prot · G309106 · 1979-12-31 00:00:00 — De direkta statsbidragen till barnomsorgen har räknats uppi enlighet med överenskommelsen. Enbart för nästa budgetår innebär detta enökning med nära . Ett arbete pågår f. n. med att förenkla ochminska den byråkrati och de andra svårigheter som uppstår framför allt närbefintliga lokaler byggs om för användning som daghem. Om utbyggnaden av barnomsorgen INGA (vpk): Jag ber att få tacka för svaret. Orsaken till att jag har framställt denna interpellationär den förskjutning som skett mot en ökning av andelen platser i familjedaghemi förhållande fill antalet daghemsplatser. Denna utveckling - om man nu kankalla det så - är oroande på flera sätt. a. urholkas och förfuskas helamålsättningen med barnomsorgen. Värdet av att ge barnen möjlighet att upplevakollektivitet och att ingå i en gruppsamvaro försvinner med denna förskjutningmot familjedaghemmen. Detta gäller också för den pedagogiska verksamheten idaghemmen. Det som ett barn får i ett daghem går inte att åstadkomma i ettprivat hem, något som är helt naturligt, eftersom både de pedagogiska och deutrymmesmässiga förutsättningarna helt enkelt saknas i ett privat familjedaghem.Det är ingenting man kan anklaga alla landets dagmammor för. Det är bara att konstateraatt förutsättningarna för barnomsorgen är olika i olika barnomsorgsformer. Barnomsorgenbehövs för barnens skull. 7 protokoll 1979/80:105-108 Om utbyggnaden av barnomsorgen måste utgåfrån just barnens behov av en bra barnomsorg. Den målsättningen följer man nuinte. I regeringens beräkningar för barnomsorgens utbyggnad utgår man inte frånbarnens behov, utan man utgår från föräldrarnas förvärvsfrekvens. Det är därförman hamnar snett i diskussionen om barnomsorgen. Man bygger ut barnomsorgenför föräldrarnas skull, inte för barnens. Det är alltså föräldrarnas och då iförsta hand mammornas förvärvsfrekvens som styr utbyggnaden. Detta anser jagvara helt felaktigt. Kommunerna klarar inte att bygga ut barnomsorgen ens i denomfattning som utlovades i femårsplanen. Att kommunerna inte klarar detta berorpå flera faktorer, men den främsta orsaken är den ekonomiska. Kommunerna ansersig inte ha råd. I stället satsar de på en privatiserad barntillsyn, påbarnpassning, som man tror är en billigare form av barnomsorg. Det kommer attbli 25 000 platser i familjedaghem mot 50 000 som planerats frän början ifemårsplanen. Kommunerna bygger ut familjedaghemmen till att täcka enoroväckande hög procentuell andel av det totala utbyggnadsbehovet. I minkommun, som styrs av borgerliga partier, vill man att de kommunalafamiljedaghemmen skall täcka nästan hälften, nämligen , av utbyggnadsplanen.Till detta kommer de många helt privata dagmammorna, som beräknas uppgå till150 000-200 000 i hela landet. Det förekommer också planer på att införa andra varianterav privat barnomsorg. Trefamiljssystemet är en form som borgerliga politikertycker verkar bra - detta trots att både tjänstemän och personal inombarnomsorgen bestämt varnar för denna typ av barnomsorg. Borgerligariksdagsledamöter har också motionerat om mer privat barnomsorg och om s. k.neutralitet i bidragsbestämmelserna. De har anfört att det skall finnasvalfrihet i fråga om barnomsorgsform. Men vad föräldrarna vill ha är vanliga daghemsplatser.Föräldrarna tvingas nu genom den dåliga utbyggnaden att improvisera för atttillgodose sitt behov av barnomsorg, och det blir en utveckling mot attprivatisera barnomsorgen därför att det inte finns platser i daghemmen. Jagvill hävda att någon valfrihet för föräldrar och barn inte går att få förränden vanliga barnomsorgen är utbyggd så att alla barn får plats. Då först kanman börja tala om valfrihet. En annan form av privatiserad barnomsorg blir följden avregeringens och beslut om vårdnadsbidrag med . Dettakan hindra en fortsatt utbyggnad av barnomsorgen genom att kommunerna tarvårdnadsbidraget till intäkt för att inte behöva bygga daghem. Speciellt demindre barnens behov av daghemsvistelse kommer