prot · G309132 · 1979-12-31 00:00:00 — - kommer aft behandlas utföriigt av OswaldSöderqvist och . Internationellt utveckUngssamar-bete m. m. GEORGÅBERG (fp): "Åtstramningar på grund av det kärvaekonomiska läge som vårt land befinner sig i får inte gå ut över de svaga isamhället." Så brukar det sägas, även om bedömningarna varierar i fråga omvar gränsen går mellan svaga och mer gynnade medborgare. När vi talar om"samhället" i detta sammanhang blir det tyvärr ofta så att vi närsyntser oss omkring enbart i vårt eget land, att vi bara tänker på olikagrupper_l2land det fåtal miljoner människor som är befolkning. Men vi bör akta oss noga för att bli så nationelltegoistiska att vi glömmer bort de verkligt svaga och fattiga på vår jord. Detfinns hundratals miljoner människor för vilka svält och undernäring är enfruktansvärd realitet och en till synes ofrånkomlig del av vardagen. Det finnsmänniskor för vilka exempelvis vatten - en vara som vi slösar med hur som helst- kan betyda skillnaden mellan liv och död. Vi får inte glömma de miljontalsbarn som aldrig får chansen att gå i en skola och som därför aldrig kan kännaatt de uppnår ett acceptabelt människovärde. Vi får inte glömma de sjuka ochhandikappade, som inte kan få den enklaste vård därför att alla resurser saknasi deras eget land, eller de miljoner flyktingar som till alla andra lidandenockså måste lägga det att de t. o. m. saknar ett land som de kan kalla sitteget. Tyvärr får man allt emellanåt höra att människor nämnerbiståndsanslagen som den del av budgeten där det kan göras besparingar. Det ärkorttänkt egoism som dikterar sådana yttranden. Dess bättre har sådana tankarinte fått slå rot i utrikesutskottet eller - hoppas jag - i som helhet.De meningsskiljaktigheter som går igen i reservationerna rör sig ju huvudsakligenom olika bedömningar i prioriteringarna av olika anslagsposter. Internationellt utvecklingssamarbete m. m. Jag vill , herr talman, som representant förfolkpartiet yrka bifall till hemställan i utrikesutskottets betänkande nr 20 idess helhet. Utskottets ordförande har ju berört de flesta reservationerna, ochdär han har gett uttryck för utskottsmajoritetens uppfattning instämmer jag medhonom. Jag vill därför endast gå in på några få enskilda reservationer. I reservation nr 13, som bygger på den socialdemokratiskamotionen 1133, yrkandet 15, beträffande , vill manpruta 45 milj. kr. i propositionens förslag- detta trots att regeringen redanprutat 25 milj. kr. i förslaget i SIDA:s petita. Anslaget Särskilda programanvänds ju till s. k. ärnnesinriktad verksamhet i samarbete med FN:s fackorganisationeroch andra liknande organisationer. Eftersom detta närmast får betraktas som ettkomplement till SIDA:s landprogrammerade verksamhet har anslaget rätt storbetydelse och kan få ännu större betydelse allteftersom förändringar skerbeträffande länderprogrammen. Även hade utskottet att behandla ett förslagliknande det som framförts av reservanterna, men det avstyrktes av utskottetoch avslogs sedan av kammaren med motiveringen att den ämnesinriktadeverksamheten tillgodosåg väsentliga ändamål. Utskottet gör ingen annanbedömning och tillstyrker därför propositionens förslag om höjning avanslaget från nuvarande 175 milj. kr. till 195 milj. kr. för nästa budgetår. Motionärernas motivering för sänkning av anslagetSärskilda program förefaller svag. och man får närmast en känsla av att det häranslaget fått bli det som skulle släppa till medel för att man skulle uppnåbalans i de förslag till ökade anslag för andra ändamål som framförts i sammamotion. Så ett par ord om reservation nr 4. som bygger på ochmotiveras av den moderata motionen 1127. Man kafi-ha en viss förståelse för motionärernas ochreservanternas åsikt, att viss restriktivitet bör iakttas då det gäller biståndtill länder som befinner sig i angreppskrig och liknande situationer. Mensamtidigt måste man hålla isär biståndspolitiken och den utrikespolitik som hartill uppgift att väga och bedöma politiska företeelser i mottagarländerna