prot · G309103 · 1979-12-31 00:00:00 — Och det beror på att människor med rätta är oroligainför en informationsmakt som de inte kan genomskåda. skall nu arbeta fram tre olika grupper av system förinformationsutbyte mellan rättsväsendets olika organ. De data som hanteras härär alltså i stor utsträckning utomordentligt känsliga från integritetssynpunkt. Riksdagsmän har en mångårig erfarenhet av att ställasinför fullbordat faktum när det gäller datasystem, alltså komma in på ettstadium där det är omöjligt för oss att skaffa oss ordentlig överblick översystemens funktionssätt-av ren tidsnöd och brist på sakkunnig hjälp. Det äralltså ytterstsvårt att komma med några grundade invändningar. I propositionen 121 om dataanvändningen istatsförvaltningen understryks det här och påpekas att det av den anledningenär angeläget att användare och andra som berörs av ADB-systemen skall få bättremöjligheter till insyn och inflytande. Likaså bör allmänhetens insyn i hur ADBanvänds i statsförvaltningen förbättras. Detta är exakt vad jag har velatåstadkomma med min motion. Jag skall bara ta ett konkret exempel på vad det är förslags problem det kan vara fråga om och varför parlamentarisk medverkan behövs. En del av kallas RÄTTSDATA. Där har man samlat rättsfallfrån olika domstolar, bl. a. arbetsdomstolen. De registren skall kunnautnyttjas av olika myndigheter, organisationer och enskilda, t. ex. advokater,för att de lätt och enkelt skall kunna få fram de data om rättsfall som debehöver i sitt arbete. Ungefär 100 sådana terminaler är anslutna till RÄTTSDATAi dag, och det kan bli flera . är det två saker här som det kan bli diskussion om-säkert flera men jag skall bara nämna två. Det ena är prissättningen på RÄTTSDATA:s tjänster - hurmycket skall man betala? Efter vilka principer skall man sätta priserna? De kanbli för höga-då är det somliga som blir uteslutna och inte kan anlitatjänsterna. De kan bli för låga - då kan det gå illa med statens affärer. Detär väsentligt att det här inte bara är administrationens intressen somtillgodoses utan också användarnas och utomståendes. Det andra är vem som skall ha rätt att över huvud tagetnyttja dessa tjänster. Jag skall ta ett konkret exempel, inte för att vi skalldiskutera det här i kammaren utan bara för att visa vad det är fråga om. Dethände att ett företag som heter , som företräder LO:s rättsligaintressen, bad att få använda RÄTTSDATA, ansluta sig till det med en terminal,för att snabbt kunna få tag i arbetsdomstolens utslag. Man blev vägrad detta -enligt de uppgifter jag har fått, utan att det angavs några skäl. Man förstodinte riktigt hur man skulle bära sig åt för att komma in och bli ansluten. Nuskall vi naturligtvis inte diskutera just den saken. Men jag har velat visavilken typ av bedömningar som de ansvariga för RÄTTSDATA får göra och därmedvisa att det ingalunda är obehövligt med insyn från parlamentariker. Jag anser det, herr talman, otänkbart att vi i den svenskaförvaltningen skall kunna fortsätta med att planera och bygga uppdatasystem såsom vi alltför ofta gjort, dvs. med enbart administrativasynpunkter. Lekmännen måste få vara med från början med sina synpunkter och hamöjlighet att göra sig hörda. Den datadelegation som har begärt ochsom enligt uppgift snart skall börja arbeta är ett exempel på just dessa krav. Jag noterar i utskottets skrivning att frågan om enutvidgning av representationen i övervägs inom , men detär obetaget att trots detta uttala sin mening om nyttan av en sådanrepresentation. Jag yrkardärför bifall till reservationen av i . Samarbetsorganet för rättsväsendets informationssystem LISAMATTSON (s): På goda grunder, som jag vid denna sena timmeinte närmare tänker gå in på, har samtliga inom justitieutskottet så när som påen folkpartist ställt sig avvisande till den motion som har väckt. Jag ber att få yrka bifall till justitieutskottetshemställan i dess betänkande 1979/80:23. Det räcker mycket väl, , att hänvisa till att detre huvudgrupper som ingår i rättsväsendets