prot · G309123 · 1979-12-31 00:00:00 — Riksdagensprotokoll 1979/80:123 Förhandlingarnaleddes till en början av tredje vice talmannen. § 1 Justerades protokollen förden 9 innevarande månad. Statsministern erhöll ordet föratt i ett sammanhang besvara dels () anmälda fråga,1979/80:398, dels , (vpk) anmälda fråga,1979/80-404, och anförde: har frågat om jag är beredd att medverka till att bygga färdigtoch la i drift de tolv reaktorer som en majoritet av svenska folkel i val sagtja till. har frågat om jag anser det riktigt att svenskafolket sagt absolut ja till tolv reaktorer. Jag besvarar frågorna tillsammans. Avröstsedlarna vid folkomröstningen framgår att både de väljare som röstade pålinje 1 och de som röstade på linje 2 uttalade sig för användning av"högst de 12 kärnkraftsreaklorer som är i drift, färdiga eller underarbete". Det ankommer i första hand på ägarna till den ännu inte byggdatolfte reaktorn och på de politiska partier som stödde de nämndafolkomröslningslinjerna att avgöra, om det av folkmajoriteten godtagnatolvreaktorsprogrammet skall förverkligas fullt ut. NilsHjorth vill jag kort och gott svara, att förklarat sig beredd att godtafolkomröstningens utslag ända sedan partiet först förde fram kravet på en sådanomröstning. Det beskedet har det sedan inte funnits någon anledning att ändrapå. Jag tackar statsministern för svaret på min fråga. Bakgrundentill frågan var de uttalanden som efter folkomröstningen gjordes avolika centerpartistiska politiker. Uttalandena gick ut på atttolvreaktorsprogrammet inte skulle fullföljas. Det talades om kompromisser ochom fortsatta diskussioner rörande hur många reaktorer som skulle byggasfärdiga. Även statsministerns eftervalskommentarer kunde ge anledning till ensådan tolkning. Det var enligt min mening ganska uppseendeväckande, då en stor majoritetav svenska folket sagt ja till linjerna 1 och 2 och då partierna i förväg sagtsig vilja följa folkomröstningens utslag. Jag vill erinra om attstatsministern i ett frågesvar i den 8 sade följande; "Skulle det motförmodan bli ja-seger får regering och riksdag under dessa omständighetersjälvfallet i demokratisk ordning böja sig för folkets utslag på samma sätt somde måste foga sig i en avveckling av kärnkraften vid övervikt förnej-alternativet." I linje 2:s upprop till folk kan man läsa bl. a.följande: har kärnkraft. Sex aggregat är i drift, ytterligarefyra är färdiga och två under arbete. Ingen ytterligare kärnkraftsulbyggnadskall förekomma. De tolv reaktorer som är färdiga eller under arbete användslängst under sin tekniska livslängd, . Det torde därför inte behöva råda någon oklarhet om vadsom avsågs på den punkten - inte ens för landets statsminister ochcenterpartiet. Valet i folkomröstningen gällde alltså sex eller tolv reaktorerunder . har i dagspressen gått ut med storaannonser i vilka inan säger sig respektera folkets vilja. Svenska folkel harsagt sitt, och respekterar folkviljans utslag, slår det i annonsen. Ochjag är glad över att kunna konstatera att statsministern i sitt svar till mig vidhåller att han är beredd att godta folkomröstningens utslag. Det ärpositivt, och det måste innebära att är berett att följa delalternativ som folket har sagt ja till i folkomröstningen. Man kan säga attstatsministern också har bekräftat det i och med att han givit tillstånd tillladdning av reaktorerna 7-10. Anledningen till att jag var så angelägen om attfå delta besked nu är den oro som funnits och stridigheterna inom regeringenoch mellan partierna i denna fråga . Jag tyckte att vi efterfolkomröstningen måste få ett slut på denna aggregatexercis. Vad som gör mig litet orolig är vad som står i DagensNyheter i en intervju där statsministern säger om det tolfte aggregatet -att det elfte aggregatet får byggas färdigt det tar jag för givet - att maninte skall godta utbyggnad av 3. Jag vill fråga om regeringen stårbakom detta uttalande . (vpk): Jag ber att få tacka statsministern för svaret på min Genom den oklara utformning som folkomröstningen