prot · G309121 · 1979-12-31 00:00:00 — Mot bakgrund av 1970-talets utveckling med kraftigt ökadehyror, en återkommande bostadsbrist genom minskat bostadsbyggande, entilltagande spekulation och ökade orättvisor på bostadsmarknaden, harvänsterpartiet kommunisterna ställt förslag tillåtgärder i syfte att stoppa denna utveckling. Sådana förslag och synpunkter harframförts även till årets riksdag, och en stor del av dem behandlas icivilutskottets betänkanden nr 22 och 23, fortfarande tyvärr utan något störrehänsynstagande till våra förslag från den borgerliga utskottsmajoriteten. De samhälleliga och sociala konsekvenserna av den bostadspolitiksom förs kan bli förskräckande, om man inte snabbt lägger om kursen och tar itumed problemen ungefär på det sätt som vi från vpk föreslagit.Boendet framstår som ett av 1970-talets krisområden och har som kännetecken segregation, förmögenhetsöverföringsamt social och kulturell utarmning av boendet. I en rapport som tre författare- . och - utarbetat påuppdrag av projekt arbete - innehåll och form, försökerman beskriva bostadspolitikens sociala effekter. Bostadspolitikenssociala konsekvenser, inleds med ett scenario "var det 1990" somvisar hur illa det kan gå om 1970-talets bostadspolitik fortsätter i sammaspår: "sista år hade kommunerna börjatsälja ut de kommunala bolagens attraktivaste fastigheter till hyresgästerna.Åtgärderna motiverades dels med kraven på ökat boendeinflytande och förbättradnärdemokrati. dels med hänvisning till människans natur. sadereformens försvarare, en benägenhet att vara mer aktsain om det hon äger, ochen övergång till ägarbostäder borde därför medföra minskade drifts- ochreparationskostnader, vilket skulle komma såväl samhället som den enskilde tillgodo. Reformen genomfördes under betryggande hänsynstagande till de boende. Föratt ingen skulle tvingas lämna sin gamla bostad vid övergången från hyresrätttill bostadsrätt gav kommunerna fördelaktiga lån till insatsen. Vid en uppföljning av reformen 1985 visade det sigemellertid att ytterst få låginkomsttagare bodde kvar i de attraktiva lägena i inner- och mellanstad. detta trots de fördelaktiga kommunala lån som teoretiskt sett borde ha gjort det möjligt även för hushåll med blygsamma inkomster att bo kvar. En stickprovsundersökning omfattande var femtonde lägenhetsöverlåtelse i de 68 till bostadsrätt förvandlade f. d.allmännyttiga husen visade en genomgående tendens:ut flyttade låginkomsttagare, in flyttade höginkomsttagare. Ett par undantagsom granskades närmare visade sig bestå av pensionärer rned låg inkomst men medstor förmögenhet. 1 djupintervjuer med de utflyttade låginkomsttagarna framkomatt de flesta varit nöjda efter överlåtelsen. De hade i många fallfått en större summa pengar än de disponerat. Redan efternågot år hade emellertid belåtenheten övergått i missnöje. Pengarna var slut,hyran på det nya stället högre, och insåg de att de hade gjort endålig affär, eftersom överlåtelsevärdet senare stigit. , , kan man konstatera att det knappast går attkartlägga de verkliga boendekostnaderna i olika typer av bostäder. Identisktlika lägenheter i samma hus betingar helt olika kostnader beroende på vem sombor i dem. De ursprungliga hyresgäster som ännu I990bor kvar i husen harenboendekostnad som ligger långt under marknadshyran. Detta gäller även de falldå barn eller släktingar till de ursprungliga boende fått överta lägenheten.För senare tillkomna bostadsrättshavare är kostnaden väsentligt högre på grundav de mångdubblade överlåtelsevärdena. Som en tumregel gäller:ju senare inflyttning, desto högre bostadskostnader. Till den ordinarieavgiften kommer nämligen för dessa personer räntorna pä lånen till de allthögre insatserna. Detta kompenseras dock av att de nyinflyttade i allmänhet harhöga inkomster och höga marginalskatter och alltså tack vare avdragsrätten förskuldräntor i praktiken inte själva behöver stå för avräntekostnaden för lånen till insatserna. Villabyggandet har fortsatt i ungefär sammaomfattning som . Strävandena att minska privatbilismen ochförbättra kollektivtrafiken har därigenom förhindrats. ser många detsom ett tecken på ökad jämställdhet att tvåbilsfamiljerna blivit alltvanligare. kvinna nöjer sig inte med att låna bilen ibland: hon har enegen, åtminstone i villaförorterna. Den pågående utbyggnaden av eluppvärmdasmåhusområden har dessvärre gjort det omöjligt att sätta en parentes kringkärnkraften. Som statsministern uttryckte det i en TV-debatt: "Vi kannaturligtvis inte svika alla de små människor i samhället som i förlitan på entryggad elförsörjning satsat pengar och arbete på ett eget hem medeluppvärmning.' För socialvårdens del har utvecklingen inneburit avsevärdarationaliseringsvinster. Genom att klienterna nu samlats till vissabostadsområden har det blivit möjligt att utnyttja stordriftsfördelar även inomsocialvården. Detta hade varit svårt att göra utan den nuvarande starkauppdelningen av människor på olika slags bostadsområden. Det främsta bekymret för politikerna är den minskadeskattekraften. Kommuner som , och 1 (Stockholmdelades som bekant vid kommunreformen 1985 upp i fem delar) har tvärtemot vadman kunnat vänta sig haft en stadigt sjunkande skattekraft, trots att deprivata swimmingpoolerna, lyxbilarna och -båtarna är fler . Tackvare det föreslagna nya kommunala skatteutjämningssystemet väntas dessa Vissa anslag tid bostadsbyggande m. m. Nr 121 olägenheter emellertid försvinna.Protester rnot detta system har emellertid Onsrl n Hen kommit från kommuner sorn ,och 4 och 5, 16 an '1 lOSO sedan en hemligstämpladkostnads-intäkts-analys från bostadsdepartemen- tet publicerats i en illegal turkisk tidning i Tensta.Denna analys visade att y I ,, samhälletsdirekta och indirekta bostadsstöd till olika grupper är omvänt bosi d hvpgnndp proportionellt motbehovet, som olika gruppers bidrag till landets gemensamma utgifterredan före införandet av det nya skatteutjämningssystemet visat sig varaomvänt proportionellt till förinågan." 1 fortsättningen tar man i skriften pä ett utomordentligtsått upp och behandlar den svenska bostadsmarknaden, exempelvis varför bostadenär så viktig, de offentliga målen för bostadspolitiken, tendenserna på bostads-och fastighetsmarknaderna, sociala och samhälleliga följder avbostadspolitiken, aspekter på den framtida bostadspolitiken och någrakortsiktiga krav på en bostadspolitik som skall verka mot socialt inriktademål. Värderingarna och förslagen till åtgärder sammanfaller i huvudsak med avriksdtigen tidigare fattade bostadspolitiska beslut, med olikabostadsutredningars och arbetarrörelsens ställningstaganden och förslag, ochdärför utgör skriften enligt min mening ett mycket värdefullt bidrag tilldagens bostadsdebatt: ett bidrag som kan och måste tas på allvar både som envarning för var vi kan hamna om vi inte snabbt ändrar kurs och som en anvisningom vilken kurs vi skall hålla. Jag kommer fortsättningsvis i huvudsak att uppehålla migvid de frågor och förslag sorn tagits upp i vpk-rnotionerna 1553 oeh 1519 omhyresstopp. ökat bostadsbyggande och rättvisa i boendet. och kommer att ta upp andra frågor och vpk-motioner som behandlas iföreliggande betänkanden. En del av vara bostadsmotioner har varitföremål för behandling, och senast avfärdade enborgerlig majoritet vpk- och s-förslag om förbättrade bostadsbidrag.Bostadsministern gjorde det lätt för sig beträffande vpk-förslagen genom atthelt fräckt påstå att vpk gör det lätt för sig genom att komma med förslag ornhur olika förbättringar för hyresgästerna skall genomföras utan att ha täckningför sådana kostnader. Möjligt är att också den borgerliga utskottsmajoriletenanser detta. I vart fall återfinns som vanligt bl. a. sådana motiv för avslagpå vpk-motionerna i de betänkanden vj nu behandlar. Låt mig därför på en gångsäga att våra förslag till förbättringar för hyresgästerna samtidigtförutsätter försämringar för bank-, bygg- och fastighetskapitalet, för mäklare,kapitalägare och spekulanter. Våra förslag innebär bl, a, att möjligheternatill