prot · G309139 · 1979-12-31 00:00:00 — Riksdagensprotokoll 1979/80:139 Förhandlingarna leddes till en början av förste vice talmannen. § 1 Anmälan om kompletteringsval till utskott FÖRSTEVICE TALMANNEN; bibehållande partigrupphar som suppleant i skatte- och utrikesutskotten under ledighet anmält hans ersättare . j fph,: Förstevice talmannen förklarade vald till suppleanti skatteutskottet () suppleanti utrikesutskottet () §2 Justerades protokollen för . §3 Meddelande om interpellationssvar 1979/80:176 om belåningen av fastigheter tillhörigabostadsrättsföreningar På grund av resa och arbetsanhopningen i kommer jag inte attha möjlighet att inom föreskriven tid besvara interpellation 176om belåningen av fastigheter fillhöriga bostadsrättsföreningar. Jag avser attbesvara interpellationen . §4 Om bibehållande av energihallen vid Utbildningsministern erhöll ordetför aft besvara () anmälda fråga,1979/80:423, och anförde: har frågat mig vilka åtgärder jag avser att vidta, eventuellt i samverkan med energiministern, så att den stora Om bibehållande av energihallen vid Lunds tekniskahögskola energihadenvid kan utnyttjas för sitt ändamål och inte läggas ned. Norra apparathallen, eller energihallen som den ocksåkaljas, är belägen i den byggnad som har upplåtits för sektionen förmaskinteknik vid tekniska fakulteten vid i . Hallendimensionerades, byggdes och utrustades i samband med tillkomsten av tekniskahögskolan i . Vid tekniska högskolan i och vid i finns liknande anläggningar. Energihallen har utrustats med kvalificerad basutrustningför experiment med ånga, luft och vind samt elsystem. Till basutrustningenkrävs försöksutrustning som tillförs inom ramen för olika forskningsprojekt. efter högskolans utbyggnad visade det sig attverksamheterna inte fick den omfattning som svarade mot hallens prestanda ochutrustning. Det löpande underhållet och driften krävde dessutom ansenligaresurser. Sammantaget ledde detta till olika utredningar om hallensorganisation, ekonomi och användbarhet. I proposition 1975/76:100 (s. 312) beräknade föredragandestatsrådet ytterligare medel för driften av nämnda energihall. I syfte att undersöka förutsättningarna för ett mervidsträckt utnyttjande av energihallen tillsatte rektorsämbetet viduniversitetet en ledningsgrupp för energihallen med representanter förrektorsämbetet, fakulteten, sektionen, personalorganisationerna och deforskarstuderande. Ledningsgruppen genomförde bl. a. en enkät rörande intressetoch behovet av att utnyttja hallen. Ledningsgruppens bedömning blev attlämpliga forskningsprojekt saknas. Mot denna bakgrund har rektorsämbetet för drygt en månadsedan beslutat i enlighet med ledningsgruppens förslag att all tyngreutrustning i hallen skall avställas från lokal användning fr. o. m. den 1 juli1980 samt att inga ytterligare resurser för underhåll av denna utrustninganslås. Vidare beslöts att den disponibla golvytan i hallen skall reserverasför andra ändamål. Jag anser att det är olyckligt att stora resurser underlång tid bundits för forskning som inte kommit i gång. Jag kan inte ha någonannan uppfattning än rektorsämbetet i denna fråga så länge somforskningsverksamheten inom den tekniska fakulteten är mer betjänt av attutnyttja den disponibla golvytan i hallen för andra ändamål. Som lokalresurskvarstår ju energihallen. Om i ett senare skede kan styrka behovav forskningslokaler inom energiområdet bör det rimligen kunna tillgodosesgenom omdisposition av befintliga lokaler eller genom komplettering avlokalbeståndet. Att satsa omkring 3 milj. kr. på upprustningav basutrustning i energihallen är inte rimligt om den sedan inte kommer tillanvändning för avsett ändamål. Huruvida basutrustningen kan användas i annatsammanhang eller på annat håll får bli en fråga mellan berörda myndigheter. LENNARTPETTERSSON (s): Jag ber att fåtacka för svaret. Alla är överens om att vi nu måste satsa större resurserän på forskning och utveckling både när det gäller alternativaenergikällor och närdet gäller en effektivare