fick, förnekadesmedborgarna rätten att svara ett klart ja eller nej till kärnkraften.Resultatet måste därför kunna bli föremål för diskussion och olika tolkningar.Ansvaret för att vi inte fick ett klart och entydigt utslag åvilar helt ochhållet ja-sidans företrädare linje 1 och linje 2. Genom att kalla utbyggnad föravveckling och genom att inte klart redogöra för hur många reaktorer manverkligen ville ta i drift har man bäddat för den här situationen. Det gällersärskilt företrädarna för linje 2, som/öre folkomröstningen uttryckte denmeningen att man inte skall ha fler reaktorer än nödvändigt och dessutombetonade orden "högst 12 reaktorer" på sina valsedlar. Efterfolkomröstningen påstår man helt fräckt att svenska folket har sagt ja tilltolv reaktorer och att detta inte får ifrågasättas. Men tolkningarna ochbedömningarna som man ju själv gett upphov till kan på intet sätt få görasenbart av ja-sidan. Jag är således inte överens medstatsministern när han i frågesvaret säger alt det i första hand ankommer påägarna och de politiska partier som stödde de nämnda folkomröstningslinjernaatt avgöra om tolvreaktorsprogrammet skall förverkligas eller inte. Det kaninte vara så att enbart ja-sidan skall få göra dessa tolkningar, utan det måstebli de bedömningar som står på valsedlarna, med hänsyn till elkraftsbehov ochannat. Och där måste naturligtvis också nej-sidan - kanske framför alltnej-sidan - få vara med och göra dessa tolkningar och bedömningar. Ordet "högst" på valsedeln och påståendet att enavveckling av kärnkraften skall ske så fort det är möjligt, med hänsyn bl. a.till behovet av elektrisk kraft, talar faktiskt starkt för en sådan tolkning avvalresultatet alt tolv reaktorer aldrig skall behöva tas i drift. Det är dåsjälvklart alt i första hand ifrågasätta färdigställandet och påbörjandet avreaktorerna 11 och 12. Det finns en rad goda skäl för detta. Vi kommer att ha enkraftig överproduktion av el ända om dessa reaktorer tas idrift. Vi sparar omkring 10 miljarder i byggnadskostnader om de intefärdigställs -pengar som kan användas för alternativ energiproduktion. Det ären samhällsekonomisk förlust att använda dessa pengar till vattenburen elvärme,som ju ställer sig mycket dyrbar. Andra energikällor är billigare, och enutbyggnad av dem underlättar den avveckling som det ju finns en stor majoritetför. Folkkampanjen har låtit göra en utredning om detta, ochjag vill avslutningsvis fråga statsministern om han är redo att biträda dessförslag om en ekonomisk utvärdering av reaktorerna 11 och 12. Man kan ha skilda meningar om huruvida detvar bra och klokt att ha tre linjer i folkomröstningen. Det är ett faktum attvi hade tre linjer. Det är ett faktum att på två valsedlar fanns formuleringen"högst 12 reaktorer". Och det råder inget tvivel om alt dessa tvålinjer tillsammans hade en försvarlig, stor majoritet. Men man kan naturligtvislägga in sådana bedömningar - och jag tror att mycket talar för det - attargumentationen från i synnerhet linje 2:s sida att man var inställd påavveckling kan ge anledning lill spekulationer om huruvida det blivit ett annatutfall om omröstningen hade gällt ett ja eller nej. Sådana spekulationer kan viemellertid inte ägna oss ål, utan nu måste vi ta hänsyn lill vad svenska folkethar sagt. Det var, , mot bakgrund av attsocialdemokraterna började föra en diskussion i dagspressen om en kompromissjust med hänvisning lill avvecklingsresonemanget och uttalade en vilja altsatsa på de alternativa energikällorna som jag för min del påminde omformuleringen högst tolv aggregat och sade att jag tyckte att det vore kloktall sätta sig ner och lugnt och avspänt se över det faktiska energibehovet. Jaghar som detta diskuterats framhållit att vi respekterarfolkomröstningsulslaget fullt ut. Jag har också framhållit att vi aldrig kanlägga in ett politiskl veto mot detta, eftersom vi nu har ett uttalande från folketsmajoritet. Sedan är det en annan sak om de partier som stod bakom formuleringenhögst tolv reaktorer menar att de har haft