prot · G30931 · 1979-12-31 00:00:00 — Här finns en konflikt,en 30-årig konflikt, en av de mest djupgående och till synes mest svårlöstakonflikterna, med mängder av mänskligt lidande inblandat. Då är min enklauppfattning-och det värden redan in nan jag blev utrikesminister - atl detmåste vara alla parters ambition atl försöka hitta en lösning på detta problem.Förenta nationerna har resolution 242 såsom grundvalen för en sådanlösning, och i resolution 338 uppmanas parterna alt ge sig in i diskussioner omen sådan. Det har man gjort ganska länge, men ingenting har hänt. Sedanbryts dödlägel av att en av parterna tar sig ur gamla låsningar. Den egyptiskepresidenten reser själv till för att markera att han vill ha enöppning ur dödläget, och förhandlingar kommer till sländ. De resulterar bara ien bilateral överenskommelse, eftersom de övriga arabstaterna inte vill delta iförhandlingarna. Dä,menar jag, finns del anledning för oss som med allvar ser på den här konfliktenmed dess politiska och humanitära aspekter och som vill ha en lösning på den,atl ge en eloge lill dem som har lyckats la några steg i rätt riktning mot , och atl också våga uttrycka en och annan kritisk mening gentemot dem somhittills, utan att kunna tala om på vilket annat säll konflikten skall lösas,bara säger nej till förhandlingar. () replik: Jag harju inte begärt att med jubel skall ta emot denkeffiehprydde palestinske kombattanten i . Jag har inte väntatmig all något sådant skulle ske - det finns en skillnad i klimatet och i temperamentetmellan och . Jag hade nog snarare tänkt på något mera stillsamt,nämligen att den slips- och kavajklädde och ordentlige Kadoumi, som är PLO:suirikespolitiske talesman, skulle ha kunnat inbjudas lill av OlaUllsten på samma säll som han inbjudits lill av Simonet. Men - oavsetthur det är med det och vem som skall inbjudas och när - jag bara frågade: Serutrikesministern något politiskt hinder mot att utfärda en officiell inbjudanlill en ledande företrädare för för överiäggningar? Den frågan har jagfortfarande icke fått svar på. Denandra frågan gäller den evinneriiga meningen om en bilateral fred mellanEgypten och . Utrikesministern har det verkligen besvärligt. Först skalljag säga attjag aldrig har ifrågasatt kompetens somutrikesminister, utan Jag sade alt man får vara litet försiktig med vad mansäger, om man skall kunna hantera jobbet som utrikesminister. Jag tror attutrikesministern får besvär med det här och atl det kommer atl bli svårt attförklara. Jag kalladeden här meningen fören splitierbomb mot de krafter somutan att kunna anvisa något alternativ tagit avstånd från en separatfred ochställer sig utanför förhandlingarna. talar utrikesministernom dem som inte vill ställa upp på FN-villkoren i säkerhetsrådels resolution242 plus en kompletterande resolution om det palestinska folkets nationella rättigheter.I den andra handlar det om dem som inte är snälla nog att ställa upp på Sadatsinitiativ och ramavtalet som kom ut av det. Iutrikesministerns senasle svar var det återigen fråga om atl vi väl kan kostapå oss en eloge till , som bröt dödlägel, och att vi bör kosta på oss altförebrå dem som inte ställer upp pä de villkoren. Men dä är del rättallvariigt. Jag tycker alt utrikesministern skall fundera lilet över konsekvenserna.Då ligger här redan ell anteciperande av hur vi ställer oss omautonomiförhandlingarna misslyckas. Det betyder alltså all det skulle varaJordaniens, och Saudarabiens och en del andra arabstaters fel, om dessaförhandlingar inte skulle gå i lås, eftersom dessa stater borde ha ställt upppå de villkorsom bjöds. Palestinierna borde ha varil nöjda med alt få med någonrepresentant i en jordansk-egyptisk delegation - någon beskedlig somIsrael kunde godta. BO (): Jag slutade mitt föregående anförande med atl diskutera PLO:s ställningoch den palestinska frågan. Delärju, som Jag sade tidigare, tveksamt om PLO i en annan situation -som vihoppas skall kunna utveckla sig under de här fem åren - skulle kunna visa sigvara en