ochderas övriga utrikes-eller inrikespolitiska handlande - detta i varje fall sålänge nuvarande normer för vår biståndspolitik är gällande. aktualiserade en översyn av detbilaterala biståndets fördelning och innehåll. Regeringen har iöverensstämmelse med detta gett SIDA i uppdrag att inkomma med material sombelyser utvecklingen i programländerna. Utskottets majoritet har därför ansettdet vara riktigt att avvakta SIDA:s rapport och regeringens bedömning avresultatet. står helt bakom detta uttalande. Jag vill också gå in på avsnittet Stöd till enskildaorganisationers verksamhet. Den uppräkning med 15 milj, kr, som görs i propositionenär mycket väl motiverad, och den har inte heller mött något motstånd iutskottet. Den successiva ökning av detta anslag som skett harganska väl anpassats efter de aktuella organisationernas behov och verksamhet ien rad . Det tycks alltmer stå klart för en intresserad allmänhet attde medel som slussas genom frivilligorganisationerna är väl användapengar. Detta sagt om alla dessa organisationer och utan att jag därmed görnågon gradering. Sedan är det ju rätt naturligt att resultaten varierar någotberoende på att det råder olika förhållanden i olika länder, förhållanden somkan underlätta eller försvåra genomförandet av olika projekt. Men som helhet ärresultaten enligt min mening glädjande. Det är därför förvånande att vpk i motionen 1625 - som jagser det -underförstått söker misstänkliggöra en del avfrivilligorganisationerna genom att föreslå att detta anslag skallstyras över till den biståndsverksamhet som bedrivs i fackliga eller liknandeorganisationers regi. Bakom frivilligorganisationerna ligger ju i allmänhet ettstarkt socialt engagemang. Detta yttrar sig också på det sättet attorganisationerna själva svarar för av de kostnader som de olika projektenbelöper sig på. Eftersom dessa pengar samlas in bland medlemmarna - f, ö, avderas redan beskattade inkomster - ligger det i sakens natur att man sökeruppnå bästa möjliga resultat för pengarna. Detsamma blir ju då ocksåförhållandet med de medel som SIDA anslår till organisationerna. Om det skulle vara så att någon av dem misskötte sig ärjag övertygad om att SIDA med det snaraste skulle ta itu med ett sådantförhållande, I stället tycks det ju vara så, att SIDA har visats ett mycketstort förtroende för det arbete som ute på fältet utförs av organisationernasvolontärer eller andra arbetare inom projekten. Även propositionen innehållerju ett erkännande av denna verksamhet. Personligen känner jag bäst tillmissionernas arbete, och jag kan garantera att där - om någonstans - når medlenfram till de allra fattigaste i de samhällen som det gäller. Det är ju de mestbehövande som i första hand skall hjälpas. Det engagemang som vpk brukar visaför de allra fattigaste - ett engagemang som jag faktiskt tror är äkta - bordei stället leda till att frivilligorganisationerna på allt sätt, också av vpk,uppmuntrades i sin verksamhet. Omständigheterna har gjort att jag vid vissa tillfällenhaft möjlighet att se hur en del av dessa organisationer, i första handmissionerna, arbetat och arbetar, I all hast och mycket koncentrerat vill jagpeka på ett projekt som jag hade i uppdrag att besöka och utvärdera.Det gällde Pingstmissionens u-landshjälps fiskeriprojekt ined tillhörandedelprojekt på ön i , För detta projekt harSIDA anslagit ca3milj. kr., och missionen i fråga har alltså själv bidragit med ca . Projektet startades och var egentligenen uppföljning av tidigare engagemang efter den svåra tyfon som drabbadeBangladesh 1970 och som krävde mer än en halv miljon människors liv. Enhjälpåtgärd var att man byggde ett barnhem och startade en yrkesskola.Samarbetet med landets myndigheter gick mycket bra, och förslag om ettfiskeriprojekt framställdes. Jag vill understryka att det är de allrafattigaste som har stått i centrum för intresset från missionen ifråga. Inga som helst politiska bedömningar har gjorts i det hänseendet. Det ärväl ändå en aning cyniskt att låta bli att hjälpa