prot · G309147 · 1979-12-31 00:00:00 — Frän industridepartementets sida hitr bedrivits ettonifiittande arbete för att genom redovisning av fakta, skilda förhandlingsinsatseroch industripolitiska åtgärder underlätta den nödvändiga strukturförändringenav branschen. Utvecklingen inom skogsindustrin har analyserats i en siirskildrapport som har remissbehandlats. Det arbetet bedrivs nu med sikte pä enredovisning av slutsatserna i propositionsform. Parallellt diirmed har(iverläggningar om strukturfrågor bedrivits med enskilda företag, I ett tidigtskede under skogsindustrins kris tillsirttes en särskild förhandlingsgrupp förakuta problem inom skogsägarnas industriföretag. Detta ledde till iitt stiitengick in som delägare i såväl som NCB med huvudsiikligen tvåmål. som jag här vill erinra om. Det var dels målet att säkra en sundstrukturutveckling i branschen, dels målet att behållit skogsindustriföretiigpa kooperativ ägarbas. Båda dessii mål. som niirmare preciserats istatsniiik-ternas avtal med såväl NCB som , har självfalletalltjämt oförminskiid aktuiilitet. De vidtagna strukturätgiirderna hiir väl fylltkravet på att medverka till en förbättrad struktur i branschen. Jag noteriir också attnäringsutskottet i sin bedömning av vad sorn skett inorn skogsindustriföretiigen inte haft några principiella invändningar att görii. Det andrii målet för dessii speciellii insatser, dvs, att säkra en skogsindustri på kooperativ ägarbas, gör det nödvändigt för staten iitt tii hiinsyn fill företiigens speciella kariiktiir, Idet 218 fortsatta handlandet där det kan bli fråga om sainverkiin med andrii skogsindustrifiiretagkring speciellii utvecklingsprojekt måste iilltså liisningiir Nr 147 eftersträvassom innebär att de kooperativa företagen behåller sin siiriirt och den Jag vill notera att och jag iir iivcrens om nödvändighetenav att insatser fullföljs även i dettii iivseende, Även omdet blir frågii om betydande strukturinsatser måste riksdiigens Skogsindustrin principbeslut i frågan tolkas så att det inte heller i norr,diir stiiten iir majoritetsägare, kan bli fråga om en utskiftning iivNCB:s tillgångiir så iitt företaget mister sin identitet. Jag hoppas att jaghärmed i tillfredsstiillandc utsträckning har svarat på frågatill mig. har krav framförts på olika former avstrukturpliiner för skogsindustrin. Den frågan har också varit uppe tilldebiitt här tidigiire i diig. Enligt min uppfattning måste statsmakterna speki eniiktiv roll i skogsindustrins långsiktiga utveckling och strukturomvandling.Det iir därför vi och våren från industridepartementets sidiihiir varit iiktivii i våra fortlöpande överläggningar med skildaskogsindustriföretiig och -orgiinisationer. Där har målet varit att statenskulle fungera som koordiuiitor och inspiratör till nödvändigastrukturåtgärder. Jag har också noteriit iitt tungii remissinstanser, t, ex.Kooperativa förbundet, i iiiislutning till industridepiir-tementets promemoriaom skogsindustrins nuläge och utveckliiigsnKijlighe-ter har noterat att detfinns starka skäl mot att upprättii övergripiinde strukturplaner, som innebäratt statsmakterna övertar företagens ansvar för t, ex, produktionsinriktningoch markniidsbedömningar, KF, som hiir lång erfarenhet av skogsindustrienverksamhet, hiir för sin del gett sin iinslutniiig till denna slutsats. Mot dessa uppfattningar står då den som framförts av desocialdemokriitiska reservanterna i näringsutskottet, Betriiffande frågan omett handlingsprogram för skogsindustrin säger de socialdemokratiskareserviinterna att "inga ytterligare beslut om nedläggningar av enskildaanläggningar skall fattas innan en samlad strukturplan har lagts fram", Ifråga om utvecklingen av skivindustrin talar man om att regeringen för dennabransch bör ""låta utarbeta förslag till planmässigaåtgärder"", och i frågii om ett strukturbolag för skogsindustrinsäger man att ett sådant strukturboliig skulle kunna ""spela enviktig roll genom att kanalisera tillgängliga resurser till de delar avbranschen som är framtidsinriktade