energianvändning. I fråga omkärnkraften har vi en frist till , då det sista kärnkraftverketskall vara avvecklat, och det är i dessa sammanhang. Beträffandeoljan måste vi starta marschen ut ur oljeberoendet . Det är mot den bakgrunden angeläget att de resurser förenergiforskning som finns väl tas till vara. Den stora energihallen vid Lundstekniska högskola med dess apparatur och bemanning är just en sådan energiforskningsresurssom inte bör få förfaras, men det är nu risk för att den läggs ner i brist påekonomiska medel - i själva verket är situationen allvarligare än sä, vilketframgår inte minst av utbildningsministerns svar. I min fråga har jag tagit upp den akuta situationen närdet gäller energihallen i , och jag måste säga att det är ett beklagansvärtsvar jag harfått av utbildningsministern. Det innebär i klartext: nerenergihallen - samhället är inte intresserat! Detta kan inte vara vare sig enrimlig forskningspolitik eller en rimlig energipolitik. skall regering och riksdag fatta beslut om nyastora anslag för energiforskningen. Jag tycker att regeringen skulle få endålig start på detta område, om det första konkreta resultatet blev att mantvingades lägga ner den stora energihallen vid . Attskrota den stora utrustningen för energiforskning och lägga ner energihallenoch att i ett senare skede, som utbildningsministern antyder i svaret, på nyttöppna lokalerna för forskning på det här angelägna området kan inte vara envettig politik eller ett rimligt sätt att använda samhälleliga resurser. Minallvarliga vädjan till utbildningsministern är därför: Se i varje fall till atten viss ytterligare tid anslås för frågan om energihallen och försök att fåfram anslagen pä något sätt. Ta sedan upp frågan om energihallens utnyttjandemed energiministern och diskutera vilka insatser de olika energiforskningsorganenunder honom kan göra för att jämna vägen. Jag tycker detta är en ytterst allvarlig sak, och jag villsluta med att fråga utbildningsministern om man inom utbildningsdepartementetverkligen har tagit upp frågan om energihallen i med industridepartementetoch med energiministern. Om bibehållande av energihallen vid Lunds tekniskahögskola Jag är säker på att hartagit del av handlingarna i ärendet och att han är medveten om att det råderfullständig enighet i ledningsgruppen vid i den här frågan. Det finns sedan ett stort antal år en energihall somaldrig har använts för forskningsprojekt. Vid den inventering som man har gjorthar det visat sig att det inte finns några aktuella forskningsprojekt som kanförläggas till denna lokal, trots att ungefär 30 milj. kr. ienergiforskningsmedel står till förfogande för i . I detläget har man sagt att man inte Om bibehållande av energihallen vid Lunds tekniskahögskola rimligenkan rusta upp en hall för projekt som inte existerar i sinnevärlden. Hallen finns ju kvar som en fysisk realitet. I samma stundsom relevanta forskningsprojekt dyker upp kommer man från sidasäkert inte att ha något emot att lokalisera dem till denna hall. Menförutsättningen är att det finns några aktuella forskningsprojekt. I den här frågan kan jag inte rimligen ha någon annanbedömning än den som gjorts av dem som ansvarar för i . Ledningsgruppen vid i all ära, men samhällethar ju faktiskt att föra en energipolitik. Ett av målen för den politiken äratt forskningen skall ges högsta prioritet, och då ankommer det naturiigtvis påde ministrar som har inflytande i de här sammanhangen att driva dessa frågor,även om ledningsgruppen vid i det här fallet skulle ha enannan uppfattning. Påståendet att det inte finns några aktuellaforskningsprojekt för vilka man skulle kunna utnyttja energihallens storakapacitet får betraktas som helt gripet ur luften. Är det något vi behöver görai , så är det ju just att satsa hårt ochintensivt på olika slag av energiforskning, både för att åstadkomma eneffektivare energianvändning och för att få fram alternativa energikällor. Härmåste rimligen en så stor resurs som energihallen i kunna göra en