de människor som befinner sigi nöd bara därför att de råkar lyda under en regim av det ena eller det andraslaget. Internationellt utvecklingssamarbete m. m. Internationellt utvecklingssamarbete m. m. Eftersomjag i viss mån var inkopplad i förarbetet då fiskeriprojektetskulle påbörjas var det med stor spänning som jag såg fram emot att få göra enutvärdering av detsamma. Jag är fullständigt objektiv då jag säger attresultatet blev mycket bättre än jag hade vågat hoppas. Jag styrktes i dennauppfattning såväl av SIDA:s personal i landet som av de nationella myndighetersom jag hade livlig kontakt med. Som illustration till vad jag har sagt vill jag nämnaföljande. De 26 fiskare från orten som frän början hade anställtsvid det lilla projektet hade under denna korta tid lärt sig att helt på egenhand klara av ett motoriserat fiske med båtar som var litet större än de självavar vana vid. De hade ingen erfarenhet av motorer då de började arbeta inomprojektet, och rakt ingen tidigare erfarenhet av det fiske med partrål som denu bedrev med framgång. Deras årsinkomster hade mer än tredubblats under dentid som gått sedan projektet startades. De hade bildat ett eget kooperafiv, i vilket de valt enstyrelse och en ordförande. I samarbete med svenskarna hade de beslutat sig föratt av sina inkomster från varje fångstresa skjuta till ett litet sparkapital.Snart har de möjligheter att skaffa sig egna båtar, och det är mycket ovanligteftersom de flesta fiskare normalt är i händerna på båtägande affärsmän påland. Vid samtal med fiskarna fann jag det påfallande med vilken optimism desåg framtiden an, trots den stora fattigdom som annars är rådande i dessatrakter. Till detta bör läggas att dessa fiskare för ett par årsedan var analfabeter och att alla kan läsa och skriva - detta tack vareatt till fiskeriprojektet knöts redan från början en undervisning av enkeltslag i syfte att höja de infödda medarbetarnas standard och människovärde. Och det var inte bara dessa som hade lärt sig läsa.Alfabetiseringsverksamheten har spritt sig som ringar på vattnet. finnspå ön , i projektets regi, 24 skolor för vuxna och 28 skolor för barn medsammanlagt ca 1 000 elever. Detta är fantastiskt, enligt min mening, om manbetänker att allt detta sker inom ett av de allra fattigaste distrikten i ettav världens fattigaste länder. Det sker inom ett område där för bara några årsedan myndigheterna uppgav att läskunnigheten var så låg som . Men det är inte bara detta som blivit resultatet avSIDA-pengarna till fiskeriprojektet. På hälsovårdssidan har också startats endel andra aktiviteter av de svenska anställda och deras anhöriga. Som exempelkan jag nämna; Redan "etablerade" bybarnmorskor fick gå igenomtreveckorskur-ser där inte minst hygienen fick en framträdande plats - detta föratt man om möjligt skulle kunna bromsa den stora barnadödligheten vidförlossningar och . Efter kursen erhöll barnmorskorna var sin väskainnehållande en del enkla hjälpmedel, som t. ex. ett plastskynke, för attbarnaföderskan skulle slippa ligga direkt på jordgolvet, vilket annars inte äralltför ovanligt. En sax för att klippa av navelsträngen med var en nyhet förde flesta av dem, som varit vana vid att använda t. ex. samma skärasom vanligtvis kom till användning ute på fälten. Som ett annat led i samma arbete hade anställts ett parinföddda sjuksköterskor, som undervisade en del unga kvinnor, vilka i sin turute i byarna instruerade blivande mödrar eller småbarnsmammor i en efterförhållandena anpassad näringslära. Och naturligtvis kom hygienen in också härpå ett markant sätt. Låt mig slutligen också nämna en verksamhet specielltinriktad på kvinnorna inom distriktet. Redan från projektets början startadesen undervisning i jutetillverkning, varvid man knöt an fill en yrkeskunnighet,som redan finns på många håll i landet. Bland dessa fattiga fiskarhustrur ellerandra kvinnor i trakten verkade det finnas något av en tröskel, som det fill enbörjan var svårt att komma över, då de skulle lämna sin undanskuffade