och expiinsiva"", Niir det giillerskogsindustrins virkesförsörjning säger man iitt det behövs""(ivergripande ekonomiska styrmedel"" för att komma tillrätta med virkesförsörjningeii, och beträffande beredskapsåtgärder för attsäkerställa virkesförsörjningeii säger man att regeringen ""börutarbeta förslag till beredskapsliigstiftning 0111 skyldighet för skogsägareatt avverka", Alla de krav som jag här har citerat är välbekanta inskigi senare års socialdemokratiska näringspolitik. Men man letar förgiives bakom de stereotypa kraven på planmässighet. övergripiinde pliinering, centriil styr ning etc, efter konkreta förslag och efter redovisning iiv viid oppositionen egentligen är ute efter. Genomgående är iitt niiin vill låsa en befintligstruktur i avvaktan pä dessa centralt utarbetade, övergripande pliiner. Jag undrar om de socialdemokratiska reservanterna egentligen tänkt igenom sinii förslag, 219 Nr 147 eller i varje fiill gjort enlångsiktig bedömning iiv konsekveiiseriiii, I liir vill jiig Tisdagenden instiimma med Johiin niirhan kiuiikteriseriir försliigen som ett siitt iitt 7()p.|.|j i9«o låsii helii utvecklingen.Kortsiktigt iir naturligtvis reserviitioneriiii ett siitt för sociiildemokriiternaiitt skiiffii sig ett iilibi för iitt iiif()r lokala opinioner Skossindiistrin fiiinistå som motståndiire tillföretagsnedliiggelser. ifj fjj de ju att niiiii från detsociiildemokratiska partiet motsätter sig den successivii iinpiissningav skogsindustrin till marknadsförutsiittniiigiiriiii som iir en iibsolutfiirutsiittning fiir bibehållen konkurrenskraft, lönebetiilningsfiirina-gii ochöverlevnadsmöjligheter. Om skogsindustrins framtidii struktur skulle görasberoende iiv centriilt utarbetade strukturpliiner, skulle mycken viirdefull tidgå förlortid i denna kontinuerligii anpiissningsproccss. Dessutom kan dettamed fog siigiis stå i direkt strid med iindiin och meniiigen iniedbestäinmandeliigen, enligt vilken fiiretagen tillsammans med deiinstilll-da i överliiggningar skiill kisa sådanii problem, Vidiire skulleföretiigens iinsvar för utvecklingen urholkas på ett ödesdigert sätt. Jag tiirmig friheten att notera iitt socialdemokriitin hiir hiir hiimiiiit i enåtcrviiiidsgriind och i en kortsiktig och ofruktbiir niiringspolitik, Jiigbekliigiir dettii. för den nödviin-diga dialogen om det framtida näringslivetfår på det sättet en snedbelastning. Vild gäller nedliiggningiir inom skogsindustrin som hareller kommer iitt iiktualiseriis är det min principiella uppfattning attproduktionsenheter som inte kan bedömas som långsiktigt livskraftigii måste tasur drift. Företagens resurser måste i stallet inriktas på enheter som iirlöiisiimniii och utvecklingsbara, Dettii innebär också att stor restriktivitetmåste iakttiis från samhiillets sida vad gäller direkta stödinsiitscr tillsådiuiii anliiggningiir, I samband med beslut om driftinskränkningiir är detviktigt att betonii det stora ansvar som åvilar företagen niir det giiller attse till att nedskärningiir sker i sociiilt acceptabla former. Detta synsiittprägliir f. ö, också utskottets betiinkande, I den utsträckning som företiigeninte fullt ut kliiiiir dettii föreligger ett samhällsansvar iitt ta med deinstrument som skiipiits -regionalpolitiska och arbetsmarknadspolitiska- föriitt s(ika lösii återstående problem. Även särskilda insiitser därutöver kanviirii befogiide, t, ex, genom de regioniilii investmentbolag som prövas påvissii håll. Staten bör alltså, enligt min uppfattning, agera somkoordinator i strukturfrågor. Jag har diskuterat forinernii för deniiii statensroll med företriidare för skogsindustrin och de fackliga organisationerna,Stiiten har genom lagstiftning om utbyggnadsprövning, 136 a ii. och bl, a,regioiiiilpoli-tiskii stöd instrument för en viss samordning iivstrukturutvccklingen. Det finns skiil som tiiliir för dennii successivii.reellii siimordning iiv skogsindustrins framtidii expiinsion. friimst dockiiiiturligtvis på papperssi-diin: Utbyggnaden måste ske ien sådan takt och