prot · G309106 · 1979-12-31 00:00:00 — Beträffande invandrarbarn i barnhem är det angeläget attdet finns tvåspråkig personal på sådana hem där det är särskilt vanligt med ettvisst invandrarspråk. Såvitt jag känner till finns det hos huvudmännen ensträvan att anställa sådan personal. På ungdomsvårdsskolorna söker man ocksåtillgodose behovet av tvåspråkiga lärare samt anordna hemspråksundervis- Om omhändertagandet av invandrarbarn för samhällsvård 8 protokoll 1979/80:105-108 Om omhändertagandet av invandrarbarn för samhällsvård ning.Särskilda medel för detta ändamål har anvisats. Det är naturligtvis viktigt att hänsyn tas till barnenskulturella bakgrund när för samhällsvård omhändertagna barn till invandrareplaceras i fosterhem eller på institution. I somliga invandrargrupper ärattityderna till t. ex. fosterbarnsvård emellertid sådana, att man har ytterstbegränsade möjligheter att placera barn i fosterhem ur samma etniska grupp. Detbör också noteras att det finns föräldrar som föredrar svenska fosterfamiljer. Frågan om särskilda regler vid placering av för samhällsvårdomhändertagna invandrarbarn - det gäller främst placering i fosterhem - hardiskuterats här i så sent som . liksomriksdagen ansåg då att det inte fanns skäl att tillsätta någon utredning föratt utarbeta sådana särskilda regler. Jag har samma uppfattning i denna fråga. Jag anser att det inte är lämpligt med skilda regelsystemför olika grupper barn. Detta gäller även i fråga om tillämpningsföreskrifter.Barnets behov måste i varje enskilt fall vara avgörande för vilken vårdmiljösom skall eftersökas. Vid en placering av ett barn i fosterhem eller påinstitution måste därför hänsyn tas till barnets ålder, språk och kulturellabakgrund samt till placeringens varaktighet. Det är naturligtvis viktigt att vissa gruppers särskildabehov uppmärksammas och tillgodoses inom lagstiftningens ram. Invandrarbarnenssituation är mycket mer uppmärksammad än tidigare inte bara inom skolanutan ocksä inom barnomsorgen och socialvården i övrigt. Särskilda skäl attunderlätta invandrarnas situation föreligger inte minst vid mer ingripandeåtgärder, som omhändertagande av barn för samhällsvård. Jag finner det sålundabetydelsefullt att man från kommunernas sida uppmärksammar och analyserarproblemet och att man vid varje placering så långt möjligt tar hänsyn till attett barn kan ha särskilda behov på grund av sin kulturella och språkligabakgrund. har en viktig uppgift att fylla när detgäller vägledning till den kommunala socialvården. När tagit ställningtill förslaget om socialtjänstlag kommer styrelsen att i sina allmänna rådbelysa de särskilda behov och problem som finns vid placering av barn fråninvandrarfamiljer. Det kan också nämnas att styrelsen som ett led iförberedelserna inför den nya socialtjänstlagen planerar fortbildningsinsatser,som bl a. innebär utarbetande av material där invandraraspekterna behandlas.Socialstyrelsen har överläggningar med invandrarverket i dessa viktiga frågor. ALEXANDERCHRISOPOULOS (vpk): Jag tackar socialministern för svaret. De problem som invandrarfamiljer möter i det svenskasamhället är väl dokumenterade i många sammanhang. Det gäller problem somkräver specielle, insatser på olika områden och som är orsaken tillinvandrarfamiljernas svåra situation. När situationen i en invandrarfamilj ärsådan, att myndigheterna anser sig böra ingripa och med stöd av barnavårdslagenbesluta om omhändertagande av invandrarbarn och om eventuell placering i fosterhem,skapas en rad problem med ofta mycket negativa konsekvenser både förinvandrarbarnen på läng sikt och för de biologiska föräldrarna. Själva beslutet om omhändertagande kan ibland vararesultatet av bristande kunskaper om och oförståelse för invandrarfamiljernasfaktiska förhållanden, dvs. deras olika kulturella bakgrund, språksvårigheter,socialt och ekonomiskt tryck osv. Om tvåspråkiga kuratorer och psykologer anlitadesinnan beslut om omhändertagande verkställdes skulle det vara till mycket storhjälp. Problemen