informationssystem, BROTTSRI,PLANRI och RÄTTSDATA, är helt åtskilda från varandra. Det är inte möjligt attfrän en terminal som är ansluten fill ett annat system komma in i t. ex.dataregistret i BROTTSRI. Det förhåller sig också så, att icke fattar några somhelst formella beslut som binder de myndigheter som ingår i systemet - varjemyndighet 12 protokoll 1979/80:102-104 Samarbetsorganet för rättsväsendets infor-mationssys-tem bestämmersjälv om systemets utformning. Utskottsmajoriteten menar - liksom regeringenhittills - att där har man den insynen och det lekmanna-inflytandet, som utövasav de ledamöter som finns i de olika verk som medverkar i och somfattar de slutgiltiga besluten. Det finns för dagen ingen anledning till annatän att bifalla justitieutskottets hemställan. Det är att notera att inom pågår ett arbete med syftebl. a. att vissa av databaserna inom RÄTTSDATA via terminalanslutningar tillDAFA skall göras tillgängliga för utomstående intressenter, såväl myndighetersom enskilda. Är det så att detta kommer att genomföras, blir det onekligen såatt - jag betonar ;' framliden - får en väsentligt annorlundainriktning. Man har från regeringens sida givit bl. a. datainspektionen iuppdrag att granska detta, och datainspektionen har uttalat sig om förslagetoch förespråkat ett övervägande av de fördelar som kan vinnas om ges enparlamentarisk sammansättning - detta med tanke på den förändring someventuellt kommer att äga rum. För dagen finner vi att det lekmannainflytandesom är nödvändigt finns inom styrelserna för de verk som är inbegripna iSARI-projektet. Jag ber änen gång att få yrka bifall till justitieutskottets hemställan. KERSTINANER (fp): Jag är givetvis glad att det inte ansessjälvklart att lekmännen skall behöva nöja sig med det väldigtformella och skenbara inflytande som de faktiskt har här. Jag vill understrykaatt det är en självklarhet i datadebatten att det inte räcker fördem som skall ha medinflytande, vare sig det är fråga om anställda eller ombeslutsfattare, att de kommer in på ett så sent stadium i beslutsprocessen attde bara presenteras ett färdigt material att säga ja eller nej till. En ergonompå FOA har sagt: Ett datasystem börjar och slutar alltid med värderingar, ochde måste komma in både i början och slutet av processen. Jag vidhåller mitt yrkande, herr talman, men jag hoppasatt det kommer att bli större möjligheter att verkligen få igenomdet. Överläggningen var härmed avslutad. Mom. 1 och 2 Kammaren biföll vad utskottet i dessa moment hemställt. Propositioner gavs på bifall tilldels utskottets hemställan, dels reservationen av i ,och förklarades den förra propositionen vara med övervägande ja besvarad. SedanKerstin begärt votering upplästes och godkändes följande voteringsproposifion: Den som vill att kammaren bifaller justitieutskottetshemställan i betänkande 23 punkt 2 mom. 3 röstar ja, den det ej vill röstarnej. Vinnernej har kammaren bifallit reservationen av i . Vid omröstning genom uppresningförklarades flertalet av kammarens ledamöter ha röstat för ja-propositionen. DåKersfin begärde rösträkning verkställdes votering med omröstningsapparat.Denna omröstning gav följande resultat: Utskottets hemställan bifölls. 1979/80:24med anledning av propositionen 1979/80:100 såvitt gäller anslag till polisväsendet jämte motioner 1979/80:26 med anledningav proposifionen 1979/80:66 med förslag till lag om ändring ibrottsbalken (häleri m. Kammaren biföll vad utskottet i dessa betänkandenhemställt. § 6 Vissa arrenderättsliga frågor Föredrogs lagutskottets betänkande1979/80:20 med anledning av mofioner om vissa arrenderättsliga frågor. I detta betänkande behandlades motionerna 1979/80:221 av m. fl. (vpk), vari yrkats attriksdagen hos regeringen hemställde om förslag till lagsfiftning som innebaratt arrendator, som brukade jordbruksföretag som var aktuellt för försäljning,skulle ha förtursrätt fill förvärv, om lantbruksnämnd inte fann honom uppenbartolämplig, och 1979/80:1615 av m. fl. (vpk), vari yrkatsatt beslutade införa rätt till friköp av tomtmark för bostadshus påofri grund och anta av motionärerna framlagt förslag till lag därom. 