för avsikt att säga atttolv reaktorer under alla omständigheter skulle byggas och las i drift. För osshar det emellertid aldrig förelegat några tvivel i det här avseendet, och detär därför vi har formulerat våra annonser som vi har gjort. Det är ocksåbakgrunden till de besked som jag har givit alltifrån del vi krävdefolkomröstningen och också därefter. Det är rikligt att det förts diskussioner efter folkomröstningenom tolkningen. Det var därför jag ställde min fråga. Statsministern tycks ha hängt upp sig på ordet högst. Jagtycker för min del att det är litet underligt att statsministern , när vi harvalresultatet, plötsligt börjar fundera över detta. Den här formuleringen harju varit känd länge, och om inte och har gjortdet vill jag tala om att formuleringen högst tolv reaktorer helt enkelt betyderatt tolv reaktorer skall byggas färdiga och tas i drift, men att därutöver ingenytterligare kärnkraftsutbyggnad skall förekomma. Det är klart alt säkerhetssynpunkternasedan blir avgörande för i vilken ordning och i vilken takt reaktorerna skalltas ur drift. Men det står faktiskt så här på valsedlarna, herr statsminister,och jag kan inte tolka del på annat sätt än att om svenska folket har sagt jatill linjerna 1 och 2 och till högst tolv reaktorer, så har man också godkäntatt tolv reaktorer skall få byggas färdiga och tas i drift. Med anledning av det som står i svaret, att det ankommerpå ägarna till den tolfte reaktorn att avgöra om programmet skall förverkligasfullt ut, vill jag fråga statsministern: Om , vilket jagförmodar, anser sig kunna bygga färdig 3 där man redan satsat såmyckel pengar, är regeringen då beredd att stödja bolaget så att det får byggadenna tredje reaktor i ? Två partier, dvs. en majoritet, inom regeringen har jusagt att man skall fullfölja tolvreaktorsprogrammet. Jag tolkar statsministernssvar så att han anser att den elfte reaktorn, , också får byggasfärdig. (vpk): Jag kan fortfarande inte rikligt hålla medstatsministern när det gäller den här bedömningen. Självfallet är det så att vihar fått en stor majoritet för linjerna 1 och 2 som uttalat sig för enutbyggnad av kärnkraften, men jag anser fortfarande att formuleringen högsttolv reaktorer kan tolkas på det sättet att tolv reaktorer inte vare sig skallfärdigställas eller tas i drift i det här landet. Den tolkningen är fulltrimlig att göra utifrån den text som finns på valsedlarna. Del slår vidare pål:ans och 2:ans valsedlar att kärnkraften skall avvecklas så snart det ärekonomiskt och energipolitiskt möjligt. Det bästa måste ju då vara att påverkaavvecklingen genom att starta färre reaktorer. Mot den här bakgrunden tycker jag att tolkningen inte kanöverlåtas på ja-sidan eller på de enskilda ägarna, exempelvis ägarna till dentredje Det är inte logiskt. Skall vi hahögst tolv reaktorer, så måste det bästa vara att först och främst se till attvi aldrig tar tolv reaktorer i bruk. Åtminstone borde detta vara utgångspunktenunder förutsättning att det är energipolitiskt och ekonomiskt möjligt. Denbrasklappen fanns ju med på linje r.s och linje 2;s valsedlar. Därför anser jagoch mittparti att man har rätt att göra de här tolkningarna. Förefolkomröstningen gick representanter för linje 2, som jag sade tidigare, ut ochtalade mycket hårt för att det skulle vara högst tolv reaktorer och avveckling.Efteråt säger man att det skall vara tolv reaktorer, och det är en storskillnad. Jag vill upprepa min fråga till statsministern, om han ärvillig att i regeringen biträda det av folkkampanjen framlagda förslaget om enutredning om de ekonomiska faktorerna i det fall 12 eller 13 reaktorer byggs. Det är riktigt, , och jag haraldrig bestritt att en majoritet har sagt ja till högst tolv reaktorer. NilsHjorth har alltså den uppfattningen att formuleringen betyder alt man tillvarje pris skall bygga tolv reaktorer. Jag har ju sagt att om kärnkraftsintressenlerna,dvs. de som har projekt i gång, och de politiska partier som står bakomlinjerna 1 och 2 menar att tolv reaktorer till varje