består också i att invandrarbarn måstegaranteras rätten till sitt modersmål och sin nationella identitet i sambandmed omplacering. Det är en förutsättning för invandrarbarnens möjligheter tillidentitets- och personlighetsutveckling. Det är också en förutsättning för eneventuell återförening med de biologiska föräldrarna. Emellertid är jag bereddatt hålla med socialministern om att det kan vara svårt att alltid finnafosterföräldrar med samma språkliga och kulturella bakgrund. Likaså kan detvara svårt att hitta fosterhem på orter med hemspråksundervisning. Det finnsdock möjligheter att i samarbete med invandrarverket ochinvandrar-organisationerna utarbeta en beredskapsplan. Tvåspråkiga kuratoreroch psykologer kan i det sammanhanget spela en mycket positiv roll och såledesbidraga till en lösning av problemet. Det är tillfredsställande att socialministern delar minuppfattning om att det är viktigt att hänsyn tas till invandrarbarnens behov avatt få undervisning i sitt modersmål och om sin kulturella bakgrund också närde omhändertas för samhällsvård och placeras i fosterhem eller på institution.Det är också tillfredsställande att i sina allmänna råd när detgäller vägledning till den kommunala socialvården belyser de särskilda behovsom finns och de problem som uppstår vid sådan placering av barn fråninvandrarfamiljer. Vidare ser jag positivt på de planerade fortbildningsinsatserna,som även omfattar invandraraspekterna. Det är min förhoppning att allt detta i kombination med deåtgärder som jag tidigare nämnt kan bidraga till en positiv lösning avproblemet. Om omhändertagandet av invandrarbarn för sam-häUsvård EVAWINTHER (fp): Det är en för många invandrarfamiljer mycketbetydelsefull fråga som har tagit upp. Och också i sitt svar att det är viktigt att man tar stor hänsyn till barnetsspråk vid omhändertagande för samhällsvård. Socialministern konstaterar vidareatt det kan vara svårt att finna lämpliga fosterhem när det gäller både svenskabarn och invandrarbarn. Men det måste naturligtvis vara svårare när det gällerinvandrarbarn, eftersom man då har också språksituationen att ta hänsyn till. Jag vet att detta är ett problem, och jag vill med mittinlägg understryka hur angeläget det är att invandrarbarn placeras i familjersom kan deras eget språk eller på institutioner där det finns personal som kanspråket. Särskilt för de små barnen, förskolebarnen, måste detta varalivsviktigt, om man skall nå något positivt med placeringen. Om omhändertagandet av invandrarbarn för samhällsvård En möjlighet - om det inte går att finna en familj där mantalar språket -kunde vara att anställa nägon ur barnets språkgrupp till hjälp iden familj som skall ta hand om barnet. För de större barnen kan det troligenvara tillräckligt med den vanliga hemspråksundervisningen. Jag hoppas att den utredning som talar om isitt svar snabbt kommer med förslag. Det borde inte längre fä förekomma attbarn placeras hos människor som inte talar deras språk - hur ambitiösa ochvälvilliga dessa personer än är. Kan KarinSöder utlova att utredningsförslaget kommer snabbt? Vi är alla eniga om att detta är en oerhörtbetydelsefull fråga för de barn som det gäller. Till vill jag säga att vi förväntar oss attutredningen skall arbeta snabbt. Men jag kan ju inte avge några precisa löfteni det avseendet. Jag tror dock att också utredningen känner att angelägenhetenär stor. har behandlat invandrarbarnenssituation i en rapport om fosterbarnsvård. Där konstaterar man attinvandrarbarnens situation uppmärksammas mycket mer inom skolan,barnomsorgen och socialvården men att det inte finns-och det åren brist-någonsamlad bild av socialvårdens insatser för att underlätta invandrarnassituation. Det konstateras också i rapporten att barnets egna behov måste varaavgörande när man väljer vårdmiljö och att barnets etniska grupptillhörighetskall tillmätas stor betydelse i det sammanhanget. Attityder till och värderingar om fosterbarnsvård är, somjag antydde i mitt svar, hos somliga invandrargrupper