accepterad representant för de människor som har bott påVäsibanken eller i . Sedan är det en annan fråga som är mycket viktig närman talar om en palestinsk stal. Någon sådan har aldrig existerat - det haraldrig funnits någol som politisk eller administrativ enhet. Detbestod under den turkiska liden, , av tre olika län. Det fannsalltså ingen grund för all tala om en palestinsk stal. Tanken uppkom såsmåningom under del brittiska mandatet. Befolkningenpå båda sidor om är i alla väsentliga stycken densamma. Enmajoritet av de ledande i , huvudstad, har kommit frånVäsibanken osv. Majoriteten av folkel är av precis samma etniska ursprung. Dåkan man naturligtvis fråga sig: Är det så att del - förockupationen ägde rum i något olika former på och i del övrigaTransjordanien- har uppstått en nationalkänsla som man anser skall komma lilluttryck i en statsbildning eller inte? Del kan man ha olika meningar om, ochdet kan vara svårt att känna till fakta. Sä mycket kan man i varje fall säga,att det redan finns en palestinsk stat, nämligen . Om man nu säger atlmycket talar för atl det skall få diskuteras en ny palestinsk stat påVästbanken får man ändå väga det mol andra problem som kan uppslå. Det finnsmånga länder i världen där man inte tillåter sådant. Hur ofta talar vi här omEstland, och ? Det är bara vid högtidliga tillfällen och det ärlill intet förpliktande, trots alt del ligger oss så oändligt mycket närmareoch är så oändligt mycket klarare. Sedanärdetjusäalt PLO inte bara vägrar atl erkänna existens utan ävenJordanien som självständig stat. Och där skulle jag vilja citera vad PLO sägeri en av de tio punkterna som antogs 1974: Att kämpa med dejordanska nationella styrkorna för all upprätta en Jordansk-palestinsknationell front vars mål är grundandet av en nationell demokratisk regering iJordanien -en regering som kommeratt förenas med den palestinska statsbildningsom kommer att upprättas som ett resultat av kampen." Alliså:Icke nog med alt PLO inte erkänner - man erkänner inte heller Jordaniensom en statsbildning. Ochnu kommerjag till den stora frågan: Om vi skulle tänka oss alt man på någotsätt upprättar en palestinsk stal på , skulle detta lösa konflikten?Är del verkligen den enda viktiga frågan? Jag tror atl utrikesministern varinne på delta och sade atl frågan består av tvä delar, och den andra väsentligadelen ärju: Kommer arabstaterna för den skull atl erkänna ? Är helakonflikten löst? Delvisar sig , som utrikesministern har diskuterat med , atl det inteär nog med att PLO inte godkänner den överenskommelse som träffats mellanEgypien och som ett steg pä vägen till en lösning av konflikten, ulanPLO vidtar alla de åtgärder organisationen är mäktig för atl omintetgöra deltasteg. Vi har alltså under haft en situation där arabstaterna vägrat atlerkänna . Då är det naturiigtvis litet märkligt för en utomståendebetraktare alt konstatera atl så fort det finns olika meningar i Israel-somligaär föga förhandlingsvilliga, andra är mer förhandlingsvilliga-kastar man sigöver alla de felaktigheter som man anser begås från israelisk sida. Men man ärnästan benägen att glömma det 30-åriga fenomenet atl aldrig erkänts frånarabisk sida och att det inte visas några tecken i riktning mol etterkännande. Detvore ett ytteriigt stort mi.sstag att inbjuda eller någon annan personfrån PLO att besöka officiellt, för det är egentligen i viss mån etterkännande av au man inte behöver la några steg - man blir ändå officielltinbjuden. Jag tror alt alla sådana här besök - del gäller inte bara Sverigeutan även alla andra länder - har en rent negativ effekt på möjligheten atl nåen lösning i konfiikten. Vi har tillräckligt många möjligheter atl genomdeklarationer och på annat sätt förklara för både arabstaterna och PLO- i denmån PLO visar sig vara räu företrädare - vad vi anser om attIsrael måste erkännas. Det behövs alltså inga överläggningar om den saken härhemma. Vad skall man överlägga om? Skall man överlägga med PLO om under vilkaformer PLO skulle erkänna existens