insats.Jag vädjar till utbildningsministern att tillsammans med energiministernförsöka jämna vägen för forskningsanslag, eftersom hela vårt samhälle måsteinriktas på en ökning av satsningarna på det här området. Regeringen måste haett övergripande ansvar i denna fråga. Det är faktiskt så, att vi i all enighet harbeslutat orn att ansvaret för stödet till olika projekt ligger påforskningsråden och universiteten. Det är alltså ganska märkligt när LennartPettersson säger att vi, trots att vi har ställt lokaler och medel tillförfogande, också skall gå in och i detalj styra vilka projekt som skall sättasi gäng. Detta är en alldeles orimlig tanke. Jag iir säker på att LennartPettersson i ett något lugnare sammanhang också delar denna min slutsats.Självfallet är det orimligt att vi här bättre än ledningsgruppen vid Lundsuniversitet - där detta beslut har fattats i full enighet - skall kunna bedömahur man bör använda en enskild lokal i . Ledningsgruppen har uppenbarligen utgått från den aktuellasituationen, men vi vet ju alla vilka arbetsuppgifter vi står inför påenergiforskningsområdet. Vi vet att en ny och mycket stor satsning påenergiforskningen måste göras , och då kommer de olika resurserna attbehövas. Jag begär inte av utbildningsministern att man skall sätta sig på forskningsrådoch andra organ utan allvarligt undersöka förutsättningarna att brygga övertills det här stora, nya forskningsprogrammet kommer i stället för att haenergihallen nedlagd under kanske ett är. När forskningsprojekten sedan kommerskall man på nytt bygga upp samma utrustning som man alldeles skrotat. Jagtycker att detta är en kortsiktig och felaktig politik med hänsyn till de storaenergiforskningsuppgifter som vi nu står inför. Såvitt jag förstår kommer energihallen att ståkvar. Blir det fråga om intressanta forskningsprojekt, är jag säker på att manockså kommer att kunna få utrustning för dem. Om inställande av planerade provborrningar i Kyn-nefjäU iBohuslän Men det står ju, utbildningsminister , i ert egetsvar att ni inte har några invändningar och att man kommer att skrota denutrustning som finns för att bedriva avancerad energiforskning. Detta kan juicke vara i överensstämmelse med utslaget vid folkomröstningen. Regeringenmåste tänka sig för på det här området. det står inte så i mitt svar, utan detstår att jag inte kan ha någon annan uppfattning än ledningsgruppen i ,dvs. att det inte kan vara klokt att i dagens läge satsa ytterligare 3 milj.kr. på utrustning för ett projekt som icke existerar i sinnevärlden. Jag tror inte att det behövs några 3 milj. kr. för attnödtorftigt klara energihallen det här året, tills vi får ett slutgiltigt bevispå om utbildningsministern eller jag har rätt när det gäller frågan om huruvidadet behövs ytterligare energiforskningsresurser i det här landet. Överläggningen var härmed avslutad. § 5 Om inställande av planerade provborrningar i i Statsrådet erhöllordet för att besvara (vpk) anmälda fråga,1979/80:439. och anförde: har frågat mig om jagavser att vidta några åtgärder för att inställa de enligt henne till synesmeningslösa provborrningarna i . Programrådet för radioaktivt avfall har inom ramen för sinverksamhet beslutat att genomföra ett projekt som syftar till att lokalisera bergpartiersom har lämpliga egenskaper för slutförvaring av högaktivt avfall eller använt Om inställande av planerade provborrningar i Kynnefjälli kärnbränsle.Projektet omfattar åtta till tio bergpartier på olika platser i ochberäknas pågå under större delen av , De planerade undersökningarnaav är de första inom ramen för detta projekt. Regeringen har godkänt ett av programrådetfattat beslut om att anslå medel till undersökningarna i ,Programrådet kunde nämligen inte utan regeringens godkännande beställa detaktuella forskningsprojektet, då kostnaderna för projektet beräknadesöverstiga 2,5 milj, kr. Resultatet av folkomröstningen i kärnkraftsfrågan innebäratt högst 12 kärnkraftreaktorer kan tas i drift i , Dessa reaktorerkommer att producera