sådana att det inte gåratt finna något fosterhem från samma etniska grupp, vilket skapar speciellaproblem. Här krävs det att de myndigheter som har att handlägga ärendet medspeciell omsorg försöker hitta bra alternativ. Jag delar interpellantens uppfattning attinvandrarfamiljerna också behöver information och kunskaper om svensklagstiftning och om barns rättigheter och behov, så att bristande kunskaper idessa avseenden inte leder till konfrontationer. Jag delar även uppfattningenatt det är angeläget att de som kommer i direkt kontakt med invandrarna harsådana kunskaper och utgångspunkter som gör det möjligt för dem att sätta sigin i både barnens och föräldrarnas situation. Det kan gälla uppfattningar ombarnuppfostran och andra inslag i deras kultur, som kan vara nödvändiga att kännatill för att kunna behandla barnen rätt. Det kan också vara fråga om desärskilda problem som uppstår just mot bakgrund av den kulturella hemvisten, dåman skiljer barnen ifrån familj och släkt. Här är det viktigt att alla vägar prövas för attmöjliggöra rekrytering av lämpliga placeringsalternativ. Jag tror attinvandrarföreningar och invandrarbyråer, som interpellanten sade, kan varatill stor hjälp när det gäller att finna kanaler till fosterhem som kan utföraett bra arbete. Det bör också vara möjligt att genom föräldrasamverkan iförskola och skola motivera lämpliga invandrarfamiljeratt bidra med stödåtgärder av olika slag för att få en rimlig lösning, I de fall då man måste placera barn hos svenskafosterföräldrar är det viktigt att det är fosterföräldrar med just denerfarenhet och kunskap som är nödvändig för att ta hand om barnen på ettriktigt sätt. Jag vill understryka att det då också gäller att göra det möjligtför barnet att behålla sin identitet och sin kulturella hemvist - för förlorarman den förlorar man så att säga en bit av sin själ, och det vill vi ju infeatt någon människa skall göra. Den som skall leva i det här landet måste ha sinidentitet och sin integritet kvar. Med det samarbete som utvecklats på nivå mellande sociala myndigheterna och skolmyndigheterna, liksom på central nivå mellaninvandrarverket och , och inte minst med det arbete som utförsav invandrarföreningarna tror jag att vi för framtiden skall kunna handlägga dehär frågorna på ett bättre sätt. Det är i alla fall allas vår strävan att nåfram till bättre lösningar än vad som har varit möjligt i en del fall fram fillnu. Om adoptivföräldrars rätt till fö räldrap en ning, m. rn. Överläggningen var härmed avslutad. §18 Om adoptivföräldrars rätt till föräldrapenning, m. m. Socialministern erhöll ordet för att besvaraBjörn Körlofs (m) anmälda interpellation, 1979/80:154, ochanförde: har frågat migom jag avser attta initiativ till att åstadkomma likvärdiga möjligheter för adoptivföräldraratt ägna tid och omsorg åt sitt barn vid dess ankomst som ges biologiskaföräldrar. Föräldraförsäkringen består av tre delar: föräldrapenningi samband med barns födelse, särskild föräldrapenning och föräldrapenning förtillfällig vård av barn. Föräldrapenning i samband med barns födelse utgår under180 dagar. Tiden kan av modern utnyttjas före den beräknadefödelsen och efter födelsen valfritt av föräldrarna fram till dess barnet är270 dagar. Adoptivföräldrar har motsvarande rätt till föräldrapenning under 180dagar om barnet inte har fyllt . Särskild föräldrapenning kan utgå sommotsvarar 90 dagars heltidsledighet. Ersättningstiden, som kan utnyttjas somheltids-, halvtids-eller kvarttidsledighet, får tas ut under de tidsperiodersom föräldrarna finner lämpliga fram till dess barnet fyller åttaår eller gått ut första skolåret. Enligt beslut kommerden särskilda föräldrapenningen att förlängas till sammanlagt 180dagar fr. o. m. för barn födda och . Föräldrapenning för tillfällig vård av barn kan utgå underhögst per barn och år vid sjukdom hos barnet eller dess ordinarievårdare. Rätten kan också utnyttjas när smitta förekommer hos barnet ellervårdaren och vid Om adoptivföräldrars rätt till föräldrap