omfiittning att reliitioneriiii med gemensiimina marknaden inte störs. Utbyggnader iivpappersproduktionen kräver norniiilt fiiriindringiir även på massiisidan. vilket kiin innebiirii iitt råviirubehovet ()kiir - enviss 220 omfördelning alltså iivutnyttjiindet iiv de tillgiiiigligii råviiruresurseriiii. Regionalpolitiskii hiinsyn kan behövii tiis i vissii fiill. När det gäller inland - där exporten av virkefrån inliindet till Tisdiigen den kusten har viickt oro betriiffiinde defiiuiitidii utvecklingsinöjliglieternii, sett 20 m;tj 1980 frånsvsselsiittningssynpunkt- kan jag niimiiii iitt fiirre liindshövdingenBengt Lyberg harfått i uppdriig iitt utredii utvecklingen i Viisterbottcii. .lag hiir fiir Skossindustrin, iivsikt iilt nu vidgii det uppdriiget till iitt omfiittii detsydligiiste iiiliiiidsliiiiet, /;, ,;, , för iitt han, medutgångspunkt i de erfiirenheter som hiir vunnits med anledning av destrukturellii föriindringiiriiii i kustindustrin, skall studera vilkiiråvaruresurser man rimligen behöver rcserverii i inliindet för dess industrioch dess" friiintida sysselsättningsutveckling. Olika former tor en siimordning inom industrin iirniiturligtvis tiinkbiirii. Jag har i de näinndii överliiggningiirna fåttsynpunkter på tidigiire framförda förslag om en särskild strukturdelegation förbranschen, i likhet med vad som med betydiinde friinigång hiir priiviits inomspeciiilstålsscktorn. Flertalet bedömare förefaller iitt föredrti en ordningdiir dcpiirteinentet iiierii direkt fullgör den koordineriinde rollen. Det iirviktigt - och det är det iivgöriinde - att sådana former väljs iitt iinsviiretför den grundläggiinde niiirkniidsbedömningen och de striktföretiigsekonomiskii bcdömningiiriiii inte förs bort från företaget, I så fiillskulle mycket av den vitiilitet som iir nödviindig för branschens utveckling gåförloriid. Över huvud taget kommer stiitens roll i industrinsstrukturoinvandling iitt bli ett centralt debattämne iiveii fortsiittningsvisunder 198(l-tiilct, Ännu iir inte de definitiva formerna funnti, Dettii berortill viss del på iitt vi iinnu saknar, ifrån det samliide näringslivet, engenoniiirbetiid syn på fiiretiiget som en integrerad del av samhället, vilkethiir iitt i sin diigliga verksamhet ständigt ta hänsyn tillSiirnhiillsiiitressenii, Jag menar för min del att fiiretaget självfallet måste hiidet företiigseko-nomiskt lönsaniniii som riktmärke. Det iir företiigets uppgiftenligt den iirbetsfördelning som måste råda i samhället. Emellertid, närföretiigets bedömningar och beslut utifrån den här utgångspunkten kominer iittpåverka det omgivande siimhället. måste siimhiillshänsyn tiis. och då måsteföretiiget på ett tidigt stadium ta kontakt med siimhiillets skiidiiinstitutioner. Det finns etl sådant siimspel. men det iirinte pa långt niir tillräckligt utveckliit för att viira tillfredsställande. Det iir ju påfiilliinde att siimhiillet i diig främstkontiiktiis av företag i kris eller med en vikande konjunktur, detta trots iittde för siiinhiillet egentligen viktigaste besluten nu fattiis i de mestexpiinsivii och lönsiiinniii företiigen. Jag efterlyser således från hela fronten, inte biira densviktiinde, cii diiilog med näringslivet om hur vi skall finna biittre ocheffektiviue former tor samverkan mellan företag, fackliga organisationer ochsainhiille. Förhoppningen iir iitt vi vid de fortlöpiindeö\'erliiggniiigiir som bedrivs mot biikgrund av strukturförändringarnii iskogsindustrin skiill kuniiii görii nvttiga erfarenheter, som kiin bli avavgörande betydelse för den friiintida näringspolitikens utveckling. Viddebatten här har också domänverkets roll i svensk skogsniiriiig -'-' Skogsindustrin, rn. Om åtgärder för att trygga tillgången på råvara tillskogsindustrin kommit attbli föremål för kommeiitiirer, Jiig vill i iiiislutning till vadMiirgiiretha af Uggliis anförde hiir tidigare säga. iitt doiniiiiverketsniiirkför-viirv, som har varit iiv betydande omfiittning under seiiiire år, enligtmin uppfattning iir ett positivt inslag i