prot · G30966 · 1979-12-31 00:00:00 — 4, Är regeringenberedd all fördöma det förtryck och den assimilerings-politik som utövas motkurderna i Turkiel, , och Syrierr. att fördöma de avrättningar avkurder som sker i och samt att kräva alt undantagstillstånd i denturkiska delen av upphör och därmed också i de turkiska städernaIstanbul, och ? De kurdiska minoriteterna har genom den senaste tidenshändelser i åter kommit i blickpunkten. I har kurderinlett en kamp för ökat självstyre. riktades uppmärksamheten främstmot , där en långvarig uppgörelse mellan kurder och centralregeringen fickett abrupt slut då schahen drog in sitt stöd till de irakiska kurderna.Strider förekommer fortfarande i irakiska Kurdislan men i betydligt mindreulsträckning. Kurderna utgör en särskild etnisk grupp med ett egetindoeuropeiskl språk. De har varit bosatta i samma områden sedan åtminstone . De har emellertid aldrig bildat en egen stal som täckt de områden detraditionellt befolkat.I stället har kurderna genom historien varit splittrade i elt stort antalklaner som ofta bekämpat varandra. I fredsavtalet efter stadgades att ettsjälvständigt liksom i övrigt även ett självständigt skulleupprättas. Dessa statsbildningar kom emellertid aldrig till stånd. De nyagränserna kom i stället att dela upp den kurdiska befolkningen mellan olikastater. Kurderna utgör nu en av många etniska och religiösaminoriteter i , , , , och även i , Efterandra världskriget gjordes ett försök all skapa en kurdisk stat i , Deltakom till uttryck genom all i sin iranska ockupationszonupprättade både en kurdisk och en azerbaijdjansk stat. Efter det all imaj 1946 dragit tillbaka sina styrkor återtog emellertid den iranska arménsnabbt kontrollen över dessa områden. Någon egentlig pankurdisk rörelse har aldrig funnits, Istället förekommer ett stort antal kurdiska organisationer och grupperingar medolika politisk grundsyn och med mycket skiftande krav pä politisk ställning ochkulturella rättigheter på sitt program. Kurder har också i stor utsträckningassimilerats i de länder där de bor och där de inte sällan innehar höga posteri det politiska livet. Av inte minst här nämnda skäl har det varit svårt attväcka en bredare internationell opinion till stöd för kurdfrågan. Endast engång har kurdernas situation tagits upp i FN, Det var då ochSovjetunionen var för sig anklagade för folkmord. Regeringen följer noga utvecklingen i denna del avvärlden, inte minst för att kunna ge stöd till framställningar om humanitärainsatser. Det är givetvis vår förhoppning att det skall bli möjligt all finnafredliga lösningar på de aktuella tvistefrågorna, så alt striderna och oron kanupphöra och varaktigt stabila förhållanden inträda. Låt mig så närmare få kommentera konkretafrågor. Minoritetsfrågor har i flera fall tagits upp inorn FN;skommission för mänskliga rättigheter, där var medlem intill årsskiftet.Kurdfrågan har emellertid aldrig ägnats särskild uppmärksamhet i delta forum.Det politiska läget i regionen just nu gör del heller inte sannolikt att denkurdiska frtigan skulle komma att behandlas i FN-sammanhang eller i något annatinternationellt forum. Vad beträffar den typ av internationell kongress somOswald har i tankarna och som hölls under tillkom densom bekant pä enskilt initiativ och ulan deltagande från några regeringar. Såväl Röda korset som Rädda barnen gjorde 19741975insatser bland kurderna i . De båda organisationerna diskuterar f. n.fortsatta insatser i . Regeringen är beredd att i positiv anda prövaframställningar avseende humanitära insatser för kurdiska grupper i olikaberörda länder i regionen. I fråga om informationskontor är lägel del, som OswaldSöderqvist torde känna till, att elt sådant kontor inte har officiell status iSverige, Det står var Om regeringsinitiativ i den kurdiska frågan Om regeringsinitiativ i den kurdiska frågan och enfritt att utan särskilt tillstånd bedriva informationsverksamhet i , Ingen behöver sväva i tvivelsmål om den vikt svenskaregeringen tillmäter