en ning, rn. besök medbarnet i förebyggande hälsovård. Frånsett vissa övergångsregler gäller dennarätt till föräldrapenning för värd av barn . I rätten till föräldrapenning för tillfällig vård av barningår också en särskild rätt för fäder att vara lediga och uppbäraföräldrapenning för biträde i hemmet eller för vård av barn under högst 10dagar i samband med barns födelse. Det är denna bestämmelse som tas upp iinterpellationen. Föräldraförsäkringen har byggts utsuccessivt och ger numera ekonomiska möjligheter för föräldrarna att varatillsammans med sina barn när barnens behov av att tas om hand av sinaföräldrar är särskilt stort. Utbyggnaden av föräldraförsäkringen har inneburitkraftigt förbättrade ledighets- och ersättningsregler även föradoptivföräldrarna, som här i huvudsak är jämställda med biologiska föräldrar. Även adoptivföräldrarna har alltså rätt till de förmånerfrån föräldraförsäkringen som jag har nämnt. Det enda undantaget är fadernsrätt att vara ledig i samband med barns födelse och som avser situationen kringförlossningen. Bakgrunden till denna ersättningsmöjlighet från föräldraförsäkringenär de särskilda påfrestningar som en förlossning innebär för både modern ochfamiljen i övrigt. Ersättningen var till en början begränsad till att göra detmöjligt för fadern att stanna hemma och ta hand om äldre syskon under den tidmodern är på BB. Fr. o. m. har ersättningen utsträckts till att gällaäven i samband med första barnets födelse. Jag anser det angeläget att adoptivföräldrar harlikvärdiga möjligheter med biologiska föräldrar att ägna tid och omsorg åt sinabarn. Den möjligheten ges också genom att adoptivföräldrarna - med detbegränsade undantag jag här nämnt - i princip har samma förmåner frånföräldraförsäkringen som biologiska föräldrar. Det undantag från denna principsom görs i samband med förlossningen har sin grund i den reella skillnad mellanbiologiska föräldrar och adoptivföräldrar som hänför sig till förlossningen.Jag finner det därför inte påkallat att ändra lagstiftningen på denna punkt.Som framgår av årets budgetproposition är det emellertid avsikten att enöversyn skall göras av ersättningsreglerna inom föräldraförsäkringen. Dennaöversyn kommer även att omfatta reglerna för föräldrapenning för tillfälligvård av barn. BJÖRNKÖRLOF (m); Jag vill tacka socialministern för svaret påmin interpellation. Jag är medveten om att diskussionen gäller en mycketbegränsad del av föräldraförsäkringen. Jag har därför ingen särskild kommentaratt göra till socialministerns redogörelse för föräldraförsäkringens uppbyggnadi allmänhet, utan jag vill begränsa diskussionen till just det undantag i vadgäller faderns rätt att vara ledig i samband med barns födelse som drabbaradoptivföräldrar vid adoptivbarnets ankomst. Denfaktiska verkligheten för biologiska föräldrar vid förlossning skiljer sigsjälvfallet från den verklighet adoptivföräldrar upplever vid adoptivbarnetsankomst. Att en förlossning innebär påfrestningar både för modernoch för familjen i övrigt kan ingen som nära upplevt det förneka. Och attfadern har sin självklara uppgift att stödja modern och familjen i övrigt ihemmet och därför bör ha möjlighet till ersättning frånföräldraförsäkringen är också en självklarhet. Som skäl för att inte införa samma rätt för adoptivfadersom gäller för biologisk fader har anförts att bestämmelsen om rätt för faderatt uppbära föräldrapenning för tillfällig vård av barn i samband med barnetsfödelse tillkom för att bereda fadern möjlighet att redan från början fåkontakt med och delta i skötseln av det nyfödda barnet. Det ansågs också attfaderns närvaro kunde innebära ett viktigt stöd förmodern. Dessa skäl ansågs inte göra sig gällande med samma styrka i fråga omadoptivföräldrar, eftersom adoptivbarnet i allmänhet, som det sades, torde varabetydligt äldre än det biologiska barnet när det kommer fill det nya hemmet. Min utgångspunkt för interpellationen var emellertidadoptivbarnets behov av båda adoptivföräldrarnas omsorg vid ankomsten. Att