningen heller. Sådan u-hjälp är ossfrämmande. Om den existerar för vpk, kan jag genast säga ifrån att det förcenterns del är fullkomligt främmande att ge u-hjälp för stridsåtgärder. "Blandade krediter" är ett nyttinslag i vår biståndsdebatt. Att regeringen öronmärker 60 milj. kr. för dettaändamål innebär att tvingas ställa upp och betalahandelsdepartementets exportfrämjande verksamhet. Det innebär också det slutligasammanbrottet för folkparfiets ambitioner att bestämma den borgerligabiståndspolitiken. Denna biståndspolitik har efter 1976 utmärkts av en ökadkommersialisering. Syftet med de svenska biståndsprogrammen är numerauppenbarligen inte bara att främja utvecklingen i de fattiga länderna.Målsättningen att ge svenska företag ett handtag och att främja svensk exportspelar en allt större roll i biståndsverksamheten. När regeringen i åretsbiståndsproposition reserverar 60 milj. kr. för dessas, k. blandade kreditertar man ytterligare ett rejält kliv i denna riktning. "Blandadekrediter" är en översättning från franskan, och det är en Internationellt utvecklingssamarbete m. m. omskrivningav det enkla faktum att man använder biståndspengar för att göra svenskaexportvaror billigare för köpare i . Köparen från u-landet behöverinte betala hela priset för importen från . De svenska skattebetalarnafår svara för mellanskillnaden. Detta rubriceras sedan u-hjälp, men ärnaturligtvis i första hand en ren handels- och näringspolitisk insats. Utrikesministern sade i sitt anförande att visocialdemokrater missar poängen, när vi talar om de s. k. blandade krediternasom en kommersialisering av biståndet. Han motiverade de s. k. blandadekrediterna med att de mobiliserar nya resurser för . Logiken i detresonemanget bör granskas. Vad vi här talar om är 120 milj. kr. avbiståndsmedel på årsbasis. Dessa 120 milj. kr. kan överföras till någrau-länder, antingen i form av obundet bistånd eller också i form av biståndbundet till upphandling av vissa svenska varor eller tjänster. Ett villkor fördessa varor och tjänster skall vara. enligt den utredning som lades fram iförra veckan, att de mer eller mindre låser till ytterligare importav svenska varor. Detta sägs faktiskt i klartext i rapporten. påstår att 120 milj. kr. i bundet biståndär av större värde för än om det överförs i obunden form. Det brukarinte ens hävda i sin advokatyr för bistånd till de svenskaföretagen. Obundet bistånd ger frihet att köpa där det är billigastoch mest gynnsamt för dem. Det är därför biståndsvolymen blir större vidobundet bistånd. Genom att binda biståndet till svenska leveranser sjunkervärdet av de svenska biståndskronorna för . Detta är den logik somlegat bakom folkparfiets energiska agerande för en avbindningav biståndet. har gjort en helomvändning i denna fråga.Folkpartiet har högervridit sin biståndspolitik . Det främsta argumentet för s. k. blandade krediter är attandra västliga industriländer använder biståndspengar för liknande ändamål. Detgör det svårare för svenska företag att konkurrera på den växandeu-landsmarkna-den. Syftet är alltså rent kommersiellt. En interdepartemental arbetsgrupp under ledning avtidigare statssekreteraren, numera ambassadören , presenteradei en rapport, "Blandade krediter- förmånlig kreditgivning isamband med svensk export till ". Ds H 1980:3. Det är alltså handelsministern som beställt en utredning idet vällovliga syftet att främja svensk export till . När man läserrapporten slås man av det ömsinta intresset för behov ochönskningar. Syftet är naturligtvis att motivera varför man vill användabiståndspengar för att främja svensk export. Handelsministern har- långt innanutredningen ens lagts fram - lyckats lägga beslag på 60 milj. kr. avbiståndsanstagen för blandade krediter, och det gäller bara ett halvt budgetår.Årsvolymen kan alltså uppskattas till ca 120 milj. kr. Det är inte litetpengar, och den summan speglar naturligtvis växande inflytande iregeringen. Förra gången herrar och taladesig varma för behov gällde det IDB. Biståndspolitiska motiv fickäven den gångenskyla över de kommersiella intressena. Men när det gällde IDB lyckades herrarUllsten och stå emot trycket. tvingades därmedbetala IDB-notan ur den egna kassan. är starkare, och de armafolkpartisterna i UD får bevittna hur tar för sig urbiståndsanslaget för att finansiera sin exportfrämjande verksamhet. De s. k. blandade krediterna hör inte hemma ibiståndsdebatten. De borde inte behandlas i utrikesutskottets betänkande. Dehör hemma i näringsutskottet och bör flnansieras med medel som går . Det är mycket möjligt att denna form av exportfinansieringär både lämplig och nödvändig för att slå vakt om svenska intressen påvärldsmarknaden. När andra länder gör sin export till billigare medsådana här metoder måste kanske hänga med. Men det är då naturligtvisen bedömning som får göras från näringspolitiska och handelspolitiskautgångspunkter. Det har inte någonting med biståndspolitik att göra. Det är beklämmande att den borgerliga majoriteten iriksdagen på det sätt som här sker diskrediterar