plats föratt själva producera någonting. Några djärva började emellertid. Allteftersom de andra såg hur deras släktingar förkovradesig i sitt yrke och förtjänade egna pengar växte intresset och därmed antaletsom ville vara med. Dessa kvinnor har på denna korta tid gått igenom enförvandling som är häpnadsväckande. Vid mitt andra besök, , fanns det 65medlemmar i det kooperativ som kvinnorna själva startat - naturligtvis medlämplig stöttning från svensk sida. De har utsett sin egen ordförande och harsjälva hand om såväl produktion som försäljning. Enligt min uppfattning ärenbart denna höjning av dessa kvinnors standard och status väl värd hela detbelopp som SIDA satsat på alla de delar av projektet som jag här mycketrapsodiskt har berört. Denna satsning på att höja kvinnornas standard ochmänniskovärde harmonierar också mycket väl med motivet bakom vpk-motionensförslag att också kvinnoorganisationer skall få räknas med som mottagare avanslag. En stor del av den resa jag nämnt gjorde jag i sällskapmed vad man kan kalla en av de ledande verkscheferna i landet. Han underströkmed eftertryck gång på gång hur mycket det betyder att frivilligorganisationersom denna har möjlighet att gå ned till de allra fattigaste och bistå dem. Jag har här tagit endast ett exempel. Jag vetatt det kan mångfaldigas- man kan ge exempel från alla svenskafrivilligorganisationers verksamhet över hela vår värld. Med detta vill jag sluta, och jag yrkar alltså bifall tillutskottets hemställan i alla dess delar. Internationellt utvecklingssamarbete m. m. Under detta anförande övertog förste vice talmannenledningen av kammarens förhandlingar. MATSHELLSTRÖM (s): Händelseutvecklingen i södra har densenaste tiden såväl politiskt som ekonomiskt och militärt inneburit storaförändringar, som också bör få konsekvenser för biståndet från . har trappat upp sina militära angrepp påfrontstaterna, särskilt i södra med myckethäftiga upprepade bombningar. Detsamma gäller delar av . 3 protokoll 1979/80:132-133 Internationellt utvecklingssamarbete m. m. Den andra strategin från sida är att försökagöra södra fria stater ekonomiskt beroende av . I detta läge har frontstaterna samlat sig till ett försöktill ekonomiskt samarbete sinsemellan för att minska beroendet av Sydafrika.Detta försök görs i ett svårt läge: ekonomin i många av staterna är till följdav torka- inte minst i - utomordentligt dålig. Ändå har de niofrontstaterna samlat sig i kring en deklaration med ett handlingsprogramför att minska det ekonomiska beroendet av . Detta handlingsprogramhar en lång rad konkreta punkter. I det sammanhanget måste vi också se Zimbabwesfrihet och självständighet. Politiskt, ekonomiskt och socialt är det en mycketstor framgång. Kriget är slut, återuppbyggnaden kan börja. Ekonomiskt samarbetekan då också börja mellan och de andra frontstaterna. I detta läge är det viktigt att ökar sitt biståndtill frontstaterna och till befrielserörelserna och flyktingstödet i södraAfrika. när frontstaterna gör konkreta försök att bli ekonomiskt oberoendeav och när de har egna förslag färdiga, måste de kunna räkna med vårsolidaritet. Det gäller dessutom krigshärjade länder, som , eller ländersom genomlever en utomordentligt djup ekonomisk kris, såsom , somdessutom har drabbats av mycket svår missväxt. När det gäller frontstaterna och befrielserörelserna yrkarvi socialdemokrater högre belopp än vad regeringen har föreslagit, inemot 100milj. Den borgerliga majoritetens argumentering, framför allt beträffandeAngola, är mycket egendomlig. Man säger att inte behöver pengar, Angolahar en bra betalningsbalans. Det är ett mycket svagt argument. Visseriigen ärdet i och för sig riktigt att har haft en hygglig betalningsbalans förnågot år sedan, men den är redan svagare. Men de biståndsramar som vi beslutar om här i riksdagenskall ju vara ett uttryck för vilken omfattning av biståndet som vi villplanera för . Även om har en bättre betalningsbalans änen rad andra stater i som har direkt kris har stora tekniskaflaskhalsar. Man