ränteavdrag skall minskas, att vinsterna vid försäljningar skall beskattashårdare och att inga subventioner skall utgå till privata fastighetsägare. Ettgenomförande av våra förslag skulle följaktligen innebära en betydandeomfördelning av det direkta och indirekta stöd som utgår i olika former. Våraförslag till mera genomgripande förändringar skulle också innebäraatt bostadskonsumenterna kunde tillföras de vinster som görs i olika leddå det gäller mark. byggnadsmaterial, byggande, ägande och 70 förvaltning av bostäder. Vi villgöra slut på alla vinst- och spekulationsin- tiessen iandras behov av att bo, det skulle bli billigare både för stat och kommun ochför hyresgästerna. Vi vill åstadkomma en omfördelning av subventioner inombostadssektorn genom att medel överförs från ägarsek-torn till hyressektorn. Bostadsministern lät för sedan - i anslutning tillatt regeringen lät försämra lånevillkoren för bostadsbyggandet -meddela att det inte var så farligt att förkorta amorteringstiderna med tio åroch ersätta de s. k. annuitetslånen med nya serielån. Hon erinrade om attbakgrunden till beslut var ett regeringsförslag som i sin turgrundade sig på kapitalmarknadsutredningens förslag och att det vidriksdagsbehandlingen inte framförts några invändningar. Ändå måstebostadsministern vara medveten om att i vart fall ett parti - vänsterpartietkommunisterna -energiskt bekämpat sådan avkortning av amorteringstider påbostadslån och i stället upprepade gånger föreslagit en förlängning. Konsekvenserna av beslut blir som alla vet attnybyggda lägenheter blir dyrare och att det förmodligen ytterligare kommer attdämpa det skandalöst låga bostadsbyggandet. Dessutom kommer även den äldrebebyggelsen att drabbas, när lånen skall konverteras, dvs. lyftas av till denya serielånen. Det kan bli fråga om stora hyreshöjningar på . Försämringarna har genomförts av , men det är regeringen somfår ta ansvaret för att man har överlåtit åt att ta ett så viktigtbostadspolitiskt beslut. Detta har man låtit ske trots varningar frånhyresgäströrelsen. och om de omedelbara konsekvenserna iform av höjda hyror. De ständiga hyreshöjningarna urholkar levandsstandardenför många hushåll, och man klarar inte längre nya pålagor utan tvingas tillextraordinära åtgärder. Vpk har sagt - och vi upprepar - att nyahyreshöjningar måste stoppas. Och vi har i en av de motioner som behandlasföreslagit ett statligt stöd genom ränte- och amorteringsfria lån till deallmännyttiga bostadsföretagen. Ett sådant stöd avser att täcka dels derasreguljära kostnadshöjningar års nivå, dels deras särskilda, ökadekostnader och därmed åstadkomma ett hyresstopp. Den hyresutplundring som pågår kan bara stoppas genom ettriktat statligt stöd till de kommunala bostadsföretagen. Vidare måste prisstoppoch prissänkningar genomföras på byggnadsmaterial och olja för bostadsuppvärmning. Regeringen föreslog i sitt s. k. krispaket bl. a.ett hyresstopp som ett inslag i åtgärder att söka begränsa lönehöjningarna iårets avtalsrörelse. Bostadsministern hade i går i möjlighet attutveckla vad man vill uppnå med ett sådant hyresstopp och innebörden av det. Avvad hon då sade framgick dels att det bara kunde bli fråga om hyresstopp om deti stort sett blir lönestopp, dels att undantag skall kunna meddelas från etteventuellt hyresstopp samt dels att hyresstoppet bara far ses i samband medandra åtgärder för att få stopp på priskarusellen. Något sådant villkorat hvresstopp kan inte accepteras iett läge där boendekostnaderna har ökat mer än priserna iallmänhet. Vissa anslag dll bostadsbyggande m. m. Nr 121 Det kan självfallet inte accepterasi ett läge där ett hyresstopp tillsammans Onsdaeen den "" ' effektivt prisstopp och tillsammans med ordentligthöjda löner på 1/c -1 inon vinsternas bekostnad utgörnödvändiga förutsättningar för att lönearbetariia lo aprillyöU c =- skall kunna börja ta igen en del av de reallöneförluster man gjort under Visn til borgerliga regeringar. Därmed inte sagt att etthyresstopp är oviktigt och