den svenskabiståndsverksamheten. Visst har en del andra västliga industriländer rubriceratexportfrämjande åtgärder som u-hjälp, men svenska representanter har vidotaliga tillfällen i internationella sammanhang argumenterat för en avbindningav biståndet. Syftet har varit att höja värdet av biståndet. Obundet biståndanses ju av alla vara den bästa och mest effektiva formen av bistånd. Enobunden biståndskrona är värd mycket mer för mottagarlandet än en bunden. Dettahar varit något av en profilfråga för folkparfiet i biståndsdebatten. Det förslag om biståndspengar till blandade krediter somvi skall besluta om och den proposition i ärendet som kommer senare i årär en definitiv bankruttförklaring av biståndspolitik. Det ärtydligen ett så vitalt intresse för att det som redovisas sombistånd i budgeten motsvarar av BNP att partiets UD-baserade ledning ärberedd att räkna in även helt andra saker än bistånd under den rubriken. Deväljare som trodde att engagemang för biståndsfrågorna var genuintoch ideologiskt förankrat får här besked om motsatsen. Men folkpartietsförtroendekapital i biståndsfrågan hos dessa grupper var tydligen en blandadkredit med som främsta förmånstagare. Vi socialdemokrater har krävt att Sverigesandel av bidragen till skall minskas. Kravet har avvisats avden borgerliga majoriteten i utrikesutskottet och i . Den sakligatyngden i våra argument hardock inte varit utan verkan. Regeringen ansluter signu till vår linje. Den svenska andelen av IDA:s sjätte påfyllnad föreslås bli3,mot tidigare 3,. Våra IDA-bidrag är trots denna neddragning mycket stora -ställda i relation till flertalet andra länders - och de ökar under innevarandetreårsperiod med drygt en kvarts miljard. Det är därför angeläget attregeringen inte ger upp ansträngningarna att reformera . Utskottet bifaller pås. 38 och 39 i betänkandet den socialdemokratiska motionens Internationellt utvecklingssamarbete m. m. Internationellt utvecklingssamarbete m. m. Synnerligen skarp kritik riktas mot Världsbankschefen beslut attavstänga från IDA-lån. Handlingssättet erinrar om Världsbankensagerande mot regering i . Även stoppet förIDA-lån till beror på påtryckningar från . Därmed markeras på nyttUSA;s förmåga att styra ;s verksamhet enligt sina önskningar. Det är genant att vår borgerliga regering inte tog uppdenna sak i budgetpropositionen, och utskottets skrivning om får därförnärmast karaktären av en reprimand också mot regeringen. föreslår en kraftig förstärkning av deninternationella kreditgivningen på mjuka villkor. Att den föreslår skapandetav ett nytt organ vid sidan av och dess antyder att dennagrupp av högst kompetenta och välinformerade bedömare - där socialdemokraternainte är i majoritet - enhälligt ansluter sig till tankegångar som här iriksdagen framförts från socialdemokratisk sida. Vårt förslag om ökade svenska bidrag till FN:skapitalutvecklingsfond - 10 milj. kr. mer än regeringen - är en ytterligaremarkering av denna grundinställning. Det är beklagligt att satsningen på FN:skapitalutvecklingsfond dröjer. Att den kommer är mycketsannolikt. Det är bara synd att inte tar ledningen. Under punkten Särskilda program redovisas en mängd olikaverksamheter, främst s. k. ämnesinriktat bistånd. Den ämnesinriktadeverksamheten har vuxit kraftigt och tagit en stor del av SIDA:s personellaresurser i anspråk. Det har skett på bekostnad av det direkta biståndet tillprogramländerna. Regeringen tycks ha upptäckt det negativa i denna utvecklingoch anser nu att verksamheten under Särskilda program inte skall få breda utsig mera . Vi socialdemokrater menar att SIDA redan nästabudgetår bör koncentrera det ämnesinriktade biståndet och att anslaget därförkan göras 45 milj. kr. lägre än vad regeringen föreslår. Det skulle också göra detmöjligt att använda SIDA:s personal mer effektivt. Jag yrkar bifall till reservationerna 2, 13, 15 och 16. Under detta anförande övertog andre vice talmannen ledningen av kammarens förhandlingar. Om lät bli att ta i såförskräckligt när han gör sina randanmärkningar kanske han skulle göra ettstarkare intryck. säger att det är skandal att regeringen intehar brännmärkt för att man stoppade hjälpen via till . Jag vetinte i vilket sammanhang menar att det borde ha skett. Vi ansågatt det borde ske när beslutet fattades, och vid det tillfället framförde viockså vår kritik. Så något om kapitalutvecklingsfonden. Det är riktigt attdet är en bra fond. Därom råder inga delade meningar. Det är också riktigt attdet är en fond som har mer pengar än den kan göra av med, därför att deninte fungerar.Att i det läget öka på anslaget genom svenska bidrag finner vi inte särskiltvälbetänkt. Vi anser att vi trots detta kan gå ut och försvara vår progressivabiståndspolitik även om har motsatt uppfattning. Men det var inte det som var huvudnumret i , utan det var det här med kommersialiseringen av biståndet. Han fördei första hand fram tanken på att införa någon form av s. k. blandade krediter.Man brukar säga att bistånd skall fungera som en hävstång, och det gör detockså.