i skymundan. Jag har frågat om kommunernas satsning påfamiljedaghem i stället för på daghem och fritidshem överensstämmer medregeringens politik för barnomsorgen. Svaret är ja. Jag har också frågat vilka åtgärder regeringen tänkervidta för att möjliggöra en högre utbyggnadstakt inom barnomsorgen. På denfrågan har jag fått till svar: Ingenting alls. I n främstaorsaken till att kommunerna inte bygger ut barnomsorgen är deras dåliga ekonomi. Statens andel av bidraget tillbarnomsorgen har sjunkit. täcker bidraget från staten av deverkliga kostnaderna. Trots att bidraget har ökats täcks alltsåen allt mindre del av utbyggnadskostnaderna. kommunisterna menaratt kommunerna måste fä full kostnadstäckning både för att bygga och för attdriva daghem och fritidshem. I första hand skall man täcka personalkostnaderna,som är den tyngsta delen av driftkostnaderna, nämligen . Av det svar jag har fatt från kan jagkonstatera att regeringen tycker att kommunernas inriktning mot privatbarnomsorg är bra. Jag hade hoppats på motsatsen. Några åtgärder för attmöjliggöra en ökad utbyggnad av barnomsorgen tänker regeringen inte vidta,trots att det kommer att fattas 22 000 platser för att man skall uppnå det somavses i den ynka överenskommelse som gjordes i fråga om femårsplanen. tror inte att kommunerna satsar päfamiljedaghem i stället för på daghem. Men de siffror som finns och som ocksåredovisas i svaret visar ju att det blir inte mindre än 20 000 platser mer ifamiljedaghem än vad man planerat. Ungefär samma siffra kan redovisas för vadsom fattas när det gäller den vanliga barnomsorgen. Det skall finnas valfrihet mellan olika former avbarnomsorg, sägs det i svaret. Regeringen tycker också att det är angeläget attfamiljedaghemmen byggs ut. Men det blir ingen valfrihet förrän alla barn fårplats i vanliga daghem eller fritidshem. Det visas framför allt av föräldrarnasval av omsorgsform. Av de undersökningar som har gjorts framgår att det ärdaghem föräldrarna vill ha. Men i brist på detta får föräldrarna ta vad somfinns och acceptera andra tillsynsformer. Om man tillåter kommunerna att byggaut familjedaghemmen - vilket regeringen tydligen är inne på att göra -vart tardå målsättningen med barnomsorgen och barnomsorgsverksamheten vägen? Det är denviktiga frågan i den här debatten. pekar pä fördelarna med familjedaghemmen: attde är små och därför lätt kan placeras i bostadsområdena. Men det är jufaktiskt inte så att barn och föräldrar automatiskt får nära till dagmamman.Tvärtom får de ofta resa eller promenera ganska långt för att nå både sittdaghem och sitt familjedaghem. kommunisterna menar att daghemmenskall ligga i bostadsområdet, gärna i samma hus som bostaden. Det skullebehövas ett daghem i varje större flerfamiljshus för att täcka behovet avplatser. Då skulle daghemmen kunna bli ett verkligt komplement till bostadenoch också bli en träffpunkt för alla generationer som bor i huset. I svaret tar också upp de öppna förskolorna.Jag bor i en kommun som var allra först med att starta denna verksamhet, som ärmycket bra. Men att den öppna förskoleverksamheten är bra får inte tas tillintäkt för att slippa bygga daghem. Man kan befara att en utbyggd barnomsorgtill en viss procent kommer att ersättas av verksamhet med öppen förskola ommoderaternas vurm för just öppen förskola får slå igenom. Man skall inte skapa ett motsatsförhållande mellanutbyggnaden av daghem och familjedaghem, sägs det i svaret. Det är ett farligtuttalande. Orn utbyggnaden av barnomsorgen Om utbyggnaden av barnomsorgen öppnardörrar på vid gavel för att urholka hela idén med barnomsorgen. Alla former skallbyggas ut, heter det. Jag vill fråga : Är familjedaghem en bra formav barnomsorg? Är det inte bara en bra barnpassning? Sist i s\aret säger att regering och riksdaghar fullföljt de ekonomiska åtaganden som gjordes vid överenskommelsen medKommunförbundet. Men kommunernas ekonomiska situation har förvärrats, och detvisas tyvärr i bristen på utbyggd barnomsorg. Ekonomin