prot · G30917 · 1979-12-31 00:00:00 — Om den borgerliga politiken skulle innebära att en högerinrikladpolitik fullföljs som ökar klyftorna i samhället, då finns det inget utrymmeför samförstånd med oss, ty vår grundläggande strävan till solidaritet ochrättvisa ligger fast. Jagtycker att del var skrämmande när vi fick ett brev, som Jag förut berättade om,från en mycket högavlönad person som skrev; Tänk, vad Jag har fött bättrestandard, men min son, som är svetsare, har fött det mycket sämre under den tiddå de borgerliga regerat. Visviker inte löntagarna, och vi sviker infe de svaga och utsatta. Därför kommervår beredskap att ta ansvar fören bred folklig politik atl motsvaras av en likastor beredskap atl rikta kritik mot och erbjuda alternativ till en framlidahögerpolitik. (vpk) replik: Det är bra att vi har fött en debatt om ungdomsarbetslösheten, men ännubättre hade det varit om regeringen kommit med konkreta förslag. Delär också bra att man diskuterar ungdomsarbetslösheten på ett mera lågmältsätt än i valrörelsen. Då tävlade man från en del håll om att angripa ungdomen,när man beskyllde de arbetslösa ungdomarna för att vara kräsna ocharbetsovilliga, när man påstod att de föredrog atl leva påarbetslöshetsunderstöd, när man medvetet ljög utan att skämmas. Hälften av allaarbetslösa ungdomar får inget stöd vid arbetslöshet, och över 10 96 av de ledigaJobben är sådana att de arbetslösa ungdomarna inte kan ta dem. Nej, det stora problemetär att företagen vägrar att anställa de arbetslösa ungdomarna-det är vad arbetsförmedlarna säger. Arbetsgivarna vill bara ha välanpassade,friska och lydiga arbetare. Därför växer antalet utslagna på arbetsmarknaden,och för det fortsätta kommer snart hälften av landets befolkning att utgöra ettB-lag på arbetsmarknaden. Ungdomar, kvinnor och handikappade är påväg att stampas ul från arbetsmarknaden genom att de vägras arbete. Därförärdetbraatthetsen mot de arbetslösa ungdomarna har lyst med sin frånvaro här . Det ärbra om den försvinner helt och hållet. Det är bra om man i stället börjarangripa de företag som vägrar anställa de arbetslösa på de lediga jobb somfinns, och det är bra om man anstränger sig att skaffa jobb i stället för atthetsa mot de arbetslösa. 40000 ungdomar är öppet arbetslösa. Totalt är närmare 100 000 ungdomar ipraktiken arbetslösa. Vad tänker regeringen göra? Frånvår sida har vi lagt fram flera förslag för att skaffa Jobb till ungdomen. Vihar föreslagit att samhället skall garantera alla ungdomar arbete, utbildningoch praktik, och vi har konkret visat hur det skall gå till. Alla skallgaranterasen plats i gymnasiet,och yrkesutbildningen skall förstärkas. Vi harföreslagit att kommunerna skall fö pengar föratt ordna arbete åt ungdomen. Viharsagt att de statliga företagen skall gå före och ge Jobb åt ungdomen. Vi harutarbetat ett program för 100 000 nya jobb . Vi har föreslagitinrättandet av en samhällsfond för alt bygga ut samhällsägda industrier överhela landet. Det här skulle skaffa jobb till de arbetslösa och till ungdomarna. Jagställer frågan: Var finns de konkreta förslagen från regeringen? Den borde vikunna fö svar på, när vi ändå diskuterar en sak som är viktig för 100 000 ungamänniskor i det här landet. Min avsikt är all kommentera vår försörjningssituation i vad avserolja; den är Ju någonting som bestämmer mycket av den ekonomiska utvecklingen ivårt land. Jagskulle vilja börja med att ange hur den nuvarande lagersituationen ler sig. Härär det viktigt att skilja mellan olika lager, eftersom de olika begreppensnurrar runt i debatten. Tillatt börja med har vi vissa rent militära lager, men den lagerhållningen lämnarJag därhän i den fortsatta diskussionen. Sedan finns det s. k. beredskapslagerför krig och avspärrning. Deras storiek är hemlig. Lagren tillåts varierasäsongmässigt i en viss utsträckning. De byggs upp under höstmånadernainför den kalla säsongen och tillåts minska . Lagringsplikthar föreskrivits dels storförbrukare - dvs. förbrukare som konsumerar mer än 5000 m-' -, dels oljeföretag som distribuerar mer än 20 000 m . Isamband med de försörjningsproblem som vi hade gjordes vissauttag från de här lagren, så att lagren av eldningsolja 1 sjönk underföreskriven nivå. I princip skall de här lagren bara utnyttjas -det framgår Juav namnet - under krig eller avspärrning. Det är min bestämda uppfattning att beredskapslagrenför krig och avspärrning inte för uppfattas som några extra buffertlager vilkasom helst. För atl undvika att så sker har statsmakterna möjlighet att utkräva viteav dem