skyddet av de mänskliga rättigheterna. Vi fördömer varje formav förföljelse av människor på grund av deras politiska eller religiösaövertygelse, deras ras eller etniska tillhörighet, var helst sådan förföljelseförekommer. Arbetet för att stärka skyddet för de mänskligarättigheterna i de länder där dessa inle respekteras måste för att bliverkningsfulla i första hand föras på ett internationellt plan och kraven somställs måste omfatta alla FN:s medlemsländer. Från svensk sida görs härvidlagaktiva insatser. vänder sig slutligen mot delförhållandet att undantagstillstånd införts i Turkiel. Dettaundantagstillstånd, som inte omfattar alla delar av landet, har motiverats nredden svåra terrorism som plågar . OSWALDSÖDERQVIST (vpk); Jag ber att få tacka utrikesministern försvaret på min interpellation. Som jag har sagt i interpellationen och somutrikesministern också berör i svaret har den kurdiska nationen glömts bort i den internationella debatten. Jag har i stort ingentingatt erinra mot den historiska bakgrundsbeskrivning som utrikesrninsitern härgör. Det är bara ett par punkter som jag skall återkomma till. Det är här fråga om en stor nation. Med nation menar jagdå naturligtvis en grupp folk som har samma språk, samma kultur osv. I ett brevsom olika kurdiska organisationer i samband med denna interpellation harskickat bl. a. till utrikesministern gör man en kort beskrivning av läget i dehär fyra olika länderna. Jag tänkte läsa in brevet i kammarens protokoll. Till all börja med påpekar man i brevet alt kurderna utgören av de största folkgrupperna i . lever 10-12 miljonerkurder i , 3 miljoner i , 6 miljoner i och 800 000 i Syrienutan några mänskliga och demokratiska fri- och rättigheter. Del kurdiskaspråket är förbjudet i alla dessa länder. Vidaresäger man i brevet: "Det kurdiska folket, som tillsammans med andraprogressiva krafter i kämpade mot shahens despotiska regim, har avKhomeinis reakfionära regim tvingats lämna sina byar och städer och från dekurdiska bergen försvara sig mot den nuvarande regimens angrepp. 1 har kurderna kämpat för sina demokratiskarättigheter mot den chauvinistiska Baalhregimen, som gör alltför att utplåna den kurdiska befolkningen. Tusentals kurder harivångsförflyttats från sina byar till södra med syfte all arabisera dem. Ideras ställe flyttar araber in för att arabisera del kurdiska området. Gränsenmellan och och och har tömts på människor inom en tjugokilometer bred sträcka för alt isolera kurderna i de olika länderna frånvarandra. Målet är att krossa den kurdiska frihetskampen. I förnekas kurdernas nationella existens helt ochhållet. Där ökar förtrycket av kurderna parallellt med att kurdernas kamp förmänskliga fri-och rättigheter blir starkare. råder idagundantagstillstånd i 19 städer och provinser varav 16 är kurdiska. Den reaktionära militären nöjer sig emellertid inte meddessa åtgärder utan uppmanar de politiska partierna och folkopinionen attmotarbeta kurderna och de progressiva krafterna i landet. Genom införandel av tvångslagar förbjöds allakurdiska organisationer, som arbetar för demokrati. (Organisationerna måsteanvända turkiska namn.) Alla kurdiska tidningar förbjöds och de flestasympatisörer till de politiska organisationerna och dess tidningararresterades. sitter därför tusentals kurder i fängelse. Och de som ännuinte fängslats lever i skräck för all bli det. I lever kurderna också förtryckta av den nuvarandeBaalhregimen, som Ivängsförflyltar kurder och förnekar deras mänskligarättigheter," Del är en kort beskrivning, som har gjorts av kurder iSverige, av situationen i de här länderna såsom de upplever den genom sinaorganisationer. De flesta torde väl vara överens när det gäller dennabeskrivning. Det finns inte heller någonting i utrikesministerns interpellationssvarsom bestrider dessa påståenden. Jag tror att vi alla på den punkten har enganska gemensam bedömning. Det finns några punkter i utrikesministerns svar som jagtycker är något egendomliga. Utrikesministern