skogsbrukets omarronderiiig,stiiiviin mot bättre iirrondering och en biittre iirbetsfördelning mellanolikii iigiirkiitego-rier, köp av boliigsskog har medgettkomplettering iiv mångii enskilda fastigheter. Det iir enligt min uppfiittiiingen utveckling som biirii har börjat, och dessa kompletteringiir får ses som ettmycket positi\ t inslag också ur regionalpolitisk synpunkt, eftersom deförstärker enskildii Uint-bruksföretiig i bygder där det ursysselsiittningssynpunkt iir en striitegisk uppgift att åstadkoinmii sådiuiiiförstärkningar. Om inte domänverket spelat denna aktiva roll under seniireår hade den hiir processen inte viirit möjlig iitt genomförii enligt minuppfiittiiing. Och som jiig Siide: det som hiir skett iir enligtmin mening bara börjiin. De fortlöpande niiirkbyteii och markfiirvärv som skerskall också innebiira iitt ett stort antal enskilda lantbruksföretiig på siktkan få ett förstiirkt försörjningsunderlag. Jag vill nu övergå till iitt sviira på deninterpellation som viickts av om åtgärder för iitt tryggiitillgången på råvara till skogsindustrin. har frågiit mig vilka åtgärder jiig avseriitt vidtii för att få skogsägarna att avverka och därigenom trygga råvarantill fabriker inom skogsindustrin. Skogsindustrins virkesförsörjningsläge iir f. n.utomordentligt besviirligt. Avverkningarnaär inte tillräckliga för attskogsindustrin skall kunna utnyttja det starkii interniitionella marknadsliigesom råder. Följden av detta har bl. a. blivit bortfiill av exportinkomster ochdriftinskränkningar inom skogsindustrin. Skogsindustrins virkesförsörjning har diskuterats ikammaren . Jag har diirvid redogjortförde åtgiirder som redan har vidtagits för att virkesutbudet skallstimuleriis. Jiig vill påminna om iitt regeringen dessutom har förelagtriksdagen förslag om en tillfällig höjning av de belopp som får sättas in påskogskonto. Vidare har berörda organisationer inom det skogliga området lovatiitt öka informationen om innebörden av de iiVii reglerna förskogsbeskiittning. vilkii allmänt anses stimulera till ett ökat utbud av virke.Det är emellertid iinnu för tidigt att uttala sig om effekterna av dessaåtgärder. Gemensamt för de åtgärder som har vidtagits äratt de syftiir till att genom ekonomiska incitament uppmuntra till ökadeavverkningar. Frågan om tänkbara åtgärder för att öka virkesutbudet inornriiinen för vad som är förenligt med ett uthålligt skogsbruk utreds f. n. iivvirkesförsörjningskom-inittén. Kommittén kan väntiis lägga friim förslag tillåtgärder om ungefär . Jag anser att vi nu bör avvaktii kommitténsiirbete. Regeringen följer noggrant utvecklingen påvirkesmarkniiden. RUNEJONSSON (s): Nr 147 Jag vill börja med att tackiiindustriministern för sviiret på den den interpellation som jiigliinniiide rediin den 11 iipril. Anledningen till iitt jiig framställde denna interpellation var att 375 man vid NCB;s fiibrik i Köpmanholmenpå grund av virkesbrist hiide viirsliits 0111 perniittering under Skogsindustrin en månad.Efter förhiindlingar blev tiden något modifieiiid. och har på , grund aviirbetsmarknadskonflikten viirslet dragits tillbakii för tillfiillet. kvarståratt bristen på råvarti gör iitt industrin i Köpniiinholinen liingre fram kankomma att få driftstopp om ingenting görs för iitt klarii den iikutii Omåtgärder för virkesbristen.Även andra NCB-fiibriker har inskränkt sin produktion. jag påpekade i min interpelliition. händer dettiimitt under en en på råvara till högkonjunktur när NCB borde kunna konsolidera sin ekonomi. Oron är stor bland de anställdii i Köpmiinholmen ochövrigii som bor i området. Vad koinmer att hända med industrin om virkesbristenåter blir akut? är det inte biira NCB som drabbas iiv iitt intetillräckligt med råviira kommer fram. Virkesbristen är ett stort bekymmer förhela den svenskii skogsindustrin. Det finns fog för att påstå att det iir enödesfråga iitt råvariin kommer fram. När det gäller skogsägarnas NCB vill jag påinimiii om iittboliiget för ungefär ett ar sedan hotades av konkurs. Om en sådan kommit