radioaktivt avfall i form av bl, a. använt kärnbränsle.Självfallet måste detta tas om hand och förvaras på ett säkert sätt.Kraftföretagen har visat en metod för förvaring av högaktivt avfall iberggrunden. Metoden har av regeringen förklarats uppfylla villkorslagens krav. Det är av största betydelse att det geologiska underlagetär av sådan art att man vid ett framtida beslut om lokalisering av ett s, k,slutförvar för högaktivt avfall eller använt kärnbränsle kan förlägga dettatill en plats där högsta möjliga säkerhet mot läckage av radioaktivt materialföreligger. De undersökningarsom skall ske vid bl, a. är ett led iarbetet att finna sådana platser. Först när resultatet av de planeradegeologiska undersökningarna föreligger blir det aktuellt att ta ställning tillvar en lokalisering av ett slutförvar kan ske. Programrådet, som har inhämtat nödvändiga tillstånd, börmot denna bakgrund inte nekas rätten till att genomföra de geologiskaundersökningarna vid , (vpk): Som vi hörde nu av energiministern ärKynnefjäll i ett av de områden där programrådet för radioaktivt avfallavser att starta provborrnmgar - för att se om man där kan förvara radioaktivtavfall. De här borrningarna har mött hårt motstånd frånortsbefolkningen, och några provborrningar har ännu inte kunnat starta. Mantycker inte att är en lämplig plats för slutförvaring av avfallet -naturligt nog. Protesterna har mötts med undanglidande besked frånprogramrådet. I den 20/4 kunde man läsa att PRAV uttalat att detmed stor sannolikhet knappast blir som väljs som atomsopstation. Närprogramrådet nu hade ett informationsmöte med aktionsgruppen sade en talesman för programrådet följande enligt pressen: "Jag är nämligen fullt övertygad om att det aldrigblir någon atomsoptipp på . Jag tänker då på riksplanen förnorra , det principuttalande mot provborrningar, som gjorts av Tanumskommun samt att är klassificerat som naturskyddat område." Man sägerockså enligt pressen: "Våravsikt är inte att undersöka berget för att anlägga en sopstation för atomavfall,... vi vill borra för att orientera oss om berggrunden och för att utvecklavåra undersökningsmetoder vid borrningar på andra platser." Med de här uttalandena som grund tycker man att det ärbortkastade pengaratt borra i . Det är inte meningen att man skallförvara något avfall där. Det låter ju litet annorlunda än de upplysningar som jaghar fått från upplysningstjänsten och det som nu sade. Av det framgår ju helt klart att borrningarna är ett led iförsöken att hitta lämpliga platser för slutförvaring av radioaktivt avfall ochatt dimridåerna bara är ett försök att hindra befolkningen att med alla tillbuds stående medel stoppa borrningarna. Jag tycker att energiministerns svar visar attaktionsgruppen har rätt i att man, om man skall stoppaförvaringen av avfall i , redan nu måste stoppa provborrningarna. Även om jag nu tackar för svaret vill jag ändå beklaga detsvar jag har fått . Det är visserligen rent besked. PRAV:s undanflykter ärett sätt att lugna befolkningen, så att borrningarna kan komma i gång. Jag villsluta med att fråga energiministern om han delar de uppfattningar som senastframförts från PRAV, nämligen att det inte alls är meningen att man skallförvara något avfall i . Och, om så är fallet, inser han inte att manredan nu borde stoppa borrningarna och ge befolkningen ett lugnande besked? Om inställande av planerade provborrningar i Kynnefjälli Jag vill först understryka att vad det ärfråga om här är en ren undersökningsverksamhet. Borrningarna är ett led iarbetet på att få fram en så säker slutförvaring som möjligt av använtkärnbränsle i . Man söker efter den plats som är lämpligast och behöverett utredningsmaterial för att bedöma det. Vad det gäller här är fem borrhål, det har jag tagit redapå. Borrhålen kommer efter försökens slutförande att kunna tillslutas med enplatta som är mindre än en kvadratmeter. Borrningarna kommer alltså att göramycket litet ingrepp i naturen. Det är som sagt ett led i undersökningen, detvill jag som