prot · G309110 · 1979-12-31 00:00:00 — Den omständigheten att denkemiska industrin har haft stor betydelse för att få fram läkemedel, behändigahushållskemikalier och effektiva bekämpningsmedel bör inte hindra oss att varapå vår vakt mot risker och föroreningar som leder till att människor och naturskadas. sade en borgerlig ledamot av jordbruksutskottetatt han var mycket orolig över den minskande mängden vilt i markerna och överden ökande mängd föroreningar som man kunde finna i inälvorna pä slaktat vilt.Vissa inälvor var faktiskt otjänliga som människoföda på grund av kemiskaföroreningar. Och det finns verkligen anledning att känna oro . Myckethöga halter av luftburna tungmetaller har uppmätts på många håll som en följdav okontrollerade mindre utsläpp . Och så är det på många områden, där kemiska ämnen spridseller används utan kontroll av avfall, restutsläpp, urlakning ochförbränningseffekter. Därför vill också socialdemokraterna i anslutning tillårets budgetproposition från ge vaddet begär för naturvårdsforskning. Det gäller bl. a. forskning om ekonomiskastyrmedel i miljöpolitiken och projekt om luftföroreningar i tätortsmiljön. Omvi endast ger de 38 miljoner som regeringen har föreslagit ochden borgerliga majoriteten i utskottet har godkänt, finns det risk för attpris- och löneökningarna slukar hela ökningen utan att det blir några nyaforsknings- Anslaginom jord-bruksdepartemen -tets verksamhetsområde Det tycker vi skulle vara allvarligt, och därför vill vi geytterligare ett bidrag för att man inte skall skruva ned takten inomnaturvårdsverket. Vi anser att verket skall få det anslag som det har begärt pådetta område. Det är inte fråga om något överbud från vår sida. Vi har iprutningsförslag på olika huvudtitlar täckt in de höjningar som vi nu föreslårpå miljövårdsområdet, som vi tycker skall prioriteras. Meddetta, fru talman, yrkar jag bifall till reservationen 7, som alltså vill genaturvårdsverket ytterligare 1,1 milj. kr. Punkten46 gäller anslag för undersökning av hälso- och miljöfarliga varor, främstundersökning angående bly, kadmium och bekämpningsmedel. Det är ämnen som justnu är mycket uppmärksammade i diskussionen om kemiska ämnens miljörisker. på ett anslag som bedömer ha utomordentligtstor betydelse i miljövårdsarbetet - det måste innebära brist på förutseendehos regeringen. har det i energidebatten talatsmycket om cancerogena effekter av förbränning. Och när det behövs medel förundersökning så prutar man på anslagen. Dethar varit en socialdemokratisk tradition att alltid geproduktkontrollnämnden alla ekonomiska resurser som den önskar för attfullfölja sitt kontroll- och registreringsarbete när det gäller kemiska ämnen.Vi vill med detta visa hur allvarligt vi upplever de kemiska miljöfarorna.Denna goda vana tänker vi inte svika heller. Även i ett hårt budgetlägemåste miljövårdsarbetet forceras. Med detta, fru talman,yrkar jag bifall fill reservation nr 8. Jaghade egentligen tänkt säga något också om punkten 31 angående bekämpande avsmittsamma husdjurssjukdomar. Men då det ämnet har tagits upp idebatten och då även en ledamot från skall beröra de speciellaproblem som finns på detta område skall jag avstå. I övrigt vill jag mycketstarkt framhålla att jag yrkar bifall också till den reservation som föreliggervid denna punkt. Socialdemokraterna i jordbruksutskottet har avgett fyra reservafionertill utskottets betänkande nr 29 såvitt avser anslagen under rubrikenSkogsbruk. Två av dessa reservationer, nämligen de som avser bidrag tillskogsvårdsstyrelserna och bidrag till skogsvård, innebär att vi begärtanslagshöjningar i syfte bl. a. att möjliggöra en önskvärd höjning av ambitionsnivåni skogsvårdsstyrelsernas verksamhet och bidragsverksamheten över huvud taget.De här förslagen har ställts mot bakgrund av det önskvärda i att åstadkomma enökad virkesproduktion som kan hjälpa oss att komma ur det besvärliga läge somvår skogsindustri hamnat i. Föratt inte ytterligare belasta en hårt ansträngd budget har vi föreslagit