är också den störstastötestenen, efter vad kommunerna själva säger. Och det har sagts i uttalandepå uttalande. Regeringens inställning att bejaka en ohämmad utbyggnad avfamiljedaghemmen försätter barnen och barnomsorgen i en svår situation, ochkallsinnigheten när det gäller att skjuta till pengar för utbyggnaden gör lägetinom barnomsorgen ännu mer förtvivlat. kan man till råga på allt i DagensNyheter läsa att ökningarna av kostnaderna för barnomsorgen måste skäras ner.Situationen inom barnomsorgen blir genom detta ännu mer prekär. Under detta anförande övertog talmannen ledningen avkammarens förhandlingar. ser i svart där det inte allsfinns anledning att göra detta. Som det står i mitt svar har faktiskt andelenfamiljedaghemsplatser procentuellt sett sjunkit. Det betyder attdaghemsutbyggnaden har gått vidare. Men vi är ense om att de mål som riksdagenhar satt upp för denna utbyggnad inte helt har nåtts. Det är anledningen tillatt jag har haft och kommer att ha överläggningar om utbyggnaden avbarnomsorgen. Även om de uppsatta målen när det gällerdaghemsutbyggnaden inte har nåtts har det alltså tillkommit ett stort antalfamiljedaghemsplatser. Och det går inte att komma ifrån att familjedaghem imånga fall är en god lösning när det gäller barnomsorgen. Vi har varkenanledning eller rättighet att här utdöma det arbete som utförs i många hem, däryrkesarbetande föräldrar stöds och hjälps genom att barnen tas om hand och gesen god omvårdnad. I många kommundelar är också familjedaghem den enda lösningsom står till buds. Det kan t. ex. vara i glesbygdsområden, där underlaget förett daghem är mycket litet. I andra områden kan familjedaghemmen vara en godlösning vid akuta omsorgsbehov. Jag vill understryka att det inte får finnas ett motsatsförhållandemellan dessa omsorgsformer. Det måste naturligtvis finnas omsorgsformer avolika typ för att tillgodose de olika behov som finns. Daghemmen utgör här enomistlig del. Men liksom man i daghemmen har satsat pä en kvalitativ höjning avomsorgen så har man i kommunerna också alltmer uppmärksammat behovet avkvalitativa förbättringar av familjedaghemmen. Här nämnde själv deöppna förskolorna, som kan vara och är, där de finns, ett stöd för dagbarnvårdarna och även för dehemmavarande föräldrarna. Man kan också peka på sådana åtgärder som attdagbarnvårdarna tillsammans bildar arbetsgrupper som träffas regelbundet föratt ge vården ett bra innehåll och för att stödja varandra i arbetet. Likasåkan dagbarnvårdarna ges egna lokaler i anslutning till daghem - jag har redannämnt de öppna förskolorna -, på annat sätt utvidga samarbetet och få råd ochhjälp av utbildade förskollärare. Vidare försöker man i många kommuner attbygga ut kontakterna mellan dagbarnvårdarna och daghemmen i syfte att höjakvaliteten i familjedaghemmen; Allt detta är åtgärder som är ägnade att stärka barnenssituation - de utgår ju från barnens behov. Jag vill gärna understryka att iarbetet med barnomsorgen skall naturligtvis barnen spela en helt avgöranderoll. Det är den enhet som barnen tillsammans med föräldrarna utgör, ifamiljepolitiken som helhet och även när det gäller barnomsorgen, som skall hadet stöd man kan få i olika former, bl. a. de former jag har nämnt. Det finns också anledning att påpeka att den kraftigautbyggnaden av antalet familjedaghemsplatser som ägt rum totalt sett inombarnomsorgen till stor del beror på att de privata dagmammorna har gått övertill att bli kommunalt anställda. Därmed får också kvinnorna - det är ju oftastkvinnor som har dessa arbeten - en bättre social status och bättre möjlighetertill hjälp och stöd. Det betyder alltså att kvaliteten har höjts, och detta ären utveckling som vi ser som positiv. Därutöver får också kommunen en kontrollöver den barnomsorg som finns inom kommunen. Jag vill också, herr talman, nämna något om deöverläggningar som jag har haft med om den fortsattautbyggnaden av daghem och fritidshem. Men vi kommer också inom de närmaste dagarnaatt ha