svar till säga. Om man överallt sade nej till sådana här borrningar, somPRAV har funnit erforderliga utifrån sin erfarenhet, får man helt enkelt intefram något tillfredsställande underlag för de säkerhetsbedömningar som i dagensläge är absolut nödvändiga. Vi har ju bestämt att vi skall ha tolvkärnkraftverk i vårt land. De här undersökningarna kan mycketväl visa att det är olämpligt att förvara avfall i . Men jag tycker det borde vara ett intresse för alla att få fram ett såobjektivt underlag som möjligt för bedömningen av denna mycket viktiga fråga. MARIE-ANNJOHANSSON (vpk): Ja, det är så att vi skall ha tolvkärnkraftverk, och avfallet skall förvaras någonstans. Men provborrar man iKynnefjäll, är det en tänkbar Om yttrande- och informationsfriheten vid konflikter påarbetsmarknaden plats.Provborrar man inte. kommer inte att bli förvaringsplats för avfall.Det kan vi väl vara överens om. Som PRAV har uttryckt det: detta är ingenlämplig plats. Man tror över huvud taget inte att man kommer att förvara avfalldär. Varför inte då redan nu stoppa borrningarna och lugna befolkningen,eftersom man ändå inte tyckeratt man skall förvara avfallet på KynnefjäU? Jagkan citera programrådet igen; "Jag är nämligen fullt övertygadom att det aldrig blir någon atomsoptipp på ." Varför fortsätterman då borrningarna? Varför inte i stället borra någon annanstans i så fall? PRAV har gjort en framställning, grundad påvetenskapliga bedömningar, att få göra denna borrning. Vad som kan förekomma iett och annat pressuttalande vill jag inte kommentera. Men det är utifrån dessabedömningar som jag har gjort mina uttalanden här. (vpk): Jag kan bara med beklagande konstatera att manhar rätt från aktionsgruppens sida. Enda möjligheten är nu att stoppaborrningarna för att säkert eliminera riskerna för att att man skall fåförvaring av atomavfall i . Överläggningen var härmed avslutad. §6 Om yttrande- och informationsfriheten vid konflikter på arbetsmarknaden Justitieministern erhöll ordet för att besvara BertU Fiskesjös (c) den 30april anmälda fråga, 1979/80:444, och anförde: Fru talman! 1, om jag delar hans oro över de allvarliga reellainskränkningar i yttrandefriheten och informationsfriheten som har uppkommit som en följd av konflikterna på arbetsmarknaden och 2. vilka åtgärder sorn regeringen anser sig kunna vidtaför att yttrande frihet och informationsfrihet och för framtiden skall kunna garanteras bättre även under konflikter på arbetsmarknaden. Det är nog svårt att undvika att massmedierna drabbas avstörningar under konflikter på arbetsmarknaden av det slag som det nu är frågaom. Men det är enligt min mening en självklarhet att det fria meningsutbytetoch den allsidiga upplysningen - båda grundvalar för folkstyrelsen - måste idet väsentliga fungera också i ett konfliktläge. Inte minst är det viktigt attinformation om konflikternas verkningar och om förhandlingsarbetet kan nå uttill allmänheten. Det är också angeläget att tvistefrågorna belyses från olikahåll, så att de som är indragna i konflikterna och de som står vid sidan om kangöra sina egna. Skulle det läggas kännbara hinder i vägen förmassmediernas möjligheter att lämna nyheter och information och att förmedlaolika åsikter, står vi alltså inför en mycket allvarlig situation. Särskiltalarmerande vore det om stridsåtgärder avsiktligt utformas sa att vissameningsriktningar undertrycks eller massmediernas självständighet i nyhets- ochopinionsförmedlingen hotas. I ett läge som dagens har parterna på arbetsmarknaden ettstort ansvar. Jag anser mig kunna förutsätta att parterna - som i konflikternasjälva tar i anspråk grundlagsfästa rättigheter - särskilt besinnar sittsamhällsansvar för att yttrandefriheten och informationsfriheten kan utövas pådet sätt som våra grundlagar vill värna om. Situationen är inte sådan att någotingripande från regeringens sida är aktuellt. När konflikterna har avbrutits kan det finnas anledningbåde för parterna på arbetsmarknaden och för statsmakterna att överväga om