1. beträffande förtursrätt för jordbruksarrendator attriksdagen skulle avslå mofionen 1979/80:221, 2. beträffande friköpsrätt förbostadsarrendator att skulle avslå mofionen 1979/80:1615. PER (vpk): Vid denna sena timme vill jag säga frånbörjan att jag inte tänkt använda anmäld talartid, , utan endastungefär hälften. Motionen 221 som behandlas i nu förevarande betänkandefrån lagutskottet utgör ett delyrkande som på grund av utskottensärendefördelning fallit under lagutskottets behandling. Yrkandet har flyttatsöver till lagutskottet från motionen 220 som till övriga delar behandlas i jordbruksutskottet. Det yrkande varom det här är fråga vill ge arrendatorerförtursrätt som köpare till av dem arrenderade fastigheter om dessa bliraktuella för försäljning. Som det nu är finns företrädesrätt bara för vissasläktförvärv och vid överlåtelse genom testamentariskt förordnande. Till dettavill motionärerna från vpk nu också foga arrendator på till försäljningaktuell fastighet. Det innebär inte att vi vill minska vidden avlantbruksnämndernas lämplighetsprövning. Denna prövning vill vi behålla ochutvidga till att i princip gälla alla förvärv, således också släktförvärv ochförvärv genom testamente. Skall arrendatorn ha företräde så skall han eller honockså ha bedömts som lämplig. Vi tror att det för arrendatorerna är viktigt att de kanbruka den arrenderade jorden med största möjliga trygghet . Demåste säkert kunna veta att om de gör förbättringar och investeringar under sinarrendetid så skall de inte löpa någon ekonomisk risk. Vi tror inte att dennasäkerhet helt kan tillgodoses enbart genom välskrivna arrendekontrakt. Men gesde dessutom förtursrätt vid försäljning tror vi att man kommit så långt det gåratt komma under deras ställning som just arrendatorer av jordbruk. I utskottets betänkande hänvisar man till att den i motionenaktualiserade frågan om förköps- och friköpsrätt för arrendatorer är underövervägande inom arrendelagsutredningen. Utskottet hänvisar till att dennautredning kommer att framlägga sitt slutbetänkande vid årsskiftet 1980-1981.Med hänsyn härtill bör motionen 221 inte föranleda någon åtgärd,säger utskottet slutligen. Med hänvisning till att frågan som tagits upp i motionenskulle kunna komma upp här i kammaren om kanske borde motionärerna varanöjda, anser väl utskottet. Men jag tror inte att det är så enkelt. Vi har söktinhämta hur läget är inom utredningen i den i motionen aktualiserade frågan.Det lär vara så att frågan varit uppe till behandling men att det ingalunda ärsäkert att den kommer att få en positiv framtoning i slutbetänkandet. Lägettycks för dagen vara att frågan kanske kommer upp, men det är inte säkert. I den situationen, herr talman, tycker jag att kravet ärså pass klart formulerat i motionen att det kan ställas här i kammaren utanytterligare utredning. Förlorar det nu så får vi hoppas att det kan samla enmajoritet, om det verkligen kommer tillbaka via utredningen och en proposition. Jag yrkardärför slutligen, herr talman, bifall till motionen 1979/80:221. (vpk): Den fråga vpk tar upp i motion 615 rörboendetryggheten för personer på landsbygden, vilka äger boningshus som står påofri grund. Särskilt ute i de bygder, där storgods och arrendesystemdominerar, är detta problem för handen. I bygder av detta slag rådde förr itiden oftast en avsevärd jordhunger. Utrymme för självständiga jordbruk fannsinte. Godsjorden kunde då i betydande delar vara uppdelad i mindre arrenden. Pådessa arrenden uppförde arrendatorn inte sällan själv sitt hus. Inte minst vardetta fallet i samband med att staten pä stimulerade tillbostadsförbättring genom fördelaktiga lån till sådan egnahemsbebyggelse. Låt oss föreställa oss en människa som under hela ellerstörre delen av sitt yrkesverksamma liv varit arrendator i en sådan bygd. Helatiden i ett maktpolitiskt underiäge, i den ställning som det innebäratt vara smäarrendator