överläggningar när det gäller denna verksamhet. Inga beslut, det kan jagförsäkra , är fattade i detta avseende om den framtida utbyggnaden,utan det är överläggningar som kommer att äga rum med dem som harhuvudansvaret, dvs. Det är naturligtvis väldigt viktigt att dettaarbete följs upp. Som jag sade i mitt svar har regeringen prioriteratbarnomsorgsutbyggnaden i och med anslagsökningen på nästan 1 miljard för nästabudgetår. När det gäller ökningen med 630 miljoner i förhållande tillföregående budgetår för förskolor och fritidshem är det en uppräkning med intemindre än . Det visar ju regeringens ambitionsnivå på detta område. Jag vill också påpeka att det är viktigt att vi har ettbra underlag för denna diskussion. Som en följd av ett förslag frånplaneringsgruppen för barnomsorg har regeringen givit SCB i uppdrag att undervåren 1980 göra en efterfrågeundersökning på kommunnivå. Undersökningen kommeratt presenteras , och då får vi en bättre bild av önskemålen omolika former av barnomsorg, och vi får en överblick av behovet som kommer attvara ett värdefullt bidrag i de fortsatta diskussionerna. Barnomsorgen är som sagt en viktig del av den socialaomsorgen, och jag kan försäkra att vi från regeringens sida ägnardenna del av mitt Om utbyggnaden av barnomsorgen Om utbyggnaden av barnomsorgen vill jag bara påpeka att det sade islutet av sitt anförande, om att det skulle finnas något motsatsförhållandemellan utbyggnaden av den särskilda föräldrapenningen och barnomsorgen, är etthelt felaktigt påstående. Beslutet om den särskilda föräldrapenningen äravpassat sii att det skall ge föräldrarna möjlighet att under ytterligare någramånader ge mer tid till sina barn. Jag hoppas att vi är överens om att det årenmycket viktig utgångspunkt för en god barnomsorg och en god familjepoli-fik. INGA (vpk); Jag hade hoppats att hela den här debattenskulle handla om vad vi skall ha barnomsorgen till. säger att familjedaghem är en bra lösning förbarnomsorgen och att det inte fär råda något motsatsförhållande när det gällerutbyggnad av daghem och familjedaghem. Jag konstaterar alltså att regeringenstruntar i hela diskussionen om målsättningen. Man missar ju stora viktigabitar som har fastlagts bl. a. i barnstugeutredningen - hur väsentligt det ärmed den pedagogiska träningen, den pedagogiska verksamheten inom barnomsorgennär det gäller gruppsamvaro och kollektivitet. Det är en massa viktiga sakersom barnen kan få på daghem men som de inte får i familjedaghem - det finns pågrund av utrymmet, på grund av hemmets utformning inte möjlighet att ge barnendet som man kan ge dem i ett daghem. Jag hade själv barn i familjedaghem då jagväntade pä daghemsplats. Det var ett alldeles utmärkt familjedaghem rentomvårdnads-mässigt. Men skillnaden blev mycket stor när jag fick in barn pädaghem - då kunde jag verkligen se skillnaden, trots att det inte fannsnågonting att anmärka på det familjedaghem som jag hade förmånen att ha. Menskillnaderna i verksamhet och omsorgsform är vida. och jag tror att man måstevärna om daghemmen som verksamhetsform. anser inte att det ligger någon fara i attkommunerna satsar på familjedaghem. Men det handlar om stora dimensioner. Jagföljer arbetet med barnomsorgsplanen i kommun, där man vidsammanträdet i förrgår redovisade att man skall satsa på kommunalafamiljedaghem . skall vi ha av barnen i kommunalafamiljedaghem. Tillsammans med den ekonomiska åtstramning som aviseras är dettaen mycket farlig utveckling. redovisas det väldiga svårigheter attrekrytera dagmammor till dessa familjedaghem, så det är dubbla svårigheter. Detenda raka är förstås att bygga ut daghemmen så att de räcker. Det är klart att en öppen förskola kan fylla viktigafunktioner i ett bostadsområde, och jag tror att man kommer att behöva öppenförskola även om man har daghem som är utbyggda till , därför att förskolornafyller en viktig social funktion. Men är det faktiskt avsmåbarnsmammorna som förvärvsarbetar - det är inte så många människor kvar ibostadsområdena