inte h t A h iQQ ti skulle behövas. Detär nödvändigt som ett första steg på vägen i kampen rnot hyreshöjningarna ochsom ett led i en ny bostadspolitik. Det låga bostadsbyggandet och den tilltagandebostadsbristen har med all rätt blivit ganska uppmärksammade ibostadsdebatten, Alla tecken tyder på att vi får ett byggande av bostädersom är ännu lägre iin vad det var , Antalet årligenfärdigställda lägenheter ligger i stort sett på samma låga nivå sorn årennärmast efter det . Regeringen försöker förklara denna negativa utveckling medsvårigheter att få arbetskraft, men det är ju ingenting som har hänt på en gångeller av en händelse. I själva verket är det en medveten nedbantning avbostadsbyggandet som har skett och som bl. a. återspeglar sig i attbyggnadsarbetarkå-ren reducerats med hälften. Eftersombostadsbyggandet utgör grunden för stora delar av övrig inhemsk arbetsmarknad,har det fått återverkningar även för andra branscher inom bl. a. byggnadsindustrin. På samma sätt som regeringen försöker förringa ellerbortförklara bostadsbyggandets nedgång och snedvridning försöker manbortförklara den faktiska stora bostadsbrist som uppstått som en följd avregeringens brist på vilja och/eller förmåga att driva en vettigbostadspolitik. Ett faktum är att hundratusentals ungdomar, ensamstående ochbarnfamiljer saknar egen bostad eller bor otillfredsställande. Samlade åtgärdermåste nu snabbt vidtas för att öka nybyggandet, och inriktningen måste vara attkomma upp i en årsproduktion av 75 000 lägenheter. De flesta lägenheterna skallenligt vpk:s mening byggas i hyreshus ägda av kommunerna, och den storasmahusdo-minansen måste ersättas av en större andel flerfamiljshus. Det gårinte längre att bortse från de problem sorn det låga bostadsbyggandet, denstora bostadsbristen, den kraftiga ökningen av byggkostnaderna, bristen påutbildad arbetskraft och en dålig byggberedskap fört med sig. Det är nu hög tidmed kraftåtgärder och en medveten satsning från stat och kommun. Bostadsbristen måste byggas bort. Kommunerna måste ges etttillräckligt stöd för att kunna bygga och tillhandahålla bostäder som är överkomliga för hyresgästerna. Om det skall bli möjligt, är det nödvändigt att sänka räntan och förlänga amorteringstiderna på bostadslån till allmännyttiga bostadsföretag. Kravet på en statlig bostadsbank och statlig totalfrnansiering av bostadsbyggandet och dess följdinvesteringar måste realiseras. Finansie ringen kan ske genom enhetslån med lång amorteringstid samt till låg och fast ränta på förslagsvis 1,. Avgörande är emellertid inte de tekniska lösningarna utan att vi får ett system som innebär "billigare" pengartill de kommunala allmännyttiga bostadsföretagen. Ansvariga kommunalmän i kommuner med bostadsbrist vågar snart inte ta på sitt ansvar att bygga 72 bostader, som blir så dyra att detvarken är politiskt eller socialt försvarbart ellermöjligt att begära de hyror man skulle behöva för att få det hela att gå Nr 121 Detär bra ju förr regeringen och de borgerliga partierna inser den Skattereglernas utformning och den fria prissättningen på hyreshus. småhus,bostadsrätts- och andelslägenheter med eller utan strimlade lån har. Vissaanslås till tillsammans med tilltagande bostadsbrist, lett till en långtgåendespekulation bostadsbyggande på bostadsmarknaden. Orättvisorna mellan olika boendeformer förvärras.Ungdomar, lågavlönade och invandrare stängs ute från en bostadsmarknad, därköpkraften, inte behovet, avgör människornas möjligheter att erhålla bostad. Inte minst bostadsrättslägenheter är föremål förkapitalplacering och spekulation, framför allt i storstadsregionerna. Efter detatt priskontrollen på överlåtelsesummorna upphörde har priserna på attraktivabostadsrättslägenheter stigit med flera . 