tar sin tillflykt till detförhållandet att kurderna som nation är uppsplittrade. Det är något av eltcirkelresonemang -ett brott mot logiken - att söka bevisa att någonting harhänt på grund av att det har hänt. Kurderna är alltså splittrade därför att deär splittrade. Det framställs nästan som om det skulle vara deras eget fel. Detstår i svaret; "I stället har kurderna genom historien varit splittrade iett stort antal klaner. ---- Någonegentlig pankurdisk rörelse har aldrig funnits. ", osv. kan juinle vara något skäl till att rnan inte skulle ta upp och påpeka del förtrycksorn den kurdiska nationen lever under. Det finns många andra nationer somvarit splittrade men till vilkas stöd man ändå har ställt upp. Splittringen isig själv medför att denna fördjupas och beslår. I många fall blir deninternationella solidariteten och del internationella stödet en hjälp till attövervinna splittringar. Den punkten i utrikesministerns interpellationssvar kanjag alltså inte ställa mig bakom. Jag tycker all delta är en orättvisbeskrivning och en logik som inte är hållbar. Sedan till frågan vad man då skulle kunna göra. Den förstafrågan i min interpellation är den viktigaste, som jag ser på det här problemeti dag. Utrikesministern säger att det förekommit ytterst sparsamtatt man i internationella organisationer, t. ex. FN, tagit upp frågan omkurdernas rättigheter. Kurderna har, som jag sade inledningsvis, varitbortglömda. Men det är ju inget skäl för - om vi vill verka i enlighetmed våra deklarationer och ställa upp för folks frihet, folkssjälvbestämmanderätt osv. - att inte ta ett initiativ. Jag skulle därför medanledning av min första fråga i interpellationen vilja ställa en följdfrågatill utrikesministern: det helt Om regeringsinitiativ i den kurdiska frågan Om regeringsinitiativ i den kurdiska frågan omöjligtför att tänka sig att göra en framstöt för kurderna, exempelvis i FN?Utrikesministern säger i svaret: "Det politiska lägel i regionen just nugör det heller inle sannolikt alt den kurdiska frågan skulle komma attbehandlas i FN-sammanhang." Menas därmed att det för är omöjligtatt ta något initiativ i den här riktningen? Det är den första och viktigastefrågan när det gäller alt väcka en internationell opinion. Sedan ser vi det som elt plus att regeringen är beredd attpröva framställningar om humanitära insatser. Jag antar att de kurdiskaorganisationerna kommer att ta fasta på detta. Jag tänker hoppa över diskussionen om ettinformationskontor, eftersom jag vet ungefär vilka svar jag skulle komma attfå. Vi har också diskuterat den frågan i andra sammanhang, varför vi t. v. kanlämna den ät sidan. Frågan är emellertid om man på det sättet kan hjälpa de härorganisationerna i att etablera sig. Om det nu är så att regeringen tillmäter skyddet av demänskliga rättigheterna så stor vikt som det sägs i slutet avinterpellationssvaret, vill jag återkomma fill den fråga jag redan ställt: Kanregeringen göra någonting eller är det fullständigt uteslutet att i detta lägela ett politiskt initiativ på det internationella planet? Jagtror inte att jagi interpellationssvaretuttryckte mig sä att det var kurdernas fel att de genom historien varituppdelade i olika klaner och att det skulle vara deras fel att de ärsplittrade. Jag bara noterade detta som ett historiskt faktum, ett historisktfaktum som naturligtvis också har sin betydelse för del sätt på vilket deninternationella opinionen har reagerat i kurdfrågan. Vad som från svensk sida måste vara av intresse när detgäller kurderna lika väl som när det gäller nationella minoriteter i andraländer-det må vara stora eller små minoriteter - är naturligtvis att vi äruppmärksamma pä de brott mot de mänskliga rättigheterna som kan begås mot dessagrupper. Varhelst sådana brott begås och vi får kännedom om det rnåste visjälvfallet vara beredda att uttala vårt fördömande. Vi måste också - och dethar jag klargjort i svaret - vara beredda till direkta humanitära insatser tillförmån för denna folkgrupp