som man kanske föreställer sig. Jag tyckeratt man skall se barnomsorgen som en rättighet för barnen. Regeringen utgår, tycker jag, vid sin hantering av fråganom familjedaghem kontra daghem inte från barnens behov, eftersom man interäknar behovet av utbyggnad utifrån barnens antal, utan frånförvärvsintensiteten hos föräldrarna. Jag tycker också att det är mycketoroväckande att kommunerna inte har kunnat nä upp till den utlovadeutbyggnadstakten. Det kommer att fattas 20 000 platser i utbyggnadsplanensamtidigt som man plussat på familjedaghemmen med ungefär samma siffra. Det gårinte att kompensera de uteblivna daghemsplatserna med familjedaghemsplatser,inte enligt mitt förmenande i alla fall. Det här är en fråga om kvalitet inombarnomsorgen, och jag tycker alltså att familjedaghemmen innebär enkvalitetsförsämring när det gäller barnomsorgen. Där delar uppenbarligen interegeringen vpk:s syn på målsättningen för hela barnomsorgen. Om utbyggnaden av barnomsorgen GABRIELROMANUS (fp): Jag begärde ordet för att tala litet omutbyggnaden av barnomsorgen, eftersom den är aktuell . Men först ett par ord om familjedaghemmen. För min delvill jag slå fast att en utbyggnad av familjedaghem aldrig kan vara en ursäktför att man inte följer den plan för utbyggnad av daghem som staten ochkommunerna har kommit överens om. Men även om man håller den planen behövsfamiljedaghemmen. Behovet är mycket större än vad daghemsplanen kan tillgodose.Även om jag delar uppfattning att daghem är en bättre och merastimulerande tillsynsform för de flesta barn än familjedaghem, undrar jag ominte delar den uppfattningen att man också skall tillhandahålla enbarnomsorg som svarar mot önskemålen hos de föräldrar som föredrarfamiljedaghem. Socialministern påpekade i sitt senaste inlägg en mycketviktig sak, nämligen att det finns ett mycket stort antal privatafamiljedaghem, vilket innebär problem på många olika sätt - dels att man intehar någon som helst insyn eller kontroll frän de barnavårdande myndigheternassida i kommunen, dels att dessa familjedaghem inte får del av samhällets stöd,dels att de som vi alla vet också i hög grad representerar obeskattadeinkomster. Det rör sig om skattefusk eller skatteflykt. Från alla dessa tre synpunkter är det angeläget att deprivata familjedaghemmen blir kommunala. Jag skulle för min del betrakta detsom en positiv utveckling, om kommunerna erbjöd sig att kommunalisera allaprivata familjedaghem. Det skulle vara ett stort framsteg. Men det skulle geutslag i statistiken på ett sätt som uppenbarligen tycker ärnegativt. Det är en rättvisefråga, när man inte kan få plats i kommunensbarnomsorg. Även om vi bygger ut enligt planen är det många som blir utanplats. Då är det önskvärt att det åtminstone blir ett kommunalt familjedaghem. Det som jag är mest angelägen att säga ett par ord om är emellertid den fortsatta utbyggnaden. Vi får visserligen behandla denfrågan när tar ställning till den proposition som regeringen harutlovat. Inom socialutskottet har vi sparat den delen av budgeten ochmotionerna. Men det är uppenbart att man nu inom regeringen diskuterar vad somskall komma i Om utbyggnaden av barnomsorgen Då är det, enligt min mening, viktigt attslå fast, att om man nu måste strama åt kommunernas expansion - vilket stämmermed vad har uttalat-skall det inte gå ut över barnomsorgen. Detta harsagts och bör sägas även i det här sammanhanget. I den propositionom kommunernas ekonomi som regeringen har lagt fram framhålls att det är avstor betydelse att regeringen och kommunförbunden diskuterar vilka områden sombör prioriteras vid en viss angiven ökningstakt. Det har man gjort tidigare ochdå pekat på barnomsorgen. Jag hoppas verkligen att detta är en punkt som kommeratt stå fast i de fortsatta diskussionerna med kommunerna, dvs. attbarnomsorgen även i fortsättningen kommer att höra till det prioriteradeområdet. Beslut har fattats av om att det skall kommaytterligare en plan. Självfallet bör man ha ett underlag