på femårsarrende, har han under hårt arbete och medblygsamma hjälpmedel hållit jord i hävd. När en socialt inriktad bostadspolitikgav honom chansen att bygga ett litet bättre och värdigare hem gjorde han det -ofta med egna händer. Så närmar sig den dag, när arrendatorn blir för gammal,när han inte orkar bruka jorden eller när jordägaren av någon anledning villvägra honom att förnya arrendet. Då står han där med sin bostad på ofri grundoch kan komma i en synnerligen märklig situation. Läget kan bli sådant eller ensådan konflikt kan uppstå med jordägaren att den förra arrendatorns boendeäventyras. existerade en laglig möjlighet förjordarrendatorer och andra att påfordra inlösen av mark för att få sitt hus päegen grund. Men för det första avskaffade man denna lag i syfte att gynnajordkoncentration och utslagning av småbruk. Och för det andra fanns detåtskilliga som inte utnyttjade lagen därför att de länge hade dåligt råd medinlösen eller därför att de inte hade fått ordentlig informafion om sinamöjligheter. finns ingen inlösningsmöjlighet som kan ge dessa småhusägare på ofri grund förutsättning att skaffa sig en behövlig trygghet. Derasrättsställning har försämrats. Det är inte bara stötande ur den synpunkten attstaten har medverkat i en utveckling som stärkt den redan starkes och försvagatden redan svages ställning. Det är också stötande ur den synvinkeln att dessamänniskor, som levat ett hårt arbetsliv och som bidragit till att hälla delarav landsbygd levande, på sin ålderdom skall behöva underkasta sigproblem, olägenheter och eventuella förluster, bara därför att den som intesjälv brukar jorden skall kunna hävda sina privilegier. Jag kan inte finnaannat än att detta förhållande är djupt orättvist och att vi är skyldiga dessamänniskor en bättre ordning. Jag tycker att det borde vara enkelt och okomplicerat förlagutskott och riksdag att här komma med en klar och enig meningsyttring. Mankan ju motivera en sådan inställning från ganska olika politiska ståndpunkter.Ideologiska skillnader i övrigt behöver inte spela någon roll i denna rättklara och angelägna fråga. Det finnsexempelvis ett parti här i kammaren som gärna i valrörelserna Nr 103 talarom det spridda ägandet och omtryggheten i att äga sin egen bostad. Tnrsdappn den ''"" ' annat parti som alltid talat mycket om levandelandsbygd och 13 mnrs1980 ytterligare ett som säger sig sätta en ära i att företräda en social Vsnarrenderätts- " "" dessa olika partier menar allvar, vartoch ett från sina utgång. ffflpfif punkter, borde de just från sinaresp. utgångspunkter inte finna det svårt att se till att något blir gjort i denna angelägna fråga.Tyvärr måste jag säga att i det för dagen verkar vara litetdåligt beställt med den viljan. skrivning är mycket otillfredsställande. ' Man avstyrker vpk:s krav medhänvisning till att arrendelagskommittén inom ramenför sina direktiv har möjlighet att ta upp denna fråga och avge förslag. På detsättet menar man sig ha för dagen besvarat frågan. hade väl detta dock intehindrat att lagutskottet givit en mening till känna om det angelägna i attfrågan löses. En sådan meningsyttring hade ju kommittén måst ta hänsyn till isitt arbete. Men tillkommer en helt annan sak, som inte alls berörsi betänkandet. Under gårdagen har jag låtit inhämta upplysningar frånarrendelagskommittén om vad som kan komma att ske i frågan. Det har dåupplysts mig att såvitt man nu kan bedöma kommer arrendelagskommittén icke attfiamlägga något förslag till sådan inlösenrätt för husägare på ofri grund. Och vill jag veta vem inomlagutskottet och vilka av kammarens partier som anser att åtgärder är nödvändigaför att ge de människor det här gäller ett tryggare boende. Anser ni detta angeläget, eller anser ni det inteangeläget? Om ni anser det angeläget, så bör ni deklarera det - för annars blirav allt att döma situationen fortsättningsvis likadan som den varit sedanensittarlagen gick ut. Vill inte kommittén eller regeringen ta initiativ idenna fråga, måste utskott och kammare