liksom för många andra. Vi måste också-Oswald tog inte upp den saken isitt anförande , men han nämnde den i sin interpellation - vara beredda altfördöma användandet av dödsstraff, vare sig det gäller kurder eller andra. Jag tror all vi på alla dessa områden har ett relativtgott samvete, även om vi självfallet aldrig när det gäller internationellakriser eller förföljelse och förtryck av minoriteter kan redovisa att desvenska insatserna har medfört att problemen som sådana blivit lösta. Med detta hoppas jag att jag har förtydligat det jag villesäga i interpellationssvaret, nämligen att vi är beredda att ta de initiativsom krävs i lägen där vi bedömer all initiativen kan vara framgångsrika. Delkan ofta vara så, herr talman, att man, om man reser frågor då möjligheterna till framgång är begränsade eller ringa,rent av kan motverka sill syfte. Det var i viss mån det som jag htide itankarna när jag gjorde den bedömningen att det politiska läget i detområde där kurderna finns knappast gör det sannolikt all frågan skulle kunnakomma upp i något FN-organ. (vpk): Utrikesministern sade naturligtvis inle rentut att splittringen var kurdernas fel, men del sätt som det förhållandet attkurdernas nation är uppsplittrad - inte bara på olika stater utan också påolika klaner, eller stambildningar, som det uttrycktes - framställdes på iinterpellationssvaret gör, att man får det intrycket att del inte finns skäl fören stat som att ta ställning till eller ta sig an denna nationsproblem. Det var det jag ville ha sagt genom mitt påpekande på den punkten. I övrigt måste jag tolka utrikesministerns svar på delsättet all den inte är beredd att göra någrakonkreta framstötar i frågan och att anledningen till det är att man bedömeratt sådana inte skulle lyckas. Jag utgår från att den bedömningen då vilar pågoda informationer. Jag tycker dock att den är litet undanglidande. Eftersom detgäller en så stor befolkningsgrupp vilken uppenbarligen är förföljd i mångastater - det finns mängder av bevis för detta, som man inte kan komma ifrån -och vilken verkligen är i behov av stöd, tycker jag att skulle visa ettnågot större intresse för att ta upp dess sak. Skälen till alt man inle gör det är kanske avhandelspolitisk natur-jag vet inle vilka kriterier som ligger bakomutrikesministerns bedömning av läget, och förmodligen kan han inte heller talaom det. Om vi verkligen skall leva upp till de stolta deklarationerna om attvi, som utrikesministern själv säger, skall försöka väcka en bredareinternationell opinion osv., förväntar man sig naturligtvis också att vi inteår tiger i denna fråga, så att kurderna precis som tidigare underefterkrigstiden förblir en bortglömd nation, som ingen tar sig an och varsintressen ingen för fram i internationella fora. Jag tycker att har ett ansvar på den punkten. Påsamma sått som utrikesministern sagt alt man är beredd att fördöma förtryck,förföljelse osv, borde han känna ett sådant ansvar och också ta på sig det närdet gäller kurderna. I det avseendet är jag inte nöjd rned utrikesministernssvar i denna fråga. Vi får kanske återkomma till den vid något annat tillfälle. Om regeringsinitiativ i den kurdiska frågan Överläggningenvar härmed avslutad. Om rätten till vedeldningsbidrag § 7 Om rätten till vedeldningsbidrag Bostadsrninistern ordet för alt besvara () anmälda fråga,1979/80:255, och anförde: har frågat mig om jag avser attvidta åtgärder för att ge större rättvisa ål systemet med vedeldningsbidrag. Frågan har sin grund i att stöd för övergång tillvedeldning enligt föreskrifter till energisparförordningennormah förutsätter tillgång till fritt bränsle. Det finns naturligtvis åtskilliga som, även om de fårbetala för vedbränslet, med hänsyn till läge och andra omständigheter kan ansesha tillgång till bränsle i sådan omfattning och till sådan kostnad att de kanjämställas med dem som har tillgång till fritt bränsle. utgör inte hinder mot att bidrag utgår även i sådana fall. F. n. pågår arbete med en utvärdering av