attdessa anslagshöjningar skulle finansieras genom en höjning av skogsvårdsavgiften.Mot den bakgrunden har vi stannat för att göra de reservationer som innebär anslagshöjningarsom är villkorliga i förhållande till kammarens behandling av skatteutskottets betänkande nr 30 med anledning av socialdemokraternasmotion om höjning av skogsvårdsavgiften. Eftersom kammaren avslagit densocialdemokratiska reservationen i nämnda betänkande har de tvä reservationertill jordbruksutskottets betänkande som jag nu talar om - nr 2 och nr 3 -automatiskt fallit. Jag kommer därför, fru talman, inte att yrka bifall tilldessa reservationer utan uppehåller mig i fortsättningen vid reservafionerna 4och 5. I reservation nr 4, som är rubricerad på samma sätt somreservation nr 3, har vi reservanter ställt oss bakom ett krav som förts fram ien länsmotion. I motion 1372 av oss socialdemokrater på Värmlandsbänkenhar vi, på grund av det ytterst allvarUga sysselsättningsläget i , bl.a. krävt intensifierade skogsvårdsinsatser som skall komma hela länet fillgodo. Vi har alltså föreslagit att ett sådant särskilt stödskall kunna utgå för länets samtliga 16 kommuner under budgetåren1980/81-1982/83. Den socialdemokratiska utskottsgruppen har i likhet medmotionärerna ansett att det föreligger ett stort behov av att nyaarbetstillfällen skapas i och delar de synpunkter som förs fram imofionen. Om bifaller kravet på särskildaskogsvårdsinsatser i , så vet vi att vi har att se fram emot ettåtgärdsprogram som kommer att bli av största vikt för denna i såviktiga basnäring. Ett tillfälligt stöd av den här karaktären skulle bli envärdefull injektion i en för länet ytterst prekär situation. I denna för sysselsättningen i såviktiga fråga hoppas jag att vi reservanter får stöd av våra borgerligalänskolleger. Jag erinrar mig det löfte som bl. a. , som jag vethar begärt ordet, gav under valrörelsen, nämhgen att rösta på alla förslag häri som gagnar . I en debatt med ordföranden ivårt partidistrikt. , förnyade detta löfte. Ochnu hoppas jag verkligen att infriar sitt två gånger avgivnalöfte till alla dem som är beroende av arbetstillfällen i det värmländskaskogsbruket. Slutligen vill jag beröra reservation 5, som gäller stödtill byggande av skogsbilvägar. I motion 1847 har mofionärerna pekat på behovet av attkunna hålla avverkningarna på en normal nivå. Det är nödvändigt dels för attkunna upprätthålla sysselsättningen inom skogsbruket, dels för att kunna förseskogsindustrin med vedråvara. En förutsättning härför är att skogsbilvägnä-tetbyggs ut kraftigt. På grund av skogarnas ålderssammansättning utgörs en stordel av avverkningarna av slutavverkningar. En mycket stor del av dessa skogarligger i fortfarande väglösa områden. Samfidigt behöver skogsbilvägnätet i Syd- ochMellansverige rustas upp. Detta behov gör att en stor del av ordinarie anslagtill skogsbilvägar destineras till dessa områden och att det ekonomiskautrymmet för skogslänen blir för litet. Vi reservanter delar därför motionärernas mening attregeringen som en regionalpolitisk åtgärd bör överväga att öka anslagen tillskogsbilvägar i 10 protokoll 1979/80:109-110 skogslänen inom ramen förarbetsmarknadspolitiska åtgärder. Visserligen ligger denna prövning inomarbetsmarknadsutskottets ansvarsområde, men eftersom denna fråga i lika höggrad är en skogspolitisk fråga anser vi att motionärernas förslag bör stödjas. Med det anförda ber jag att få yrka bifall till reservationerna 4 och5. OLLEERIKSSON (c): Under punkten 50 i jordbruksutskottets betänkande 29 behandlas bidragtill kalkning av sjöar och vattendrag. Trots ett ansträngt budgetläge föreslåsi årets budgetproposition en uppräkning av anslaget med 5 milj. kr., ochjordbruksutskottet har i betänkandet ingen annan mening än föredragandestatsrådet. Imotion 1753, som behandlas under nämnda punkt i betänkandet, yrkas attriksdagen skall uttala att en höjning av anslaget med 5 milj. kr. bordemöjliggöra för att i större utsträckning än hitfillsfillstyrka i statsbidrag till