som inte håller föreskrivna lager Sedanhar vi ytterligare en typ av lager, nämligen de s. k. fredskrislagren. De skallutnyttjas i samband med s. k. fredskris, och med det avses ett läge där normalfredsstandard inte kan upprätthållas i produktion, sysselsättning, export ochkonsumtion på grund av importbortfall, i det här fallet av olja, dock utan attdet råder krig eller krigsfara i landet eller i vår nära omvärid.Lagren syftar alltså till att vi så långt som möjligt skall kunna upprätthållaproduktion, export och sysselsättning i den här typen av lägen och undvikastörningar i viktiga samhällsfunktioner. Riskernaför den här sortens kris har ju ökat i hög grad , och det ärdärför beslut om att man gradvis skall bygga upp sådana lager har fattats.Lagren är alltså under uppbyggnad. Till skillnad från beredskapslagren förkrig eller avspärrning beslår fredskrislagren i allt väsentligt av råolja, somär inlagrad i anslutning till våra raffinaderier. Meningen är att vi undersådana fredligare förhållanden skall ha möjlighet att inom landet raffineraoljan. Målet är att vi 1985 skall ha lagrat in olja,och det är tänkt att motsvara 90 dagars normal konsumtion. Självfallet kan mani ett sådant läge fö lagren att räcka längre, om man tillgriper olika konsumtionsbegränsandeåtgärder. Dethär är ett lagringsprogram i enlighet med våra internationella åtaganden i lEA.Fredskrislagren är också helt statsägda lill skillnad från lagren föravspärrning och krig, som ligger ute hos olika förbrukare och distributörer.Man finansierar uppbyggnaden av dessa lager med en särskild beredskapsavgift,som f n. uppgår till per liter bensin och . per kubikmeter olja. Mennu har vi hamnat i den situationen att vi fått kraftiga prisstegringar på olja.Då kommer dessa avgifter inte att räcka till för alt täcka oljelagringsprogrammet.Det blir därför nödvändigt att aktualisera en höjning av avgifterna inom ennära framtid. De höga oljepriserna påverkar också konsumtionen av olja på olikasätt. Det kan mot den bakgrunden vara lämpligt att göra en granskning avlagringsmålen inom ramen för våra åtaganden i det internationella organet lEA.Utfallet av folkomröstningen om kärnkraft kommer vidare att avsevärt påverka ivilken riktning oljeförbrukningen kommeratt gå, vilket i sin turgördetangeläget att införa en sådan här kontrollstation vad gäller att bedöma delagringsmål vi bör ha för fredskrislagren. Vihar en tredje typ av lager, de kommersiella lagren. Med det menar vi delagersom finns ute i distributionssystemet. Dessalagerliggerf n. påen någothögre nivå än normalt vad gäller eldningsolja 3-5, men de ligger klart underdet normala vad gäller eldningsolja 1. Också i fråga om bensin ligger dekommersiella lagren under normal nivå. Detta kan i någon mån ha alt göra medatt bolagen håller på atl avveckla lager som har en högre blyhall än vad somkommer att vara tillåtet efter , men även om en sådan förklaring kanges är situationen den att också nivån för de kommersiella lagrenav bensin ligger under det normala. Närdet gäller lagren av eldningsolja 1 har vi alltså en ganska riskfylldsituation. Om inte oljebolagen ökar sin import till över det normalaför årstiden, så kommer de kommersiella lagren att vara tömda under de förstamånaderna . Hur utvecklingen blir är naturligtvis också beroende påvilken sorts väderlek vi får under de kommande vintermånaderna. Men en nedgångav de kommersiella lagren till noll för inte ske, och något sådant skall inteheller behöva ske, eftersom lagren ute på världsmarknaden synes varasynnerligen omfattande. En ljusglimt i sammanhanget kan vara att det antagligenhar skett en viss extra upplagring av eldningsolja 1 ute bland konsumenterna såtill vida att framför allt villaägare kan ha köpt på sig större kvantiteter isina tankar än vad som är vanligt, och det utgör Ju en extra buffert. Dessutomhar överstyrelsen för ekonomiskt försvar byggt upp vissa extra lager aveldningsolja 1, som kan sägas balansera nedgången av de kommersiella lagren. Dentotala lagersituationen inger inle någon omedelbar oro, men den är naturligtvisinte heller helt tillfredsställande. I varje fall är lägel inte så krisartatatt man skall behöva kräva att vi skall ha extraordinär beredskap och att vi inomde närmaste månaderna skall tvingas införa ransonering. måste vigivetvis beakta att det internationella oljeförsörjningslägel är så passkänsligt att det inte behövs några stora politiska förvecklingar i någotoljeproducerande land för att man skall hamna i ett akut försörjnings-läge. Meden så känslig marknadssituation