1 samband medombyggnad av äldre fastigheter blir det allt vanligare att lägenheterna bjudsut till försäljning i form av bostadsrätter eller andelar. Friaöverlåtelsevärden och möjligheten till ränteavdrag blir argument för nyaägarlägenheter och en ökad privatisering, som i sig för med sig ökad handel ochspekulation både inom och utom lagens råmärken. Problemen med en tilltagande handel och spekulation iboendet har varit livligt diskuterade utan att någratillräckligt långtgående och genomgripande åtgärder vidtagits. 1 stallet hardet skett en ökad satsning på privatisering, på ökat småhusbyggande och enbostads- och skattepolitik som gynnar höginkomsttagare och välbärgade grupper isamhället på bekostnad av i första hand vanliga hyresgäster. För att ändra på dessa förhållanden måste lagstiftningenskärpas och olika åtgärder vidtas mot fastighets- och lägenhetsspekulation. Bl.a. måste kontroll av överlåtelsevärden och någon form av hembudsskyldighetinföras vid överlåtelser av alla småhus och bostadsrättslägenheter. Vidaremåste realisationsvinstbeskattningen skärpas så att hela vinsten blirbeskattningsbar, ränteavdragen kraftigt begränsas, intäktsschablonen pä vissafastigheter höjas osv. Under valrörelsen och särskilt i dessslutskede tävlade olika partier om att utfärda garantier och fribrev tillvillaägarna. Vpk gjorde inte detta, då det i sak innebär att rnan bibehålleroch förstärker nuvarande orättvisor mellan olika boendeformer. De orättvisa villkoren för olika upplåtelseformer, somresulterat i att de flesta småhusägarna bor billigare änmajoriteten av hyresgästerna gör. Det skall enligt vår meningske inte genom att fördyra kostnaderna för vanliga småhusägare utan genom attförbilliga hyreshusboendet. Men naturligtvis skall den fjärde- eller femtedelav villaägarna som har mycket stora och påkostade hus, som har förmögenhet ochhöga inkomster och som tar emot ungefär tre fjärdedelar av de subventionereller bidrag vilka erhålles som skatteavdrag, inte få ha kvar dessa stora förmåner. Vpk stöderde allt starkare kraven frän hyresgästerna om att stoppa Nr 121 hyreshöjningarna och pressa ned boendekostnaderna. Onsdaeenden fortsätta vårt arbete för ekonomiskrättvisa mellan olika boendefoniier, för 16 anril IQSO hyresstopp och lägre hyror. Vikomrner att fortsätta arbetet för att bygga bort _ bostadsbristen genom ett kraftigt ökatbostadsbyggande - framför allt i form Vissannslnp till ' hyreslägenheter i små och storahus med bra miljö och möjligheter till bostndsbvppnnde kollektivt boende. Vpk kominer också att fortsättaarbetet för en sanering av , , gamla bostäder, förbättring avdåliga bostadsmiljöer och för att hyresgäs- m, rn. ternakollektivt skall få ett avgörande inflytande över sitt boende. Vi kommer att fortsätta att jobba för kraven på en statligbostadsbank och billigare pengar till bostadssektorn, för ökat statligt stödtill de allmännyttiga bostadsföretagen genom ränte- och amorteringsfriatilläggslån och för ett bibehållande av underhålls- och hyresförlustlånen. Vivill uppmana regeringen och de borgerliga partierna att sluta spela ut olikabostadskonsumenter mot varandra. Hyresgäster, bostadsrättsinnehavare ochvanliga småhusägare har ett gemensamt intresse av att slåss tillsammans föratt stoppa all spekulation i boendet. Man måste slåss mot privata bank-, mark-och byggintressen och deras hantlangare inom borgerligheten. Ett hyresstopp kan nu åstadkommas genom ett riktatstatligt stöd till de kommunala bostadsföretagen, och det kan genomföras om denpolitiska viljan finns. Kampen för hyresstopp, för bostaden som en socialrättighet är en viktig del av kampen för bevarad och förbättradlevnadsstandard. Vpk kommer att fortsätta den kamp som inleddes vid partietsbildande och som i det partiprogram som då antogs uttrycks i följandeniening: "Varje medborgares rätt att erhålla en människovärdig bostadtillgodoses av samhället." Jag yrkar bifall till de vpk-motioner sombehandlas i de båda betänkanden som är föremål för behandling. TREJDE VICE TALMANNEN: Jag vill göra kammarens ledamöter uppmärksamma på attmeddelande om kvällssammanträde nu har anslagits. Man skulle kunna tro att det i ordrikedorn som kännetecknade de två anföranden som vi nu har lyssnat tillockså skulle finnas en mängd konkreta