eller alt PLO skulle göra det? Jagvet inte vad det finns för någonting atl överlägga om härvidlag. Det är en saksom parterna själva måste pröva. Ochframför allt: Det är klart att det är i som del här problemetavgörs och inte i vare sig den svenska eller det svenskautrikesdepartementet, vem som än råkar vara en förtjänt utrikesminister-omdet är dagens eller någon annan . Överiäggningen var härmedavslutad. §4 Om förbud mot omskärelse av kvinnor, m. m. Statsrådet erhöll ordet för att i ettsammanhang besvara delsen anmäld interpellation 1979/80:49 av (), delsde den 5 resp. anmälda frågorna 1979/80:86 av EvaHjelniström (vpk), till Justitieministern, och 1979/80:89av () och anförde: har frågat dels om del är rätt av svenska läkare attomskära invandrarkvinnor, dels om omskärelse av kvinnor är "atl handlaenligt vetenskap och beprövad erfarenhet och ständigt söka vidga sinakunskaper", dels om regeringen är beredd alt förelägga förslagom förbud mot omskärelse av kvinnor i , dels ock om regeringen är bereddatl aktivt medverka till beslut i internationella organ om förbud motomskärelse av kvinnor. EvaHjelmström har frågat om han är beredd atl läggafram förslag för om förbud mot omskärelse av kvinnor. Frågan haröveriämnats till mig för alt jag skall svara på den. GunillaAndré har frågat om jag. mot bakgrund av uppgifter som förekommit i , ärberedd att ge min och regeringens syn på frågan om omskärelse av kvinnor. Jag besvararinterpellationen och frågorna i ett sammanhang. Jaghar tillsammans med statsrådet pä regeringens vägnar i särskiltuttalande förklarat atl vi bestämt lar avstånd från omskärelse av kvinnor. Avuttalanden av framgår också att ett sådant ingrepp strider motvetenskap och beprövad erfarenhet och följaktligen är oförenligt med allmännaläkarinslruktionen (1963:341). Med anledning av de uppgifter som har förekommiti massmedia planeras nu från sida särskild information omdetta lill läkare och annan medicinalperso-nal. Enligtvad Jag har inhämtat kommer att undersöka i vilken omfattningomskärelse har förekommit och förekommer inom sjukvården i , Det bördock framhållas att inte har fått någon bekräftelse på attläkare har utfört underlivsoperationer som inte är medicinskt motiverade. Frånstyrelsens sida kommer man emellertid atl fortsälta ansträngningarna atl sökanå full klarhet i vad som ligger bakom de uppgifter som har förekommit. Huruvidaomskärelse förekommer i hemmen är naturiigtvis svårare all få upplysning om.Våra barna- och mödravårdscentraler torde dock därvid vara en viktig informationskälla. Invandrarorganisationernahar på detta område ett stort ansvar för att skydda invandrarkvinnorna motsådana övergrepp. Det får, efter kontakter Omförbud mot omskärelse av kvinnor, m. m. ömförbud mot omskärelse av kvinnor, m. m. medinvandrarorganisationerna, prövas om särskilda informationsinsatser behövs. Sverigehar tagit initiativ i internationella sammanhang, bl. a. i (), för att motarbeta omskärelse av kvinnor. Senast vid log dåvarande statsrådet upp dennafråga i sitt tal inför generalförsamlingen. Frånsvensk sida kommer detta arbete i internationella organ atl intensifieras.Frågan kommer också, enligt vad jag har inhämtat, att behandlas vid i . Medhänsyn till reglerna i läkarinslruktionen och till de slrafföeslämmelser somgäller för hälsofarligt kvacksalveri och för misshandel torde, såvitt nu kanbedömas, någon särskild lag med förbud mol omskärelse av kvinnor inte behövas. Omdet vid rättslig prövning skulle visa sig att nu gällande lagstiftning inte germöjlighet att beivra medicinskt omotiverade fall av omskärelse, kommer givetvisfrågan om särskild lagstiftning att tas upp. Underdetta anförande övertog förste vice talmannen ledningen av kammarensförhandlingar. MAJ (): Jag tackar hälsovårdsministern för svaren pä mina frågor. Tyvärr ärsvaren inte till fyllest och motsvarar knappast de förväntningar som allmänhet,kvinnor, läkare och framför allt invandrarkvinnor haft pä regeringen. Bakgrundentill interpellationen känner vi ganska väl