tillstånd, hade skogsägarföreningarna drtibbats mycket hårt ekonomiskt. I detliiget ställde staten upp med 600 milj. kr. för iitt riidda företaget.Tidigiire hiide rnan fatt 400 milj. kr. Man vågar nog påstå att statens uppgörelse med NCB varmycket generös gentemot skogsägarna och deras egnti organisiitioner. Statensinsiits skedde mot den bakgrunden iitt stiiten och de iinställdii hiide skiiliitt viintii sig iitt skogsägarna och dertis organisiitioner skulle görii sittytterstii för att leverera erforderlig råvara till industrierna och iitt deskulle infria viid som överenskommits i virkesavtalen. blev det inte så. Virkeskvantiteternii frän de privataskogsägiiriiii har gått ned drastiskt. Flera skogsägare har aiisviirsinedvetetoch lojiilt levereriit. men alltför mänga har svikit. Resultatet har blivit denvirkesbrist som \i hiir debatterat här . Industriministern säger i svaret iittvirkesförsörjniiigsliiget f. n. iir utomordentligt besvärligt, och det kan manverkligen hälla med 0111. Vad som kommer att hända medvirkesförsörjningen till NCB-industrierna. till och tilltindra skogsindustrier i vårt liind som iir beroende av de privata skogsiigarnavet vi inte . men man kiin fruktii det värsta. Det kan innebära attsysselsättningen iiventyras för tusentiils miinniskor och för hela orter -orter som rediin iiii lider brist pa arbetstillfällen. Jag kan som exempel ta . en ort som heltdomineriis iiv sulfatfiibriken. Orten står och fiiller med fiibriken. De åtgiirder som regeringen har vidtagit och som industriministern hiiiivisiir till i svaret,hiir varit och är fortfarande otillräckligii. Det duger därför inte iitt viintii 223 Nr 147 påvirkesförsörjningskomniittéii. Tisdapen den "" lommittén måste få direktiv iittpåskyiidii sitt iirbete och liiggii friim Skogsindustrin, () replik: Industriministern och jiig hiir vid mångii tidigare tilltiillen hiiri erkiindeiitt den över huvud tiiget viir ett problem. Niir hiin iintligen gjorde Omåtgärder för det. Kfvade hiin iitt vidta åtgärder. Men det blev i stortsett barii ett löfte. att tryggatillgång- Utvecklingen har ju inte stannatunder den tid industriministern suttit och en påråvara till funderat på åtgärder. Nyti beslut om nedliiggning- skogsindustrin iir har kommit, flera rnänniskofhiir blivit arbetslösa. Vilken oro hiir inte dettaskapat i många svenskii hem - iillt medan suttit i departementetoch funderat pa åtgiirder. Regeringen måste lösa hela frågiin om råvaruförsörjningeni ett samniiinhiing fiir iitt komina åt de skogsägare som inte iivverkar. Dåriktar vi oss kanske inte i första hiind till de skogsiigande böndernii utantill aiuhii skogsiigiire, andra kategorier som inte tar sitt sainhiillsansviir.Här finns de som inte bor på skogsfiistigheten. hiir har vi dödsbon och fleraiindrii kategorier. Min fråga till industriministern är: Hur kommerindustriministern åt dessa? Så till satsningiirna i NCB och . HerrÅsling var mycket sparsam med att kommentera beslut och våraöverliiggningar som ledde fram till de stora satsningiirna. Jag kan på sätt ochvis förstå det. diirtor iitt utvecklingen på något siitt hiir blivit farlig förfiirtroendet för kooperationen. Det beklagar jag. Det beklagar också detsocialdemokratiskil piirtiet. som i denna fråga gjorde ett viktigt principielltstiilliiiiigstiigiinde niir vi siitsade på producentkooperationen inomskogsindustrin. Tycker industriministern att utvecklingen har blivit den somriksdagen hade iinledning iitt Viinta sig efter dessa stora satsningar iSiidrii Skogsiigiirna och i NCB? Tycker verkligen industriministern att råvarankommit fram till dessa två företiigs iinliiggningar sä som vi hade anledningatt förväntii oss? Och tycker industriministern att företagen har hanteriitstrukturfrågornii så som vi ha(.le iinledning att viinta oss? Vårt ställningstagande innebar en samverkan mellan statenoch kooperationen. Det var en planering i samverkan, men det viir också ettägande i siiniverkan. Däri låg också litet av idé. niir hanbyggde upp skogskooperationen, att