energisparplanen.I det arbetet studeras också hur energisparstödet används. Innan resultat avutvärderingen föreligger är jag inle beredd alt föreslå ändring av reglerna ombidrag för övergång till vedeldning. Först ett tack till bostadsminislern försvaret på min fråga. Alla åtgärder som syftar till att spara energi ärvälkomna, också bidrag till dem som föredrar att elda med ved framför med andrabränslen. Del gäller inle bara därför att övergång till vedeldning är bra urenergisynpunkt utan också därför att det bidrar till en förbättring avskogsvården. Jag måste erkänna att jag är något konfunderad över denmening i svaret där del sägs att bosladsstyrelsens föreskrift inte utgör hindermot att bidrag utgår även i sådana fall, där den som övergår till vedeldninginte äger egen skog. I en nyligen publicerad tidningsartikel har nämligen tvåtjänstemän på botadsstyrelsen klart uttryckt att som förutsättningar för att fådetta bidrag skall gälla antingen all man äger skog eller att man, om man inlegör det, har ett intyg på att man fär veden gratis från en skogsägare. Jag tycker att det ligger en klar orättvisa i att en ickeskogsägare som installerar en vedpanna, om vederbörande inle får ett sådantintyg utan måste betala någon hundralapp för spillveden, inte skulle varaberättigad till bidrag. Den som vill använda sin fritid till alt rensa uppröjningsved som ligger på ett skogsskifte bör kunna få detta bidrag såväl ifall där skogsägaren kräver en liten ersättning som i fall där denne skänkerborl veden. Jag vill ha en förklaring till hur del förhåller sig meddelta. Enligt de uppgifter som cirkulerat i pressen och enligt den uppfattningman har fåll ute i landet måste den sökande alltså för att bidrag skall utgåförfoga över bränslet själv eller, om så inte är fallet, ha ett intyg frånvederbörande skogsägare om att spillveden fär tas ut ulan ersättning. Omskogsägaren däremot kräver betalning för veden, skulle bidrag inte utgå. vet lika bra som jag all detsom slår i tidningar inle alltid är korrekt. Om det har gjorts sådanauttalanden som han hänvisar till, har de inte något direkt stöd ibostadsstyrelsens egna föreskrifter, som säger alt man normalt förutsättertillgång till fritt bränsle. Men den föreskriften har sitt ursprung i att manvill säkerställa alt den som installerar en vedpanna också har varaktigtillgång till ved. Det kan man naturligtvis skaffa sig på annat sätt än genomalt själv äga skog. Del ställs inget formellt krav på att det skall utfärdasintyg i de fall där den sökande gratis får ved från någon annan. Styrelsen harsjälv informerat länsbostadsnämnderna om denna föreskrift, och man har frånbostadsstyrelsen försäkrat mig om att föreskrifterna skall tillämpas liberalt.Jag har också erfarit att bostadstyrelsen har för avsikt att återigen gå ut medinformation till länsbostadsnämnderna om hur handläggningen skall gå till isådana här fall. Om rätten till vedeldningsbidrag Ja, jag tror att del är i hög grad nödvändigtall gä ut med en sådan förklaring. Man har nämligen åtminstone i milt hemlängjort precis den tolkning som jag redovisat. Får jag då uppfattabosladsministerns uttalande så att det inle är någon reell skillnad ibehandlingen av en sökande som inte äger skog och som fått ett intyg om all vedfår las gratis och en sökande som får betala en summa för veden, dvs, attförutsättningarna för att få bidraget är precis lika stora för dessa grupper?Under sådana förhållanden skulle jag önska alt man från deparlementshåll klartuttalar delta, så att inte sådana misstolkningar som här har skett upprepas. Normalfallet är enligtföreskrifterna all man skall ha tillgång till fritt bränsle, men det utesluterinte annan tillförsel. Vad man velat försäkra sig om är att den som installerarvedpannan har en varaktig tillgång till ved. Det gäller i detta fall bosladsstyrelsensegna föreskrifter, och det ligger inom styrelsens område all precisera sig pådessa punkter. Jag har dock erfarit all har för avsikt attinformera länsbostadsnämnderna