kalkningsprojekt i bl. a. svårtförsurningsdrabbade kommuner. Jordbruksutskottetskriver välvilligt - och det är tacknämligt - men vill inte riktigt ta tag ifrågan, som gäller en generösare tillämpning av möjligheten till 100-procentigtstatsbidrag till svårt försurningsdrabbade kommuner. Många mindre kommuner ochfiskevårdsområden som söker statsbidrag till kalkningsprojekt har ju med sinabegränsade medel och resurser svårigheter att svara för av kostnaderna.Och många anser sig inte heller ha några möjligheter att över huvud taget sökastatsbidrag pä grund av att den egna insatsen blir för stor. Erfarenhetenfrån ett mångårigt arbete i ett stort fiskevårdsförbund har gett mig goda skälatt ta upp dessa frågor, som rör nämnda statsbidrag och den förordning somgäller. Jag ser det också som en rättvisefråga, då många kommuner är hårdaredrabbade än andra. Jag kan t. ex. inom mitt eget fiskevårdsförbunds område pekapå kommun, som har ett befolkningstal på knappt 6 000 invånare och sominom kommunens gränser har drygt 350 sjöar. Av dessa är många svårtförsurningsdrabbade. Den egna insatsen blir här mycket större per invånare änden blir i kommuner med höga befolkningstal och som har ett fåtal sjöar. Jaghar i olika sammanhang fört fram dessa problem, och jag hade kanske hoppats attjordbruksutskottet mer konkret skulle ha tagit tag i den här frågan. nöjerman sig med att bl. a. säga: "Möjligheten att bevilja bidrag fill kalkningsåtgärdermed större andel än av kostnaderna får därvid vägas mot det önskvärda iatt så många restaureringsprojekt som möjligt ryms inom anslagsramarna." Detär ett enigt utskott som säger detta, och utskottet är heller inte berett attförorda något riksdagsuttalande av i motionen angiven innebörd. Jag kommer att arbeta vidare med dessa frågor i olika avseenden, ochjag kommer med stort intresse att ta del av den slutrapport somfiskeristyrelsen och har för avsikt att lämna månad över denfemåriga försöksverksamheten med kalkning av sjöar och vattendrag. slutrapporten kommer säkert de frågor som aktualiserats i nämnda motion attbelysas och, som jag hoppas, beaktas samt förverkligas i den framtidaverksamheten. JOHNANDERSSON (vpk): I jordbruksutskottets betänkande 1979/80:29 punkt 17 behandlas fråganom bidrag till skogsvårdsstyrelserna. Där har vi från vpk en motion, nr 697, ivilken vi begär en höjning av detta bidrag. har för dettabudgetår begärt en höjning av nämnda bidrag med 21 milj. kr. Ibudgetpropositionen däremot föreslås ett anslag som med . understigerförra årets anslag. Mankan inte undgå att ställa frågan: Var finns logiken? Vi har fått en nyskogsvårdslag, vilket innebär nya uppgifter för skogsvårdsstyrelserna, genomatt också statens och kyrkans skogar inordnas under denna lag. Nyatillsynsuppgifter har också fillkommit, bl. a. i fråga om röjningsplikt. Tilldetta kan läggas rapporter om otillfredsställande skogsvårdsåtgärder. a.klassas, enligt återväxttaxering, närmare hälften av dagensföryngringar som "icke nöjakfiga". Vidare föreligger en storeftersläpning när det gäller röjningen. Behovet uppskattas omfatta en ytapå ca 2 miljoner ha. Det betyder att vi har i lager en röjningsareal som uppgårtill ungefär sju årliga föryngringsytor. Det är alltså bara att konstatera atttillståndet i de svenska skogarna inte är vad det borde vara, och det kan fåallvarliga följder för den framtida virkesförsörjningen. Härhar skogsvårdsstyrelserna en viktig uppgift. Det handlar inte bara om atttillse att gällande lagar följs, utan det är också fråga om informafion,rådgivning m. m. Idenna situafion föreslås en sänkning av bidraget. Det har framkommit attberörda tjänstemän inom skogsvårdsstyrelserna icke anser sig kunna genomförasina åligganden på ett riktigt och fullgott sätt om icke ytterligare medelställs fill förfogande. Jag yrkar därför bifalltill mofion 697. I betänkandet behandlas också vår motion 1979/80:200, där vi begär ettförslag om medel till forskning rörande miljöskydd och negafiva effekter vidtillvaratagande av fasta