ge en mening till känna om vad de anserbör ske, om de nu anser att något bör ske. Eftersom kommittén inte kommer att ta upp frågan och viinte kan förvänta någon proposition från sådan här grund, vill jag frångåmotionsyrkandet och ställa ett mer allmänt hållet särskilt yrkande, som lyder: att med anledning av motion 1979/80:1615 förenarsig om följande uttalande. Som följd av en gången tids samhällsförhållanden finns iSverige alltjämt en grupp människor som besitter egna bostadslägenheter på ofrigrund. Från social rättvisesynpunkt är det rimligt, att dessa människor ges ensådan rätt till markinlösen, att de kan fä sina hem på fri grund. Riksdagenunderstryker det angelägna i att denna fråga löses. Jag yrkar,herr talman, bifall till detta yrkande. har ett flertalarrenderättsliga frågor aktualiserats. Det var dessa frågor som ledde fram tillatt regeringen tillsatte den utredning som arbetar. Jag har full respekt för den uppfattning som PerIsraelsson och redovisar i de två ärenden som har aktualiserats ivpk-motionerna. Men jag måste betona att det inte är sä lätt förriksdagen att , , fatta beslut i dessa ärenden. De är förkomplicerade för detta. Vi har all anledning att även i detta fall följa dentradition som vi har i vårt parlamentariska liv, nämligen att först låta utredaså här komplicerade frågor, så att vi får ett mer fullödigt beslutsunderlag,innan kammaren tar ställning. När det gäller yrkandet i motion 221 om arrendatorernasförköpsrätt vid försäljning av aktuell egendom har arrendelagskommittén fåtttilläggsdirektiv att också behandla denna fråga. Det har i direktiven särskiltbetonats att frågan skall utredas mycket allsidigt och belysas utifrån olikautgångspunkter. I motionen yrkas att hos regeringen hemställerom förslag till lagstiftning. Låt oss tänka den hypotefiska tanken att kammareni kväll skulle bifalla motionens krav. Det skulle i alla fall fordras ettutredningsarbete, och det tar innan förslaget kan komma tillbaka tillkammaren. redovisar att arrendelagskommittén beräknas vara färdigmed sitt arbete i slutet av detta år. Jag kan därför inte bedöma att vi nu harnågon tid att vinna på att frångå den tradition som vi brukar följa i arbetethär i . Återinförandet av ensittarlagen, som hartalat för, är en ännu mer komplicerad fråga. Jag vill för min del interekommendera att kammaren nu skall fatta beslut om ett uttalande.Detta berör så mycket i samhällsutvecklingen i stort att kammaren även härbehöver ha ett bättre beslutsunderlag. Vi får när arrendelagskommittén avlämnar sitt betänkandese om uppgiften att kommittén inte kommer att ta upp denna fråga, som JörnSvensson har lämnat, är riktig. Jag vill inte gä in på detta. Iutskottet har vi uppgifter om att kommittén skulle ta upp dennadelfråga. Vi har utgått från att så kommer att bli fallet, bl. a. med hänsyntill tilläggsdirektiven. Jag ber att fä yrka bifall till utskottets hemställan. JÖRNSVENSSON (vpk): Innehållet i inlägg görmig litet förvånad. Han påstår att det skulle vara fråga om att återinföraensittarlagen. Det var det inte ens fråga om i motionen, och har vi alltsåfrångått motionen och lägger fram ett särskilt yrkande med den allmännainnebörden att skall uttala en viljeyttring. Varför gör vi det? Jo,det gör vi därför att det som framhålls i lagutskottets betänkande ärvilseledande, dvs. när man hänvisar till att denna fråga om inlösen av mark Nr 103 för hus på ofri grund skulle tasupp och behandlas av arrendelagskommit- "1980 S " f"" riksdagensupplysningstjänst senast i förrgår, som jag sade. låtitinhämta uppgifter från arrendelagskommitténs sekreterare, som säger ... j .... att det f. n.endast kan sägas att kommittén troligen kommer att lägga fram förtursrätt-men inte om friköpsrätt. som jagalltså har talat för kommer man icke att ta upp. Det tillstånd som råderkommer att fortsätta, och det är det jag menar att vi måste göra någonting åt.Det kan man genom en viljeyttring av det slag som jag har föreslagit. Det är en svaghet att man inte har tagit reda på detverkliga