för den genom deundersökningar som har inletts, på grundval av förslag frånplaneringsgruppen för barnomsorg. Även om det nu blir ekonomiska problem förlandet , vilket jag är övertygad om att det blir -alldeles särskilt om socialministern och får som de vill vidomröstningen - är det viktigt att man ger barnomsorgen förtur. Det betyder inte att barnomsorgen av alla sektorer skullehelt befrias från en granskning vad gäller möjliga besparingar- självfalletinte. Men de bör inte sikta till att minska utbyggnadstakten eller antaletplatser, så länge det finns behov av platser. Det är fortfarande så i kommuneri vårt land, att det finns ensamstående föräldrar som inte kan få daghemsplatsför sina barn. Det är fortfarande så, att barn som har särskilda behov - därmedicinsk och social expertis har sagt att de behöver barnomsorg - inte kan fåplats. Man kan inte dra ned utbyggnadstakten på de ställen där sådana behovfinns. Däremot är det naturligtvis möjligt - det får barnomsorgen finna sig i,som alla andra verksamheter - att man granskar innehållet i verksamheten ochser om resurserna utnyttjas ordentligt. Man kan inte vifta bort de uppgiftersom har kommit friim, om att resurserna inte utnyttjas på ett bra sätt.. Man kan göra jämförelser. Det finns barnstugor som byggsför en kostnad av . per plats, det finns andra som byggs för enkostnad av . per plats, som är fullt godtagbara och ger en bra miljö.Vi får nog framåt lov att hålla oss till dem som kostar 30 000 kr.per plats och där omkring. Det gäller alltså för regeringen att stimulerakommunerna till en vettig hushållning. Sedan skall man naturligtvis bygga flexibelt, så att mankan använda barnstugorna fill annat i områden där befolkningssammansättningenväxlar. Men det måste göras klart från regering och riksdag att när man skallspara är det viktigare än någonsin att bestämma sig för vad som är angelägetoch sedan hålla sig till det. ANN-CATHRINEHAGLUND (m): Jag har begärt ordet för att något beröra hurviktigt jag anser att det är att man har flexibilitet i barnomsorgen. Det är juså att barn är olika och har olika behov, familjer är olika och har olikabehov. Det är viktigt då att det finns valfrihet i omsorgen för att tillgodose deolika behoven. Och det är föräldrarna, inte stat och kommun, som skall avgöravilken form av omsorg som är bäst för barnen. Familjen skall ha valfrihetmellan olika former av kollektiv och enskild omsorg. För många föräldrar blir det då helt naturiigt att väljaen kollektiv barnomsorg. För andra är det naturligt att välja en annan form avbarnomsorg. Det är viktigt att det finns valfrihet mellan dessa olika former.Och som statsrådet påpekar finns det ingen motsättning mellan daghem ochfamiljedaghem. Det viktiga är valfrihet, och det viktiga är att det är barnetsbästa och barnets behov som står i centrum. Det är viktigt att man ser till attall barnomsorg - om den är kollektiv eller om den är enskild - har godkvalitet. Det är givet att ansvaret för kvaliteten i barnomsorgen också måsteomfatta familjedaghem. Att ta hand om andras barn är lika litet fördagbarnvårdare som för förskolepersonal detsamma som att ta hand om sina egnabarn. Dagbarnvårdare bör alltid ges en introduktionsutbildning och sedangaranteras möjlighet att delta i fortbildning av olika slag som riktar sig tillövrig personal i förskolan. Dagbarnvårdarna bör ha möjlighet att ha kontakt meddaghem på sätt som sker i de öppna förskolorna. Därmed ökarförutsättningarna inte bara för en god kvalitet i barnomsorgen utan också förrekrytering av dagbarnvårdare som personal i förskolan i de fall dådagbarnvårdarna önskar övergå till detta slags arbete utanför hemmet. Alltså: Valfrihet inom barnomsorgen är viktig för att manskall kunna tillgodose barnens behov och ta hänsyn till barnens bästa. Om utbyggnaden av barnomsorgen När säger att det skulle varabrist på målsättning i arbetet i regeringen när det gäller barnomsorgen tyckerjag att hon gör sig skyldig till en väldigt stor motsägelse.