detjust då finns ett uttalat behov av att båda adoptivföräldrarna kan ägna odeladtid och omtanke åt sitt adopfivbarn ser jag som uppenbart. Inte sällan är också situationen den attadoptivföräldrarna har egna biologiska barn eller adoptivbarn redan tidigare.Påfrestningarna och den emotionellt känsliga situationen vid ett adoptivbarnsankomst kan ur familjens synpunkt enligt min uppfattning väl mäta sig medsituationen vid en förlossning. Ett adoptivbarn kommer inte sällan också från en mycketotrygg miljö, särskilt när det gäller internationella adopfioner. Att bådaadoptivföräldrarna från första början bör ges möjlighet att gemensamt skapaförtroende och knyta varma och nära band med sitt adoptivbarn är därför mycketviktigt. Varje vuxen människa som har haft nära relationer med barni de åldrar det här oftast handlar om vet hur oerhört betydelsefullt det är attta sig den tid som behövs för att sätta sig in i barnets reaktionsmönster, dessfärdigheter och dess behov och därigenom skapa förtroende och trygghet hosbarnet. Mot denna bakgrund ter sig socialministerns svar för migsnävt, även om jag är införstådd med att de regler vi talar om tillkommit medett något annorlunda syfte. Adoptivföräldrar i gemen torde emellertid upplevareglerna som diskriminerande. Till detta kommer att reglerna för adoptivföräldrarnafakfiskt får ett ur jämställdhetssynpunkt ofördelaktigt resultat, eftersomfadern inte jämställs med modern, trots att detta i just denna situation ärfullt möjligt att göra. Socialministern finner det inte påkallat att ta initiativtill att ändra lagstiftningen på denna punkt. Jag beklagar det. Jag villemellertid uttrycka den starka förhoppningen att socialministern Om adoptivföräldrars rätt till föräldrapenning, m. m. Om den sociala segregationen i vid denöversyn av ersättningsreglerna inom föräldraförsäkringen som aviserats villompröva bestämmelserna på denna punkt. och jag har inte delade meningarom behovet av samvaro mellan barn i olika åldrar och deras föräldrar. Och jagär helt införstådd med att den situation som uppkommer i en familj när den fårett adoptivbarn, som-vilket helt riktigt anmärktes-kan komma från en otryggmiljö och naturligtvis utsätts för stora påfrestningar genom bytet av hem,medför att samvaron med den nya familjen blir av rtiycket stor betydelse. Detgäller alla parter, både nya syskon och de nya föräldrarna. Vi har ett regelsystem för föräldraförsäkring ochföräldrapenning som ger nröjligheter till denna samvaro, men det är alltsådetta undantag som vi nu diskuterar. Det kan naturligtvis finnas synpunkter pådetta när det gäller möjligheterna att anlägga jämställdhetsaspekter och attdet kan vara diskriminerande mot adoptivföräldrar i förhållande till biologiskaföräldrar. Men jag ansåg och anser fortfarande att det bör vara en rimligutgångspunkt att om man vid översynen av denna snåriga bestämmelse - som denfaktiskt är i långa stycken - på föräldraförsäkringens område, finner att manockså vill ta upp denna del skall man naturligtvis vara oförhindrad att göradet. Kan man skapa klarare och enklare regler och därmed också få en merajämlik situation bör ju alla parter vara nöjda. Jag har inte någonting särskilt att tillägga,utan jag tackar för att socialministern förtydligade sitt svar litet. Jaguppfattade det som en anvisning inför översynen att försöka åstadkommalikvärdiga regler mellan biologiska föräldrar och adoptivföräldrar när det nyabarnet kommer. Jag tackarän en gång för svaret. Överläggningenvar härmed avslutad. § 19 Omden sociala segregationen i Statsrådet erhöll ordet för att besvara IngaLantz (vpk) anmälda interpellation, 1979/80:149, och anförde:Herr talman! har ställt följande frågor till mig: Vad tänkerregeringen göra för att kompenserade negativt segregerade skolorna? Vilka åtgärderämnar regeringen vidta för att motverka ytterligare utslagning avarbetarklassens barn i skolan? Hemmen ger eleverna skiftande stöd och stimulans i derasskolarbete. Det kan finnas stora skillnader i miljö mellan