har mycket svårt att få i gång sin transportapparat sedanportugiserna lämnade i stort sett all förvaltning och försvann. Man har ocksåstora flaskhalsar när det gäller hamnanläggningar och sjötrafik. Man har mycketstora svårigheter att klara transporterna för matförsörjningen. Man har behovav tekniskt bistånd, personalbistånd och liknande på nästan alla områden. Manhar utomordentligt stora utvecklingsbehov i . Därtill kommer att Angolanästa år skall besluta om en utvecklingsplan för landets framtid som ocksåskall börja realiseras . Det är en utvecklingsplan som man tidigareinte haft och där man kraftigt prioriterar utbildning, hälsovård och jordbrukoch där det verkligen borde finnas med ett högre svenskt bistånd, såsom vi harföreslagit. Detsamma gäller befrielserörelserna, SWAPO i och ANC iSydafrika, samt stödet till flyktingarna. kommer ännu mer iblickpunkten efter frigörelse. Sydafrikakan ändå gå till nya aktioner för att försvåra SWAPO:s arbete. Vi bördärför öka vårt bistånd fill SWAPO. Vi bör öka biståndet till ANC:s civilaverksamhet också. En nyckelfråga för frontstaternas ekonomiska samarbete är,som de själva har framhävt i deklarationen i , möjligheterna tillregionalt samarbete när det gäller transporterna. Det är en helt avgörandefråga. Mycket av det ekonomiska oberoende man strävar efterkommer att stå och falla med om man kan bli transportmässigt oberoende ellermindre beroende av . kan självständighet underlättaoch vara viktig härvidlag, men i början kommer många svåra flaskhalsar attkvarstå när det gäller transporter i , som måste repatriera flyktingar,som har ett i många fall sönderslaget vägnät och som inte kan räkna med andraländers hjälp så mycket till en början. Troligen finns det här ett fält för ett verkligtkonstruktivt och fruktbart svenskt samarbete, om vi engagerar oss i enuppbyggnad av den regionala transportapparat och det regionala transportsamarbetesom de nio frontstaterna nu föreslår i sitt handlingsprogram i . Jagvill uppmana den att ta sådana initiativ att man genombistånd och samarbetsavtal, t. ex. av den typ som vi socialdemokrater harföreslagit, skall kunna gå in på transportområdet - och självfallet också påandra områden -för att stötta upp och ge hjälp till det handlingsprogram förekonomiskt oberoende som de nio frontstaterna nu har gått ut med. Mycket av den diskussion vi har fört under utrikesdebattenoch i någon mån också här har gett en mycket dyster bild av utvecklingeni världen -på många håll en utveckling till det sämre. Men frihet ochsjälvständighet är en av de få verkligt positiva händelserna . Vimåste uttrycka vår beundran för och vår tacksamhet till de människor som hararbetat, lidit och dött för frihet. Friheten är odelbar, ochZimbabwes frihet är viktig också för oss. Den nya staten har många storaförsörjningsproblem när det gäller att komma i gång som en självständig stat.Där måste hjälpa till - och vi är också överens om att skallgöra det. På kan ha goda förutsättningar att utveckla enstark egenekonomi, men då måste man först brygga över de första årensstartsvårigheter med ett mycket generöst bistånd. Landet står inför en akut kris när det gäller maten.Självständigheten kommer . När befolkningen kommer attåtervända till byarna är det för sent att skörda; det är helt omöjligt atträdda skörden i . En skörd kommer därför i många delar av landetatt gå till spillo. Till det skall då läggas att man nu har haft av svårtorka och att man av majs, som i stora delar är basmaten och som ofta exporteratstidigare, har fått en skörd som ligger under det normala.Ett massivt bistånd måste alltså lämnas fill från och andraländer samt från de internationella biståndsgivarna, eftersom en skörd heltenkelt inte finns. Skall landet ha någon möjlighet till en bra start isjälvständigheten måste den maten komma som bistånd till under detförsta året. InternationeUt utvecklingssamarbete m. m. InternationeUt utvecklingssamarbete m. m. Landets återuppbyggnad efter kriget är naturligtvis denandra stora prioriteringen. En miljon människor av sju miljoner i harryckts upp från sina byar och fått lämna sina hem. Långt över hälften avskolorna och sjukhusen är stängda eller förstörda.