förhållandet i denna sak. Dä hade vi kunnat ena oss om ett sådantuttalande. Det hade kunnat driva på frågan, och då hade det varit mer ellermindre en beställning av ett positivt förslag. Vi skall tänka på de människorsom det här handlar om. De har kanske inte och så kvar avden gärning som de har gjort och gör på landsbygd. Vi kunde hapåskyndat frågan om att ge dem den trygghet det innebär att ha sinabostadslägenheter pä fri grund. Det är riktigt att de förslag som JörnSvensson har presenterat , innebär att man frångår motionens ursprungligayrkande. Det kanske jag skulle ha påpekat i mitt förra inlägg. arbetar , och jag tycker vi skall avvakta och se vaddenna kommitté kommer att säga i sitt betänkande - även om nu haren del uppgifter som tyder på att man kanske är något tveksam. har presenterat ett förslag för kammaren , men det är svårt att göra ett sådant uttalande så här utan vidare i enså pass komplicerad fråga. Därmed har jag inte på något sätt nonchalerat desociala motiv som berör dessa människor, inte alls, utan jag är gärna bereddatt vara med och arbeta för att utreda denna fråga ordentligt. Men finns deten utredning som har denna fråga inom sitt kompetensområde, och vi bör avvaktadess arbete, eftersom ett förslag kommer i slutet av innevarande år. (vpk): Jag trodde jag hade gjort klart för LennartAndersson, genom det besked som jag via harinhämtat från arrendelagskommitténs sekreterare, att något förslag i dennafråga icke kommer. Om ni från utskottet hade vänt er till arrendelagskommitténssekreterare hade ni kunnat få precis samma svar. Jag förmodar att han hade sagtsamma sak fill er om ni hade frågat honom som vi frågade. Det betyderalltså att ingenting kommer att göras i denna sak från kommitténs sida omutskottets betänkande tas. Då kan vi knappast heller förvänta oss någotinitiativ från något annat håll. Vad man däremot kan göra genom att ställa sig bakom ettsådant här 172 uttalande är att ge en viljeyttringsom kommer att påskynda denna angelägna Ty om vi i gör en sådan viljeyttring kommer det Nr 103 naturligtvis inte att bli oobserverat i det ansvariga departementet, som man den får förutsätta har anknytning till grupper av kammarens ledamöter. j3 pi,rs 1980 Jag villockså säga att man på intet sätt tar ställning eller gör några bindningari komplicerade frågor genom att ställa sig bakom ett sänt här yja arrenderättsuttalande.Det är ganska generellt och allmänt. Det överlämnar alla jji fråsor praktiskaoch juridiska detaljer i utformningen av förslaget till de instanser som har attutforma en eventuell proposition. Och det innebär inte att man binder sig förnågra speciella typer av lösningar. Det innebär endast att man betonar ochuttalar det angelägna i att den situation som dessa människor befinner sig ifår en annorlunda lösning och att någonting görs. Det är vad man binder sigför. Sedan vill jag säga att frågan som sådan är ganskaokomplicerad. Den avser bostadsarrende och hus på ofri grund och är enspecialfråga, som man mycket väl kan skilja från den mer allmänna och givetvislångt mer sammansatta och komplicerade frågeställningen om jordarrendet ochdess villkor. Det här är ju egentligen inte en jordarrendefräga, utan enspecifik bostadssocial fråga som rör en begränsad grupp människor. Det gör attdet hela är okomplicerat, och därför är det ingen som helst fara att ställa sigbakom ett sådant här yttrande, något som man kan göra från olika partipolitiskautgångspunkter. Överläggningen var härmed avslutad. Propositioner gavs på bifall fill dels utskottets hemställan,dels motion 221 av m. fl., och förklarades den förra propositionenvara med övervägande ja besvarad. Sedan Per begärt voteringupplästes och godkändes följande voteringsproposition: Den som vill att kammaren bifaller lagutskottetshemställan i betänkande 20 mom. 1röstar ja, den det ejvill röstar nej. Vinner nejhar kammaren bifallit motion 221 av m. fl. Vid omröstning genom uppresningförklarades flertalet av kammarens ledamöter ha röstat för ja-propositionen.