pris skall byggas är dettaett politiskt faktum mot vilket vi inte kan inlägga något politiskt veto. Menskälet till att denna diskussion har kommit i gång är inte så myckelcenterpartisternas aktiviteter i denna fråga som det faktum attsocialdemokrater och andra har fört en diskussion om just denna formulering. Änen gång för att undanröja varje oklarhet: Vi lägger inte in något politisktveto mot vad en folkmajoritet har uttalat. Detta är oss fullständigt främmande.Men om det finns ett intresse hos andra att diskutera saken är vi med. På den direkta frågan om intervjun vill jag säga attregeringen står bakom vad jag sade. Jag hänvisade till att man 1978 sade nejtill kreditgarantier för den tolfte reaktorn. Jag ser inget skäl, och har inteheller hört någonting i regeringen härom, att man nu skulle vara beredd attlämna sådana garantier. Detta är egentligen också svaret på . De som skall bygga får alltså göra den här bedömningen. Jag är naturligtvis glad över attstatsministern sätter så stort värde på vad enskilda socialdemokrater uttalar.I oppositionsställning märker vi inte så mycket av den förståelsen, varken inomregeringen eller riksdagsmajoriteten. Men vi kan väl hoppas på att det blirbättre i fortsättningen. Statsministern sade att man inte tänker inlägga någotveto, och det gläder mig. Jag kan inte göra någon annan tolkning än den att manfår bygga färdigt enligt det påbörjade programmet. I vår besvärliga ekonomiskasituation kan jag inte länka mig att man kan spoliera de hundratals miljonersom har lagts ned på reaktorerna 11 och 12. Det vore olyckligt om och Om regeringens ingripande i avtalsrörelsen statsministerni regeringen försökte sätta krokben för den utvecklingen. Jag förutsätter attfolkpartiets och moderata samlingspartiets representanter i regeringen kommeratt hävda den uppfattning som jag här har gjort rnig till tolk för. (vpk): Jag måsle fortfarande hävda min och mittpartis uppfattning att det måste få finnas möjligheter att med utgångspunkt ivad som har stått på valsedlarna vid folkomröstningen föra en politiskdiskussion om de här sakerna. Med tanke på dessa formuleringar måste det finnasfull frihet för alla politiska partier, grupperingar och andra organisationeratt diskutera den här frågan och ifrågasätta om högst tolv reaktorer skallinnebära att alla dessa tolv skall sättas i gång. Tittar man på kostnaden serman alt vi har en mycket stor summa pengar att spara om dessa reaktorer intesätts i gång, och naturligtvis framför allt den sista, . Och med denformulering som finns på valsedeln, att man skall avveckla kärnkraften så fortdet är möjligt av olika samhällsekonomiska, näringspolitiska ochenergipolitiska skäl, måste det vara det enda vettiga att inte i första hand taalla tolv reaktorerna i drift. Skrivningen kan inte få tolkas på del sätt somstatsministern sagt här , och även i frågesvaret, att del enbart ärja-sidan och de som är ägare till reaktorerna som skall få göra bedömningen.Det måste vara fritt fram att politiskt diskutera den här frågan, och detkommer vi att vidhålla från mitt partis sida. Överläggningenvar härmed avslutad. § 3 Om regeringens ingripande i avtalsrörelsen Statsministern ordet för att besvara (vpk) anmäldafråga. 1979/80:420. och anförde: har fr'ågat dels omregeringen anser att det åligger statsmakterna att i en avtalsrörelse taställning mot den ena förhandlingspartens krav, dels om regeringen med sittkrav på avtal på "i stort sett oförändrade villkor" avser att försökahindra löntagarna från att kompensera sig för de köpkraftsförsämringar som dehar drabbats av. Alla arbetsmarknadens parter har inför åretslöneförhandlingar ställt krav på ekonomisk-politiska åtgärder för attunderlätta avtalsrörelsen. Det åtgärdsprogram som regeringen lade fram den 27mars har det syftet. Det omfattar ett tidsbegränsat prisstopp till den 9 majsamt - under vissa villkor -ett därefter förlängt prisstopp, hyresslopp. ökademalprissubventioner, viss skattelätlnad för heltidsarbetande i låg- ochmellaninkomstlägena