bränslen samt yrkar att dessa medel anvisas inom ramenför 1980/budget. Utskottetskriver att hälso- och miljöproblem i samband med användningen av olikaenergikällor ägnats särskild uppmärksamhet i propositionen om riktlinjer förenergipolitiken. Utskottet redovisar också att inom vissakostnadsramar skall studera miljöeffekterna av användningen av olika fastabränslen. Dettaär ju i och för sig utmärkt, men vi anser det inte tillräckligt, av framförallt två skäl. Fördet första: i valrörelsen inför folkomröstningen uttryckte alla partier sittstora intresse för en ordentlig satsning på fasta bränslen. Vi utgår ifrån att detta intresse finns kvaräven efter . Fördet andra; av ett pressmeddelande från industridepartementet framgår attregeringen gett landets länsstyrelser i uppdrag att utreda de regionala ochsysselsättningspolitiska effekterna av en ökad användning av inhemska bränslen,framför allt skogsavfall och torv. En första avrapportering skall ske redan ioktober. Vianser att detta är två tungt vägande skäl för en ordentlig satsning påforskning om utnyttjandet av dessa bränslen. Lika viktigt är att forskningensätts in i ett tidigt skede och att den bedrivs jämsides med produktionen.Ingen möda bör sparas för att undvika obehagliga överraskningar . försäkringar om att hälso- och miljöproblemen har ägnats särskilduppmärksamhet anser vi de i motion 200 ställda kraven väl motiverade. Med anledning därav vill jag yrka bifall till motion 1979/80:200. I budgetpropositionen, bilaga 13, behandlas under , punkten F 5, karantänsverksamheten i . Jag har motionerat omfinansieringen av denna verksamhet med utgångspunkt i att denna inte kan ansessom en angelägenhet utan i stället bör vara föremål för ettövergripande stafligt ansvar. Fråganhar alltsedan 1975 gjorde en framställning om statsbidrag förverksamheten varit föremål för aktivitet såväl inom berörda kommuner som inomjordbruksdepartementet. Efter en gemensam framställning från kommunernaGöteborg, och om statligt övertagande av huvudmannaskapettillsattes karantänsutredningen . Utredningen, som var färdig idecember 1977, föreslog att huvudmannaskapet för karantänerna i ochHelsingborg skulle övertas av staten. nu föreliggande propositionen föreslås en fortsatt oförändrad administrationoch oförändat huvudmannaskap för karantänsverksamheten. I propositionen slåsemellertid fast, att det är viktigt att erforderliga ansträngningar görs föratt förhindra att sjukdomar sprids, att det därför behövs en effektivgränskontroll och att en viktig skyddsåtgärd vid införsel av djur ärkarantänsförvaring. Karantänsverksamhetför sällskapsdjur är särskilt viktig för att skydda landet mot sjukdomar somkan överföras fill människan samt mot svårbekämpade farsoter för den vildafaunan. Detta är särskilt fallet med rabies. Deoffentliga karantänerna, som finns bl. a. i , är permanenta ochspeciellt byggda och inredda för sitt ändamål. En fördel med de offenfligakarantänerna är också att de förfogar över personal som är insatt i de speciellarufiner som är förbundna med karantänsverksamhet. Föredraganden fastslår attfortsatt kommunalt huvudmannaskap har den fördelen att redan vunnen erfarenhetav verksamheten fillvaratas och att administrationen på detsättet ligger närmare verksamheten. Envikfig faktor vid bedömningen av riskerna för smuggling av sällskapsdjur är dehöga avgifter som tas ut. Enligt en helt ny utredning som gjorts omHelsingborgs karantänanstalt skulle avgiften för en hund, som ju skall förvarasi , behöva höjas till . för att man skallfå full kostnadstäckning vid olika beläggningsnivåer. Flertaletremissinstanser ansluter sig till karantänsutredningens bedömning att enmycket kostsam karantänsbehandling ökar riskerna för smuggling.Jordbruksministern hävdar däremot att risken för olovlig införsel vidtaxehöjning till full kostnadstäckning torde vara marginell. Jag delar inte denuppfattningen. Jordbruksministernsäger att det finns ett behov av att inom landet ha en karantän som harreservplatser för alla aktuella