och genomförbara förslag - men någrasådana kunde inte jag uppfatta. En annan reflexion som jag gjorde var attanförandena gav ett intryck av att majoritet och minoritet i civilutskottetskulle vara fullständigt oense om bostadspolitiken. Och när man läsercivilutskottets betänkande 22 med dess 19 reservationer och ett särskiltyttrande kan man tro att det har blivit någon sorts total konfrontation på detbostadspolitiska området. Så är det dock inte. Detta bör vi konstatera redanfrån början för att inte få en falsk bild av de frågor som vi har att behandla. Varför har det då blivit så här? Först och främst skall visortera bort en del 74 perifera frågor som inte rör detgrundläggande innehållet i bostadspolitiken. Sedan får vi sortera bort ett antal reservationer som interör någon hemställan eller som egentligen bara redovisar nyansskillnader. Detär således i bara ett litet antal fall som det finns några riktigamotsättningar. Vi år alla ense om att vi måste få i gång ett ökatbyggande och att det sorn hindrar detta i första hand ärkostnadsstegringarna och den inverkan de far eller antas få på möjligheternaatt efterfråga bostäderna. Här blir ju ingenting bättre av enbostadsbyggnadskomrnission eller fornialiserade kontakter med kommunerna. Jagkan inte annat än tolka socialdemokraternas agerande i den här delen som enbesvikelse över att de inte har någonting att komma med - det blir baraallmänna uttalanden och upprepanden av vackra fraser som ingen egentligenbestrider. Socialdemokraterna försöker dölja detta genom en skendebatt ompreciserade mål för det och det året och genom yrkandet om enbostadsbyggnadskommission. Ser rnan till sakfrågan, finner man att det bara ärregeringen som har något nytt att komma med som påverkar priserna och därmedunderlättar den efterfrågan som vi väl alla vill ha. Regeringens förslag omproduktionskostnadsbelåning har ju en direkt positiv verkan ochförhoppningsvis en verkan på kostnadsutvecklingen också på . Vi ärockså i princip eniga om det förslaget. Då är det klart att det känns bittertför socialdemokraterna att stå upp i en bostadsdebatt och begära krafttag ochsamtidigt inse att också alla andra har upptäckt att de själva inte harnågonting avgörande att komma med. Vad är det t. ex. som kommissionen skallgöra? Skall den föreslå allmänt ökade bostadssubventioner i det härbudgetläget? Skall den återupprätta den konkurrens som socialdemokraterna anserinte finns? En synpunkt på kommissionen har socialdemokraterna själva avgett.nämligen att den skall vara allsidigt sammansatt. Men eftersom socialdemokraternainte har något att komma med skulle det inte finnas anledning att ha någrarepresentanter för socialdemokraterna med. Förslaget om en kommission är enklar bekräftelse på socialdemokraternas tomhånthet i dagens bostadspolitiskadebatt. Så något om utvecklingen av byggpriserna. Vi vet nu attbostadsministern bemyndigats tillkalla en utredningsman - detta är också enkonkret ytterligare åtgärd. Statens pris- och kartellnämnd skall fortsätta sittarbete, och skall också göra det - jag har hört att den villha mera pengar för detta. Socialdemokraterna har inte fört fram det allraminsta yrkande i den här delen - de har bara allmänt framhållit att det bordevara en parlamentarisk utredning. Vi har emellertid, som sagt. inga yrkandenatt votera om. Även här står alltså reservanterna tomhänta. Utskottsmajoriteten tycker för sin del attutredningsuppdraget är värdefullt. Först måste vi ju få en bild av vilkakomponenter i anbudspriset som niedfört den oroande utvecklingen. Sedan måstevi också få en bild av vilka delar vi själva rår för på grund av nya krav ochanspråk som inte medger ett nitionellt byggande. När den här analysen ar klarär det möjligt att ett eller flera områden blir aktuella för parlamentariskabedömningar - det kan vi etiiellertid inte gärna yttra oss om . Med detsagda har jag egentligen tagit upp det huvudsakliga budskapet Vissa anslag till bostadsbyggande m. m. Vissa anslag dit bostadsbyggande m. m.