samt en nedfrysning av en del av företagens vinster. När manvärderar ett sådant program måste det ses som en helhet. t.ex. baraatt upprätthålla ett pris- och hyresslopp med mycket begränsadekostnadsökningar i produktionsledet. (vpk): Jag får tacka statsministern för svaret. Bakgrunden till årets avtalsrörelse är att vi ireallön har förlorat mellan en och två månadslöner, beroende på vilken gruppman ser på. Sedan avtalet på LO-sidan gick ut har priserna ökat med7 % och har, det vet vi, både vinster och utdelningar ökat iförelagen. LO:s krav på är ganska skäligt utifrån den utgångspunkten, ochen sådan ökning skulle vara en början när det gäller att återta reelllöneförlust. Men kör med en nollinje, sominnebär att man anser att det inte finns något utrymme förköpkraftsförbällringar. Man bollar därmed över ansvaret på statsmakterna. Regeringens utspel med oförändrade löner, som det irealiteten innebär, går till mötes, och manförsöker därmed genomdriva ett lönestopp. Kompensation för redan inträffadeköpkraftsförsämringar skall alltså inte få ske, enligt regeringensuppfattning. Det betyder att man fortsätter med en omfördelningspolitik som manbedrivit -och man spär på snedfördelningen i ett mycket ogynnsamtläge i stället för att låta LO:s krav vara utgångspunkt för regeringsåtgärder. Jag har därför frågat statsministern om det är vettigt attregeringen så klart som skett lar ställning mot en part. I svaret heter det attparterna har begärt åtgärder "för att underlätta avtalsrörelsen". Ärdet att underlätta avtalsrörelsen att säga alt det inte finns något som helstutrymme och alt det i realiteten skall bli ett lönestopp? Tar man inte istället på sig ett mycket stort ansvar för risken för en storkonflikl påarbetsmarknaden genom att ge SAF detta stöd i ryggen? Jag får inget svar på frågan hur regeringen ställer sig,men man kanske av finansplanen kan utläsa hur del förhåller sig medköpkraftsförsämringar över huvud taget. Är det så, herr statsminister, attarbetarna skall få leva med de köpkraftsförsämringar som de har fått under enmängd år? Skall de inte få någon kompensation heller, inte få möjlighetatt ta igen någonting? Skall de tvärtom få ökade bördor , skalllägel ytterligare försämras? Såsom jag har uppfattat lägel har regeringen med sittställningstagande gett råg i ryggen och därmedockså stöttat under hotet om lockout, dvs. uteslängning av arbetarna från derasarbetsplatser. Detta är i realiteten ett stöd för den ena parten och ett direktmotstånd mot LQ:s krav på . Om regeringens ingripande i avtalsrörelsen Det går inte att bortse ifrån del faktum aUalla parter på arbetsmarknaden hade begärt ekonomisk-politiska åtgärder frånregeringens sida, under hänvisning till att en uppgörelse mellan parternaeljest inte skulle vara möjlig. Och regeringen har lagt fram sådana åtgärderoch sagt att det här är vi beredda att genomföra. Det är ingetställningstagande för eller Om regeringens ingripande i avtalsrörelsen mot någon part. Det är framlagt i syfte just attunderlätta en avtalsrörelse, precis som parterna hade begärt. Regeringens uttalande om "i stort sett oförändradevillkor" är inget diktat. Det har vi framhållit . Men avsiktenär att påminna om det samband som ingen kan komma ifrån, nämligen det sambandsom består i att det är omöjligt att upprätthålla pris- och hyresslopp omsumman av kosinadsstegringar blir för hög. Det är då inte bara en fråga om dekostnadsstegringar som ligger i höjda löner, utan det är just summan avkostnadsstegringar. Vi får komma ihåg att det kommer sådana utifrån också genomatt det finns insatsvaror - hel- och halvfabrikat - i huvuddelen av denproduktion som sker i . Det sambandet kommer man inte ifrån. I dettaligger inget ställningstagande. Parterna har sin frihet. Vi måste väl ändåhoppas att de med hjälp av medlarna, som tidigare, skall hitta ettsätt att upprätthålla freden på arbetsmarknaden. LARS-OVEHAGBERG (vpk): Jag har aldrig inför enavtalsrörelse varit så oroad av att en regering så direkt har gett sig in iden. försöker