vid det här laget. En svenskgynekologiprofessor skakar om hela det svenska samhället när han i en artikel itidningen nr44 erkänneratl han och även andra läkare har medverkattill omskärelse av kvinnor. Och representanten för den ansvariga myndigheten -- skyndar snabbt till läkarens sida: "När del gäller vuxnamänniskor måste vi ge dem friheten atl själva bestämma över sin kropp .Vi kan inte förbjuda en läkare all stå till tjänst med sitt yrkeskunnande .Det finns ju allvariigare missförhållanden att kämpa emot än atl hindrainvandrade kvinnor från all följa ett mönster som känns riktigt och rätt fördem." Och hälsovärdsministern svarar på en direkt fråga i den1 november om det är rätt av svenska läkare alt omskära invandrarkvinnor:"Ja, om kvinnorna begär det och läkarna bedömer alt det är lämpligt. Detfinns ingen svensk lag som förbjuder omskärelse. Däremot är omskärelse avsmåflickor i hemmen misshandel." Införden folkstorm som utbröt förnekar läkaren alt han gjort omskärelse och skyllerpä missförstånd mellan journalisten och honom. Man frågar sig onekligen hur detär möjligt för professorn att missförslå så många och raka frågor. I intervjuni övrigt, som han inte förnekar, hänvisar han lill "ett religiöst mönster kvinnornablir olyckliga om de inte får bli omskurna --- ömmande fall-- skerendasi på mogna kvinnor som själva bett om På en direktfråga om hur han gör ifall det kommer en mamma, en mormor eller annan anhörigmed en liten flicka som man vill ha omskuren blir svarel: "Då ställer jaginte upp." Hurstår det då egentligen till med uppfattningen i regeringen? Även där synes manvara på reträtt, men så långt som till lagstiftning är man inte beredd att gå.Men vad är då läkarnas bekännelse värd, om det den ena dagen, på fråga om detär rätt av svenska läkare att omskära invandrarkvinnor, kan heta: "Ja, omkvinnor begär del och läkarna bedömer att det är lämpligt", medanhälsovårdsministern kan uttala sig på det här sättet:"Omskärelse av vuxna kvinnor kan bli aktuell av starka religiösa ellersocial-psykologiska skäl"? kan det heta: "Vi larbestämt avstånd från omskärelse av flickor och kvinnor." Regeringen nöjersig sedan med informationsinsatser till medicinalpersonal och till män ochkvinnor i berörda invandrargrupper. Vad invandrarkvinnorna i behöver ochkräver, lika väl som kvinnorna i de länder där omskärelse är mycket vanlig, ärju en lagstiftning som klart förbjuder omskärelse. Iett uttalande från internationella föreningen för invandrarkvinnorsäger man atl man "ser kvinnlig omskärelse som ett uttryck för etttusenårigt kvinnoförtryck. Kvinnor som invandrar till har en chans attlösgöra sig ur delta förtryck. Mén vägen till frigörelse, lill självrespekl ochen egen identitet är lång. Genom alt förbjuda kvinnlig omskärelse i kandet svenska samhället ge invandrarkvinnorna ett entydigt stöd i derasfrigörelsekamp. Förbud mot kvinnlig omskärelse i är en akt avsolidaritet med invandrarna - också mot männen. De måsle få hjälp alt förslåatt äktenskaplig lycka inte beror på alt kvinnan är oskuld ulan på att detfinns en öppen dialog mellan man och kvinna i äktenskapet. Om man däremot undersken av 'tolerans' och 'kultur' vägraratt ta ställning sviker man kvinnorna ochkränker dem i deras strävan efter ett eget värde och en personlig integritet. Isolidaritetens namn kräver vi: FÖRBJUD KVINNLIG OMSKÄRELSE I !" Så säger alltsåinvandrarkvinnornas egen organisation. Myckengrumlighet och okunskap döljer sig bakom de famösa uttalanden som gjorts frånolika håll. Omskärelse av kvinnor aren sedvänja som äntligenbörjat ifrågasättas. Men fortfarande såväl svenska som internationellapolitiker kring varje beslul med hänvisning till att man därmed skulle kunnaförsvåra frågans lösning, att en attitydförändring måste ske hos männen förslosv. Men ett sådant respektfullt agerande vore faktiskt otänkbart om lidande avdet här slaget och den här omfattningen skulle drabba män. Vaddet i själva verket är fråga om äratt fortsätta ett kulturellt förtryck avkvinnor. I det