föreningsmedlemmarnii skulle hii en tryggavsiilt-ning för skogsråvaran och iitt de inte skulle viirii utlämnade till depriviitii skogsbolagen på dessiis villkor. Men resultiiten har ju icke blivitsådiina som det förutsattes när våra siimtal fördes. Det skulle viiiii intressant oin industriministern någotville utvecklii v;id dessa diskussioner ledde fram till och siigii om hanverkligen iir nöjd med utvecklingen. JOHNANDERSSON (vpk) replik: Nr 147 .Nu siiger industriminister iitt iiiiin har MBL- Tisdaeen den förhandlingar vid denedläggningshotiide industrierna. Men det gör ju likii 20 mai 1980 ont iittbli överkörd oavsett om den som kör över en har tutiit fiirst eller Skogsindustrin, m. m. Sedan tycker aft man måste hii en aiipiissningtill iiiiirkntids-förutsättningarna. och i det siimmanhanget kommer hiin in paravarusituii-tionen och säger iitt det år troligt iitt miin måste tiiippii nerverksiimheten på industrisidan. Det flnns vissa tecken som tyder på att niiin intehar tillriicklig stiitistik för iitt bestämt kunnii iinge hur stoiii vår;iskogstillgångar år. Det år mycket rnöiligt att industrisidiin måste triippasner. Det iir också önskvärt att (iverföra råvarii från massaindustrin tillsågverken - de flesta experter håller ju det fiir en bättre utveckling. Men detiir egentligen inte dettii som är den stora frågiin och som vi nu diskuterar.Den storii frågan giiller när. var och hur. Alltså: /V/i/-skall industrin påden orten liiggas ner? V«r skall denna nedtrappning ske? Hur skall dettagöiiis? Det bör ju komniii någon ersättningsindustri, osv. Det är också rimligtatt detta sker under iicceptabla former. Vad diskussionen handlar om är att stoppa dennedläggning som företas helt planlöst. Allra helst bör man se problemet i ettnationellt sammanhang. Det måste vara en rimlig begäran att planen förskogsindustrin uppriittas/'(/(f//; man börjar lägga ned verksamheten.Niiturligtvis är det-det inser också jag - lättare att göra upp en plan sedanman redan i erforderlig omfiittning har lagt ner stora delar av skogsindustrin,men så lätt tycker jag inte att en industriminister bör få komma undan. () replik: Jag tycker det skullevara värdefullt att fä höra ett förtydligande från industriministern iiv viidhan egentligen anser vara positivt. Är det att domänverket köper mark eller ärdet det faktum att domänverket enligt stiitsmakternas instruktioner siiljer denmarken vidare till enskilda brukare? Det är ju den seniire processen som vivill skynda på. Jag noterar också att hade en reservationgemensamt med oss om att de då föreslagna 500 miljonerna inte skulle gå tilldomänverket utan till jordfonden. säger att statens uppgörelsebeträffande NCB och var generös mot skogsägarna. Är det en korrekt beskrivning? kan man fråga sig. Vem var den generös mot? Det var naturligtvis, som jag ser det, ett brett samhällsintresse att den kris som skakade den svenska skogsindustrin - det giillde inte bara de kooperativt baserade företagen utan även en rad andra företag - inte skulle få ett okontrollerat förlopp, något som kunde rasera värdefull industriell struktur 225 15 protokoll 1979/80:145-147 Nr 147 (X'li skapa en strukturutvecklingsom inte Viir önskviiid. Det viir iilltsa ett Tisdagenden samhällsintresse, Miin kiin kiinskesiigii iitt stiitens generositet viir störst mot 20 mai 1980 '' bygderoch de kommuner diir industrieriiii viir beliigiiii. ikliidii sig giinskii långtgående fiirpliktelser. hl, ii, genom siiiii virkcsiivtiil. Skossindustrin ' '' hiir iingeläget att en gång för iillii slå fiist iitt denniytbildning som ifj m utvecklats i sanimanhanget just iiren mytbildning, Niir det giiller fiireniiig- som nu står i fokus för intresset, harsiimtligii skogsiigiii IVireningiirmed undantag för den i uppfyllt virkesfiirsöijningsiivtiiletskrav, hiir enligt uppgifter från NCB ej uppfylltiivtalet. eftersom niiin tecknat nya leveriinsiivtiil med Mo och ,trots iitt föreningen ej levereriit 70''//' av sin virkesfiingst till NCB.vilket iir det föreskrivna åtagandet.