statsministern luckra upp den sista meningen i del härregeringspaketet genom att säga att "i stort sett oförändradevillkor" kan bli någonting som parterna kommer överens om. Men egentligenhar regeringen ställt sig bakom SAF:s linje. kräver attsamhället skall gå in och betala de här kostnaderna i stället för att företagenskall göra det. Det var ju en av utgångspunkterna. Vare sig talet om "istort sett oförändrade villkor" är ett diktat eller inte så är det enganska klar fingervisning från regeringen att den ställer sig på den politikensbas. Vad innebär detta? SAF säger att avtalsrörelsen skall underlättas genomregeringsåtgärder. Sedan lägger regeringen fram ett program som utgår från nolläget.Därefter "läcker" regeringen att den vill tackla pensionerna ochvissa sociala förmåner eller skära ned den offentliga sektorn. Vem skall betalade här åtgärderna? Blir det inte så, statsminister , att pensionärerna -kanske t. o. m. egen mor - kommer att drabbas i slutänden,om man driver den politik längre som innebär att SAF inte skall betalalöneökningarna? Det är ju det som det handlar om i detta läge. SAF vägrar attbetala ut några nominella löneökningar och kräver att staten skall dra åtsvångremmen. På vilka skall svångremmen dras åt? Här måste regeringen klartoch tydligt ha gått in och sagt att det är den politiken och den linjen somskall fortsättas. Del är ett allvarligt ingripande i förhandlingsförfarandel påden svenska arbetsmarknaden att man skall gå till staten, som har en regeringsom tydligen tänker spara på den offentliga sektorn på ett sådant sätt att detkommer att drabba de svaga grupperna. Överläggningen var härmed avslutad. 4 Omhemspråksträning för invandrarbarn i förskolan Socialministern erhöllordet för att besvara (vpk) anmälda fråga,1979/80:419, och anförde: frågat mig vilka åtgärder regeringen kommer all vidta för att snabbt tryggaadekvat modersmålsundervisning för invandrarbarn i förskolan. Bakgrunden tillfrågan är alt regeringsrätten i en dom konstaterat att det inteföreligger någon skyldighet för kommunerna alt anordna hemspråksträning förförskolebarn. Regeringen tillkallade en särskildkommitté med uppgift att göra en översyn av hemspråksträningen förförskolebarn. I direktiven framhålls att kommittén vid översynen bl. a. börskapa klarhet beträffande rätten lill hemspråksträning och föreslå sådanaförändringar i övrigt som bättre än nu tillgodoser invandrarbarnens speciellabehov. Kommittén skall enligt sina direktiv arbeta skyndsamt och bör övervägamöjligheterna att lägga fram delförslag. Jag har under hand erfarit att kommittén avser allbehandla frågan om rätt till hemspråksträning med förtur. (vpk): Jag tackarsocialministern för svaret. Min fråga, som föranletts av regeringsrättens dom den 14mars 1980, aktualiserar en svaghet i det nuvarande systemet som ger möjlighetåt kommunerna att av ekonomiska eller andra skäl inskränka hemspråkslrä-ningeni förskolan för invandrarbarn. Enligt lagen om barnomsorg har kommunenskyldighet att bedriva förskoleverksamhet. Alla sexåringar skall anvisas platsi förskolan. Barn som av fysiska, psykiska, sociala, språkliga eller andra skälbehöver stöd i sin utveckling skall anvisas plats ännu tidigare. Det sägs vidare att samhällets barnomsorg har till syfteatt i nära samarbete med hemmen främja en allsidig personlighetsulveckling ochen gynnsam fysisk och social utveckling hos barnen. Det har vidare i olika propositioner sagts att ett av demedel som anses vara mycket viktiga för att uppnå lagens syfte ärhemspråksträning. Enligt riktlinjerna har sexåringar i förskolan rätl tillhemspråksträning, om ett annat språk än svenska utgör ett levande inslag ideras hemmiljö. Här finns en uppenbar svaghet. Systemet ger sken av atthemspråksträning skulle vara en ..rättighet i juridisk mening. Men för att manskall kunna använda det uttryck som står i riktlinjerna, t. ex. rättighet,enligt juridisk terminologi måste strävandena att genomföra hemspråksträning iförskolan underbyggas med lagstiftning.