djurslag, och den nuvarande karantänen iHelsingborg skulle enligt jordbruksministern fylla denna funktion. Eftersom detfår anses vara i hela landets intresse att det finns en karantän medreservkapacitet och beredskap, anser jordbruksministern det mofiverat attstaten ikläder sig visst ansvar för ökade driftkostnader, att bestridas avanslag för Bekämpande av smittsamma husdjurssjukdomar m. m. Utskottethar i sitt betänkande understrukit att staten självfallet måste ha detövergripande ansvaret i fråga om bekämpandet av smittsamma husdjurssjukdomar.Utskottet anser i likhet med föredraganden att angivna principer inte behöverutesluta vare sig privat eller kommunalt huvudmannaskap förkarantänsverksamheten och fortsätter: "Självfallet finns i och för siginte något hinder mot att staten i förekommande fall står som huvudman försådan verksamhet." Medutgångspunkt i vad som i propositionen sagts om reservkapacitet och vadutskottet anfört i ansvarsfrågan utgår jag ifrån att regeringen under det härbudgetåret - alltså inte längre fram utan - tar initiativ fillförhandlingar för att få till stånd en överenskommelse som siktar till en förberörda kommuner tillfredsställande ekonomisk och administrafiv lösning avkarantänsverksamheten. Eftersom jordbruksministern är närvarande i kammarenvill jag gärna fråga honom om han är beredd att ta ett sådant initiafiv. Under dessaförutsättningar yrkar jag bifall fill utskottets hemställan. inledde sitt anförande med att rent allmänt klaga översmå anslag på en rad områden som hör till . Jag har själv som riksdagsman tillhörande opposifionen vid mångafillfällen sagt detsamma fill då sittande regeringar. Jag fick då allfid svaretatt jag var ansvarslös, att det var fråga om överbud eller rent takfiskasynpunkter. Jag skall inte ge samma fillvitelser. Jag trornämligen att och hans medreservanter från saklig synpunktgärna skulle vilja ha en budgetförstärkning på de områden där man har äskatdetta. Problemetär naturligtvis att ambitionerna kan vara större än vad pengarna i portmonnänräcker till, och då får man göra prioriteringar. Visst kan jag anklagas för attha prioriterat fel, men jag konstaterar efter att ha läst utskottets betänkandeatt utskottet ställer sig bakom de prioriteringar och anslag som jag harföreslagit. Och reservationerna är inte särskilt progressiva. De pekar inteheller på någon nämnvärt förändrad inställning till jordbrukshuvudtiteln istort, och det är jag naturligtvis mycket tacksam för. Påett par punkter är jag dock litet förvånad över att reservanterna vill sättaingångna avtal ur spel. Jag tänker på skördeskadeskyddet, som är baserat på ettavtal mellan staten och jordbrukarna med en klart uttalad ansvarsfördelningnär det gäller de belopp som skall tillskjutas. Jag hävdar att ingångna avtalskall hållas. Det är en bra regel att leva efter. Önskemålenpå forskningens område är väl tillgodosedda i årets strama budget. Det är klartatt man alltid kan önska sig mera - 300 000 hit och 1 milj. kr. dit - men närman betraktar budgeten i dess helhet måste man ändå konstatera attforskningsdelen har fått sina anslagsönskemål väl tillgodosedda. Detviktigaste är ju att vi kan fortsätta den forskning som vi har och attambitionen är att påbörja forskning på nya oprövade fält. Det kan vi också göramed de anslag som föreslås i propositionen. Låtmig sedan ta upp frågan om djurkarantäner. Det finns mycket som talar för attprivat karantänförvaring blir billigare och kan ge bättre service åt djurägarnaän karantäner i statlig regi, som med all säkerhet blir mer administrativttungrodda. Det sistnämnda gäller naturligtvis också karantäner i kommunalregi. Låtmig i detta sammanhang rätta till ett felakfigt påstående i . Han påstod att det var en uppgift att driva karantäner. Såär ingalunda fallet. och kommuner har frivilligtinrättat sina karantäner, som ett led i dessa stora hamnstäders servicegentemot trafikanterna. Även och har tidigare haft karantänerför hundar, men är den verksamheten nedlagd. Göteborgskarantänen