olika skolor.Ensidiga undervisningsmetoder kan utgöra ett hinder för mänga barn. Insikten idessa förhållanden och strävan att motverka dem och ge alla barn en likvärdig utbildning har legat bakom SIA-utredningensförslag samt beslut om skolans inre arbete , om ettnytt statsbidrag och om en ny läroplan . Besluten har bl. a. betonat vikten av en behovsorienteradfördelning av skolans insatser. Detta understryks också starkt i de Mål ochriktlinjer läroplan för som regeringen fastställt den 14februari 1980. "Skolsvårigheter har samband med den socialasituation, i vilken skolan och eleven befinner sig. Det åligger skolstyrelsenatt på basis av en ingående kännedom om varje rektorsområdes arbetsmiljö ochelevernas förutsättningar fördela förstärkningsresursen och de kommunalainsatserna så att skolor, som har ett svårare utgångsläge, får störrepersonella resurser. Detta kan innebära ökad lärartäthet, ökad andel utbildadespeciallärare, förstärkt skolledning, större insatser av kuratorer,fritidspersonal, skolbibliotekarier, skolvärdar, elevassistenter ochskolpsykologer,' över huvud taget ett ökat antal vuxna per barn. Det kangivetvis också innebära förstärkningar på materielsidan. I skolor med mångabarn från språkliga minoriteter är det inte minst viktigt att det finnsläromedel och litteratur också på elevernas hemspråk. Skoldagens utbyggnad och utformning, måste ägnas särskilduppmärksamhet i skolor med många problem. Om skillnaderna i utgångsläge förarbetet är stora mellan olika skolor, måste också skillnaderna i resurssatsningbli betydande." Regeringen har också i årets budgetproposition, i enlighetmed beslut om ny läroplan, föreslagit en utökning av denbehovsorien-terade förstärkningsresursen med ca 40 milj. kr. i syfte attförbättra färdighetsträningen. Läroplansbeslutet innebar också att motsvarandeökning skulle ske även läsåren 1981/82 och 1982/83. Denna ökade satsning påfärdighetsträningen kommer att bidra till att skapa mer likvärdiga förutsättningarför alla elever i skolan. Fr. o. m. /82 kommer vidare en speciellresurs om drygt 40 milj. kr. att utgå fill kommuner med särskilda behov. Betydande insatser har således gjorts och kommer att görasde närmaste åren för att öka samhällets insatser i problemtyngda skolor och förelever med särskilda behov. Beträffande undervisningsmetoderna vill jag peka på vadregeringen i Mål och riktlinjer för framhävt om arbetssättet iskolan. Utgångspunkten för arbetet med olika stoffområden bör - betonas det -vara elevernas verklighetsbild. "Särskilt en alltför verbalt inriktad metodikmissgynnar många elever. Ett arbete som baseras helt på skriftligt material ochskriftliga instruktioner premierar elever, som på grund av ambition ochstudiemotivation är mindre beroende av en personlig och känslomässig kontaktmed en lärare för att hålla uppe arbetslusten. Det förorsakar däremot lättsvårigheter för elever som saknar dessa förutsättningar. Undersökande inslag, inatur och samhälle, liksom tillämpningsuppgifter måste i stället få stortutrymme. Om den sociala segregationen i Om den sociala segregationen i sådan metodik underlättas i hög grad av samarbete iarbetslag mellan olika lärare." INGA (vpk): Jag skall börja med att tacka för svaret. Skolreformerna har haft som mål att verka för jämlikhet iutbildningen. Man skulle, trodde man, komma bort från sorteringen av barn ifolkskola eller läroverk. Alla skall ha samma grundutbildning och lika chansertill högre utbildning. I verkligheten går de olika samhällsklassernas barnfortfarande i olika skolor. Höghusbarnen i södra förorter går iandra slags grundskolor än Lidingöbarnen. Skolorna i Slottsstaden i ärinte av samma slag som de i . Bostadssegregationen är en öppen provokation motsolidaritets- och jämlikhetssträvanden i samhället. Segregationen i boendetsammanhänger med den ojämlika fördelningen av pengar, kunskap och makt.Boendesegregationen lägger grunden för stora sociala problem . Denojämlika fördelningen av resurserna avgör hur och var människorna bor.