-Vägarna har vi redan talatom. Ett par hundra tusen flyktingar skall nu hem till sitt land och sina byar.De skall hem till ett land där av befolkningen lever i svårundernäring. Återuppbyggnadshjälpen är naturligtvis den andra stora akutaprioriteringen efter maten. När nu kriget upphört kommer inemot 60 000 soldater - vitaoch svarta -att lämna arméerna, avmobiliseras och bli civila. Det är bra. Mende behöver jobb när de kommer ut från barackerna. De 60 000 jobb som behövsbara för dem är ungefär lika mycket som en tredjedel av alla industrijobb som finns i . Därtill skall läggas de långt över 100 000 människor somdirekt har blivit arbetslösa men som tidigare haft jobb, ochdärtill kommer naturligtvis hela den dolda arbetslösheten. , den förstepremiärministern i den nya staten, har lagt fram ett program där man säger attdet behövs ungefär 60 000 industrijobb , om Zimbabweskall ha enmöjlighet att klara målet om full sysselsättning på . Vi har ett ansvar för att ställa upp inför Zimbabwessjälvständighet med ett stort svenskt biståndsprogram. Den socialdemokratiskatidigare regeringen var en av de första som, för länge sedan, började ge ettstöd till befrielserörelserna och i . Nog knorrades det endel i början från borgerliga politiker av olika schatteringar när det stödetinleddes från svensk sida. Det är mot den bakgrunden bra att det nu finns uppslutning i bakom den process som har lett fram till frihet ochsjälvständighet för och bakom det svenska biståndet. premiärminister har sagt så härvid : "Om jag i går bekämpade dig som fiende, så har du blivit en vän och en allierad med samma nationella intressen, lojalitet, rättigheter och skyldigheter som jag själv. Om du hatade mig i går så kan du inte undvika den kärlek som binder dig till mig och mig till dig Hela världen ser på oss . Det är sannerligen mångaländer i det internationella samfundet som förvånas över hur snabbt och oväntatvi gått från krig till fred. Vi har vunnit många länders goodwill och kan medtillförsikt vänta oss att få del av det tekniska och ekonomiska bistånd som detär möjligt för dem att ge oss." Låt oss i ställa upp på denna vädjanfrån det fria ! Jag yrkar bifall till de socialdemokratiskareservationerna 5, 6, 7 och 12. Jag får meddela att anslag om kvällsplenum nu uppsatts. Det är gott om dystra prognoser för 1980-taletoch lätt att hemfalla åt en handlingsförlamande pessimism. Densäkerhetspolitiska situationen har förvärrats under de senaste åren.Kapprustningen tar allt större resurser i anspråk. På det ekonomiska planetstår världen just nu inför större problem än underefterkrigstiden. Det är i en sådan situation stor risk att man runt om iden rika världen ser de redan ganska magra biståndsbudgetarna som en tänkbarbesparingspost och uppfattar konkurrensen från lågprisländerna som ett hot sommåste avvärjas med nya handelsrestriktioner. Solidariteten sitter, som sade i sitt utmärktaanförande, alltid trångt när det kärvar i ekonomin. Men att tro attindustriländernas kris kan lösas med mindre bistånd till och ökad isolering avutvecklingsländerna är fel - också från rent ekonomisk utgångspunkt. I ställetär det så att rika och fattiga länder är starkt beroende av varandra. Dettaömsesidiga beroende i en alltmer komplex världsekonomi är i själva verket detmest karakteristiska i dagens internationella ekonomiska situation. Ökatsamarbete i stället för mera av isolering mellan länderna är den enda vägen urde svårigheter vi står inför. Vår u-landspolitik skall ses som en del av dettasamarbete och måste därför också, mer än vad vi kanske har gjort tidigare,sättas in i sitt ekonomiska sammanhang. De problem som dominerar på det ekonomiska området när vinu går in kan naturligtvis beskrivas på många sätt. Låt mig nämnafyra punkter; 1. den finansiellaobalansen mellan oljeländerna och resten av världen,