socialdemokratiska kvinnoförbundels rapport till kongressen 1978sägs det bl. "Historisktsett har kvinnan i jämförelse med mannen ansetts vara mindre värd. I Sverigehar kvinnan först sakta uppnått sin internationelltsett ganska unika ställning av relativ jämlikhet. ömförbud mot omskärelse av kvinnor, m. m. Om förbud mol omskärelse av kvinnor, m. m. delar avväriden lever kvinnan förtryckt av manssamhällets traditioner, kultur ochreligion. Redan vid födelsen är dottern ofta mindre värd, eftersom det ansesfinare att fä söner. Under barndomen fostras flickorna till underdånighetgentemot männen. Fadern och bröderna behandlar fiickan som sin slav. I tonårengifts hon bort och köps då genom brudpris av den blivande mannen och blir hansägodel. 1 många länder skall hon därefter dölja sig för omvärlden. Ett av de krav den blivande mannen och hans familj ställerpå flickan äratt hon skall vara oskuld. Den grymmaste seden för alt bevaraflickan garanterat orörd tills hon gifter sig och därefter trogen sin manärclitorisdectomi. Seden är mer än 2000-årig och man uppskattar att 20 miljonerkvinnor och småflickor är omskurna, huvudsakligen i och arabväriden.Omskärelsen beslår i att man skär bort klitoris och ibland även blygdläpparna,så att flickan för all framlid förvägras sexuella lustkänslor. Operationernasker oftast utan bedövning och utförs med ett vasst föremål, i bästa fall medett rakblad. Faraonisk omskärelse, som man sedan gammall praktiserarbl. a. i , innebär atl man förutom omskärelse syr ihop vagina så allendast en trång passage lämnas för urin och blod. Del ingreppet görs oftast i4-8-årsåldern. När flickan ingår äktenskap skärs hon upp. En mängdföljdsjukdomar blir följden av de olika omskärelseriterna. Infektioner,blodförlust, urinvägsinfeklioner, kallbrand, stelkramp och blodförgiftning ärnågra av de vanligaste. Man räknar med all av de omskurna flickorna dör avsviterna. Vad har dä gjorts för all motarbeta delta barbari? På i tystades frågan ner. Ämnet ansågs alltför känsligt.Trots påtryckningar har WHO inte gjort något kraftfullt. I flera länder harregeringar lagit avstånd frän seden, men därefter ingenting gjort för allverkligen avskaffa den." Och detta är tydligen också vad den svenska borgerligaregeringen nu är beredd till: all ta avstånd från seden, men inte lagstifta ochinte heller ställa direkta krav i internationella organ. Och detta trots attsvenska läkare med erfarenhet från de länder där omskärelse förekommer krävtlagstiftning, alt invandrarkvinnornas organisation krävt det, att regeringar ide länder där omskärelse av kvinnor är vanligast själva föreslår lagstiftningför att stoppa stympningarna och attvi kvinnliga politiker, som fått klart föross all det inte finns förbud mot omskärelse i och atl denna brist kanutnyttjas felaktigt, kräver det. interpellalion ställde jag fyra frågor lillhälsovårdsministern. Den första löd: Är del rätt av svenska läkare atl omskärainvandrarkvinnor? Den är motiverad av hälsovårdsminislerns minst sagt dubiösauttalanden i , som inte har dementerats.Hälsovårdsminislerns svar då löd: Ja. om kvinnorna begär del och läkarnabedömer del som lämpligt. Vad skall läkarnas lämplighelsbedömning gälla? Attomskärelse är fysiskt genomförbar? Eller är det hälsovårdsminislernsuppfattning att läkare skall bedöma lämpligheten avomskärelse och atl politikerna därmed skall frånhända sig ansvaret för sädanaprincipiellt viktiga beslut? Tilltrontill läkarnas bedömning var tydligen mycket stor den , föratt sedanminska i snabb takt. Det kan utläsas av svarel pä min andra fråga: Äromskärelse av kvinnor att handla enligt vetenskap och beprövad erfarenhet ochatl ständigt söka vidga sina kunskaper? Pä den frågan svarar ministern atlsocialstyrelsen anser att ett sådant ingrepp strider mol vetenskap och beprövaderfarenhet och följaktligen är oförenligt med allmänna läkarinslruktionen ochatt särskild information om detta planeras till läkare och annanmedicinpersonal. Del behövs tydligen särskild information till läkarna, så