är enganska nedsliten karantän och bör lämpligen ersättas med antingen en modernarekarantän i regi eller en privat karantän i västra däremot är i relafivt gott skick. Den bör bibehållas ochockså få ett visst stöd. Idet sammanhanget vill jag säga till att det naturligtvis innebäratt förhandlingar kan upptas. Det finns nämligen ett behov av att vi inomlandet har en karantän med ett antal reservplatser för aktuella djurslag.Emellerfid finner jag inte argumentering särskilt övertygandenär det gäller sambandet mellan taxesättning och ökad smuggling och därmedsammanhängande risk för införande av djursjukdomar. Jag tror inte att den somavser att smuggla gör det därför att kostnaden stiger från . till 6 000kr. Den frestelsen uppstår nog på en betydligt lägre nivå. Smugglingav djur är en allvarlig företeelse och måste stoppas, framför allt genom ökadkontroll och skärpt bestraffning för olovlig införsel. SVANTELUNDKVIST (s) replik: Jag tror att jordbruksministern har hört fel.Han säger att jag började mitt anförande med att räkna upp en rad små anslag,som det hade gjorts prutningar på i den här budgeten. Jag började mittanförande med att säga att vi socialdemokrater naturligtvis är medvetna om attdet bekymmersamma budgetläge som de borgerliga regeringarna försatt oss i tvingartill återhållsamhet med statsutgifterna. Sedan tillade jag att prioriteringarnainom det begränsade budgetutrymme som står till vårt förfogande därmed blirdesto mera angelägna. Därefter valde jag att redovisa en del annorlundaprioriteringar, som enligt min mening rimligtvis borde göras i det här läget.Som exempel nämnde jag den prutning som jordbruksministern har gjort när detgäller de kommunala bidragen till reningsanläggningarna. Jag gjorde därvid enjämförelse med den satsning som gjorts när det gäller skördeskadeskyddet. I det sammanhanget talar jordbruksministern om ettingånget avtal som skall hållas. Om staten anvisar 30 milj. kr. tillskördeskadeskyddet skall jordbrukarna betala 15 milj. kr. Men vi har enfond på 300 milj. kr. I det nuvarande budgetläget vore det naturliga att varkenstaten eller jordbrukarna - det skall givetvis vara ömsesidigt - behövdebetala in till skördeskadeskyddet . Låt oss ta av de statliga medel som äravsedda för skördeskadeskyddet men som mycket väl kan avstås - vi har ändå ettbra skördeskadeskydd - och lägga dessa pengar på den viktiga miljövårdsuppgiftsom vattenvården är. Vi har ju där en sådan våldsam eftersläpning när detgäller utbetalning av statsbidragen - det är fråga . Jordbruksministernborde vara bekymrad över vad som kan komma att hända på den punkten när detgäller kommunerna. Låt oss i stället lägga pengarna där. Vi tycker att det voreen rikfig prioritering. Jordbruksministern tog upp frågan om karantänerna. Enligthonom skulle jag ha påstått att dessa skulle vara en uppgift. Men jaghar ju sagt att jag anser att karantänerna i ochHelsingborg, som så att säga har att ta emot stötarna ufifrån, måste vara enstatlig uppgift. Det har också den utredning som vi socialdemokrater tillsattenär vi var i regeringsställning kommit fram fill. Jordbruksministern säger mycket väl kan tänka sig att det bhr billigare med privata karantäner. Jagkan inte föreställa mig att privata karantäner av den här typen skulle kunnakomma i fråga. Det kan också hända, säger jordbruksministern, att det blirbilligare med kommunala karantäner. Jag vill till , som också talat i dennafråga, säga att utredningen kom fill på grundval av en framställning frånGöteborgs och kommuner. I den hävdade man - enligt min uppfattningmed goda skäl - att det nu borde vara rimligt att staten tog över ansvaret förkarantän verksamheten. Det är obilligt att på två kommuner lägga det ekonomiskaoch det övriga ansvaret för en uppgift av den här karaktären. Det gällertveklöst en riksuppgift. GRETHELUNDBLAD (s) replik: Jordbruksministern säger att man ändå försökeratt satsa på miljövårdsforskningen och att det säkert skall bli miljövårdsforskningmed de anslag man har anvisat.