gällandeordning är tillfredsställande eller om ändringar bör komma till stånd. Om yttrande- och informationsfriheten vid konflikter påarbetsmarknaden BERTILFISKESJÖ (c): Jag ber att få tacka justitieministern försvaret på min fråga. Det är ett slags absurt tillstånd som råder i vårt landjust nu; det tycks de flesta vara ense om. Vad som är särskilt uppenbart ochsom borde ge anledning till en förutsättningslös diskussion omarbetskonflikterna i det moderna .samhället är att konflikterna inom nästanvarje område där de sätter in får svåra återverkningar för tredje man. Det ären rätt självklar följd av det ömsesidiga beroende som råder mellan olikasektorer i samhället. Konflikterna skadar i första hand vårt land som helhet,inte de förhandlingsparter som man på ömse håll vill komma åt. De hårda indirekta verkningarna visarsig inte minst pådetområde som jag tagit upp i min fråga. Den pågående konflikten gäller intemassmedias avtalsområden. Men trots detta har hela massmediasektorn redandrabbats mycket hårt, och om konflikterna pågår kan verkningarna bli änmer omfattande. Vi vet hur läget är. Sändningarna i radio och TV ärnedskurna till ett minimum, tidningarna har blivit tunnare, i vissa delar avlandet kan inte tidningar eller post över huvud taget distribueras. Som jagframhåller i min fråga och sorn justitieministern även understryker i sitt svarär det ju i en konfliktsituation alldeles särskilt viktigt att allmänheten kanfå en mångsidig och omfattande information om vad som är på gång och att enomfattande debatt kan föras just om konflikten i massmedia. Men frågan har också en mycket viktig principielldimension. Vi har med rätta i vårt land ansett att en fri opinionsbildning,tryckfrihet, yttrandefrihet och informationsfrihet är så grundläggande ochomistliga beståndsdelar i vårt demokratiska samhällsskick att vi gett dessafriheter ett mycket långtgående skydd i grundlag och annan lag. Så upplevervi plötsligt hur en rad faktiska omständigheter i samband med Om yttrande- och informationsfriheten vid konflikter påarbetsmarknaden enarbetsmarknadskonflikt kan sätta det reella innehållet i alla dessa rättigheteri gungning. Vad är det för mening med det långtgående lagskyddet, kan vi frågaoss, när redan mycket begränsade grupper enväldigt kan besluta att TV- ochradiosändningar skall stoppas, att tidningar inte får distribueras, attdebatten skall strypas? Särskilt olustigt är det naturligtvis när man på fulltallvar diskuterat och krävt att aktionerna skall kunna användas för att kapabort nyheter eller rapporteringar som man ogillar. Det är tendenser tillförhandscensur som strider mot alla principer för tryck- och yttrandefrihet somvi hyllat i vårt land. Även om man nu tydligen har besinnat sig något när manbörjat inse vilka värden som hotas, är ändå det som kan hända ytterligare pådet här området mycket oroande. Pappersleveranserna är i fara - en deltidningar har papper endast - och någon generell dispens harinte lämnats för pappersleveranser enligt vad som uppges i dagens tidningar.Och utan papper kan inga tidningar tryckas. Svårigheterna på distributionssidanblir värre för , och vid ett stopp för bensin- och oljeleveransernastoppas distributionen i stort sett helt. Justitieministern hänvisar till det ansvar som parterna påarbetsmarknaden har. Detta ansvar kan icke nog understrykas. hyserhan uppenbarligen förhoppningar om att parterna skall börja leva upp tilldetta ansvar. Med anledning av detta skulle jag vilja ställa ytterligareett par frågor fill justitieministern; Har justitieministern några särskilda skäl att anta attkonfliktåtgärderna i fortsättningen skall utformas så att massmediasektorn inteytterligare drabbas? Har justitieministern några skäl att anta att de redaninförda begränsningarna på området snart skall kunna lättas? har ställt två frågor. Somsvar på den första frågan har jag konstaterat att jag delar hans oro över dehär allvarliga inskränkningarna. Den andra frågan gäller vilka åtgärder regeringeneventuellt skulle vidta.