atlde skall följa sina egna etiska regler också när del gäller invandrarkvinnor. Jagtror personligen att upplysningen måste vara betydligt djupare. Den okunskap ochde allmänna fördomar som kommit upp visar atl myckel arbete återstårför att pä alla nivåer i delta samhälle motverka della kulturella förtryck avkvinnor. Fortfarandekvarstår frågan till hälsovårdsministern: uppfatta hälsovårdsministernså, alt hon nu tar tillbaka det famösa uttalandet från och menaratt det är fel av svenska läkare alt omskära invandrarkvinnor? Dencentrala frågan, om regeringen är beredd alt ta konsekvenserna av sina vackraord och föreslå lagstiftning, besvaras via krystade ursäkter med ett nej.Eftersom del finns regler i läkarinslruktionen och slrafföeslämmelser förhälsofarligt kvacksalveri - som väl knappast avser omskärelse utförd av läkare- behövs ingen särskild lag om förbud mot omskärelse, säger statsrådet, men omdet vid rättslig prövning skulle visa sig atl nu gällande lagstiftning inte germöjlighet alt beivra medicinskt omotiverade fall av omskärelse, konmiergivetvis frågan om särskild lagstiftning att tas upp. Vad menar egentligenhälsovärdsminislern? Den rällsliga prövningen - hur skall den gå lill?Förväntar man sig all en omskuren invandrarkvinna skall söka pröva om hon harblivit omskuren enligt lag eller ej? Och vad är medicinskt omotiverade fall avomskärelse? Omskärelse är omskärelse, dvs. alt stympa de kvinnliga yttrekönsorganen. Denna sedvänja är ett av manssamhällets grymmaste medel allbehärska, passivisera och deformera kvinnan. Medicinskt motiverade operationerär något helt annat. Det är verkligen på sin plats att hälsovårdsministernförklarar vad hon egentligen menar. Vems intresse är det hon söker skydda meddessa formuleringar? Densisla frågan gällde vårt internalionella agerande och om regeringen är bereddalt aktivt medverka till beslul i internationella organ om förbud motomskärelse av kvinnor. Hälsovärdsministern svarar all har lagit vissainitiativ i föratt motarbeta omskärelse och talat idessa frågor. Min fråga kvarstår: Är regeringen beredd all aktivt medverka lillbeslut i internationella organ om förbud mot omskärelse av kvinnor? Vad kommerregeringen atl lägga fram för förslag vid FN:s andra kvinnokonferens iKöpenhamn 1980? Lål mig för säkerhetsskull upprepa mina frågor: Är det fel av svenska Omförbud mot omskärelse av kvinnor, m. m. Omförbud mot omskärelse av kvinnor, m. m. läkareatl omskära invandrarkvinnor? Vad menar hälsovårdsministern med medicinsktomotiverade fall av omskärelse? På vilket sätt skall den rättsliga prövningenkunna ske? Vad kommer regeringen all kunna göra vid FN:s andra kvinnokonferens? EVAHJELMSTRÖM (vpk): Jag tackar statsrådet för svaret - ett svar som är ett mycket tydligtbevis på regeringens dubbelmoral och hycklande liberalism i den här frågan. Åena sidan hänvisar till atl i internationella sammanhangmotarbetar detta yttersta förtryck från manssamhällets sida, denna fasansfullaförnedring av miljontals kvinnor. Vi vet - som framhöll - atlmellan 20 och 30 miljoner kvinnor stympats och stympas främst i mellersta ochnorra men också i och därmed berövas all möjlighet till ettpositivt sexualliv. Vi vet alt många flickor dör i samband med stympningen. Iinternationella sammanhang är det ofta tabubelagt att diskutera frågan. i tystades den ner för all den var förkänslig. Väridshälsoorganisalionen har gjort alldeles för litet. FN-diplomaierhar t. o. m. varnat för en öppen debatt. Därför är det naturiigtvis bra ochpositivt atl i internationella sammanhang agerar som motståndare, attvi väcker debatt och vägar diskutera problemet. Men diskussioner räcker inte -vi måsle också kräva förbud. Ochhur slår det lill i ? Regeringen vill uppenbariigen inte ens sopa rentframför egen dörr och förbjuda stympningen i . 1 svaret konstaleras allom det vid rättslig prövning visar sig att nu gällande lagstiftning inte germöjlighet alt beivra medicinskt omotiverade fall av stympning, skall frågan omsärskild lagstiftning tas upp.