om en liberalare tolkning av dessabestämmelser. GUNNAROLSSON (s): Sist i sitt svar aviserar statsrådet enutvärdering av den aktuella stödformen. Jag tycker att det är bra alt så sker.Men om det i den utvärderingen framkommer att det görs skillnad mellan fall därman får veden gratis och fall där man tvingas betala för den. om den sökandesjälv inle är skogsägare, bör delta rättas till. Jag tycker för min del inleatldet skall vara någon skillnad mellan sådana fall. Den som vill använda sinfrilid till att rensa upp i skogen, vilket bidrar till en god skogshygien, ochpå så sätt skaffa Om interpellationsrätten i kommunfullmäktige sigvedbränsle skall kunna fä bidrag, helt oavsett om vederbörande behöver betalaför veden eller får den gratis. Överläggningen var härmed avslutad. § 8 Om interpellationsrätten i kommunfullmäktige Kommunministern erhöll ordet för alt besvara RaulBluchers (vpk) anmälda interpellation, 1979/80:94, och anförde:Herr talman! 1, om jag anseratt kommunallagen när det gäller interpellationsrätten i ärenden som avgörs avspecialreglerad nämnd bör tolkas sä alt den offentliga debatten i fullmäktigefrämjas och 2, om jag ämnar lainitiativ till en rekommendation frän i sådant syfte. anför i interpellationen all syftet rned debegränsningar i interpellationsområdels omfattning som anges i kommunallagen(1977:179) torde vara bl. a. alt skydda enskilda personers integritet och attundvika att kommunfullmäktige blir forum för debatt i lagstiftningsfrågor.Enligt interpellationen finns det risk för att bestämmelserna tolkas på ettsätt som kan utnyttjas för att undvika diskussion i kommunfullmäktige i frågorsom har stort intresse i den lokala offentliga debatten. En ledamot i kommunfullmäktige fär enligt 2 kap. 24 §kommunallagen framställa interpellation i ett ämne som tillhör fullmäktigeshandläggning till ordföranden i kommunstyrelsen, annan nämnd eller beredning.Genom den nya kommunallagen blev det möjligt för kommunfullmäktige attföreskriva att ordföranden i kommunstyrelsen får överlämna en interpellationsom har framställts till honom att besvaras av en annan ledamot avkommunstyrelsen, som på grund av sitt uppdrag har särskilda förutsättningar attbesvara interpellationen. På förslag av konslilutionsutskottet infördes också enmöjlighet för kommunfullmäktige att föreskriva all ordföranden ikommunstyrelsen får överlämna en interpellation som har framställts till honomatt besvaras av en ledamot i styrelsen för elt kornmunalt företag. Utskottetframhöll i sill betänkande (KU 1976/77:25 s. 20) att det frånkommunaldemokratisk synpunkt är värdefullt om ökade möjligheter skapas för atti kommunfullmäktige diskutera frågor som rör verksamheten i de kommunalabolagen. Syftet med utskottets förslag var att möjligheterna att få till ståndinlerpellationsdebalter i sådana frågor skulle förbättras. Som jag har sagt förut skall en interpellation avse ettämne som tillhör kommunfullmäktiges handläggning. Delta innebär altinterpellalionsärnnet skall falla inorn den allmänna kommunala kompetensen ochinom ramen för de frågor som kan behandlas av kommunfullmäktige. En interpellationfär alltså inte avse allmänpolitiska frågor eller frågor som nämnderna enligt särskildaförfattningar har att pröva utan att vara ansvariga för sina åtgärder införfullmäktige. Även när det gäller sådan verksamhet som enspecialreglerad nämnd utövar rned stöd av en författning ger enligt min meningfullmäktiges finans-och instruktionsmakt ett visst utrymme förinterpellationsdebatter i frågor som rör den fortlöpande förvaltningen påområdet. Å andra sidan följer det redan av föreskrifterna i 1 kap. 5 §kommunallagen om kompetensfördelningen mellan fullmäktige och nämnderna attutrymmet för interpellationsdebatter som rör enskilda nämndbeslut ärbegränsat. Sådana enskilda beslut som specialreglerade nämnder fattar med stödav olika författningar får, när författningen ger nämnden en självständigbeslutanderätt, i princip inle behandlas i interpellationsdebatter.