kan det lätt inträffa att panikåf-gärder vidtasfrån oljebolagens sida och från olika regeringars sida med brister och enormaprisökningar som resultat, vilket mycket snabbt kan leda till behov av enoljeransonering. Jagvill i anslutning till frågan om ransonering gärna understryka att det infe ärså aff regeringen tror att en omedelbar ransonering behövs, men oljemarknadenär faktiskt så pass känslig att slutsatsen måste bli aft def vore lättsinne aftutesluta nya internationella förvecklingar och inte försöka atl på allt sättytteriigare öka beredskapen för att kunna tillgripa en ransonering. Myndigheternaär i gång med att ytterligare bygga upp vår ransoneringsberedskap. De olikaransoneringssystemen har setts över, och vissa praktiska övningar hargenomförts för de olika ransoneringsorganen. Det internationellafördelningsmaskineriet inom lEA har också tesfats. Jaganser ändå, herr talman, att det behövs ytteriigare insatser på det härområdet. Förutom att en kanske drastisk nedskärning av förbrukningen måsteåstadkommas på skall målet för en ransonering vara all deenskilda människorna och de olika företagen behandlas så rättvist ochobyråkratiskt som möjligt, så att man ute bland allmänheten i ett sådantkrisläge skulle känna största möjliga respekt för de hårdhänta ingripanden somkunde bli nödvändiga. Jag avser därför att kalla de olika myndigheterna ochorganisationerna till överläggningar i syfte att ytteriigare förbättra vårberedskap på området. Lagerhållningblir aktuell i krislägen. Ransoneringar kan komma i fråga endast i extremaprislägen. För att i göriigaste mån undvika att hamna i kris fordrasdet att vi försöker säkra tillförseln och minska konsumtionen. Tillförselnkan förbättras, som fastlagts i energipropositionen och iriksdagsbeslut, tack vare ett mångkanalsystem, dvs. att en rad oljebolag ärverksamma på marknaden. Det statliga oljeföretaget spelar en viktig roll,eftersom många oljeländer strävar efter att vidga sina direkta försäljningarlill andra länderoch lill andra regeringar. Våra övriga nationella oljeföretagspelar likaledes en betydelsefull roll för vår försörjningstrygghet. Detsammagäller de multinationella företagen, och då bl. a. för atl begränsa delpolitiska beroende som möjligen kan uppstå om vi helt skulle förlita oss tilldirekta oljeköp från andra länder. För atl dessa andra företag skall ioförminskad omfattning kunna fortsätta att verka i fordras att de intehar anledning att uppfatta sig som mindre önskvärda här, t. ex. genom attstatliga företag skulle tilldelas särskilda privilegier vad gäller självadistributionen inom landet. Förattklara oljetillförseln spelar självfallet prispolitiken en stor roll. Vi kankonstatera att det inte är så enkelt att genom orealistiska prisregleringaravskärma oss från de påfrestningar som stigande oljepriser utgör. Om viförsöker atl gå den vägen byter vi bara ut inflationsproblem och problem ibytesbalansen mot rubbningar i vår försörjning som kan bli än mer kännbara. Menvi kan inle låta priserna dikteras av spotmarknaden med de förödandekonsekvenser detta skulle fö för vår bytesbalans och för vår oljenota, som medde priser som synes vara aktuella hotar all uppgå till del svindlandebeloppet av . Spotpriserna skall inte heller behövaslå igenom, eftersom en stor del av den olja vi behöver har gjorts tillgängligav leveranlöriänder till lägre priser än spolmarknadens. Desvårigheter man här står inför gäller alt utforma en prispolitik som innebär enriktig och rimlig avvägning mellan dessa olika hänsyn. Om man inriktar sig påatt i nuvarande situation hålla priser som ligger under spolmarknadens fordrasdet atf man inte minskar företagens intresse av långsikiighet genom atl manlåter spolmarknadens priser, närde i en framtida situation kan komma att liggaunder , helt diktera den inhemska prisnivån. Prisernahar sin betydelse inte bara för tillförseln av olja utan också för efterfråganpå olja. Även om efterfrågan kan förefalla okänslig för prisökningar är densäkert inte helt okänslig, särskilt inle när man haft lid alt genomföraolika anpassningar och sparåtgärder. Efterfrågandämpas inte bara genom de kraftiga internationella oljepris-höjningar som harskett utan även genom olika höjda skatter och avgifter.Utöverdeskattehöjningarpåenergisom redan haraviserats måste vi,somjag här harantytt, överväga att höja den särskilda avgift som finansierar uppbyggnaden avfredskrislagren. Det kan bli fråga om höjningar med 5 ä på bensin ochnågra tior per kubikmeter olja. Delvill synas som om vi har lyckats att pressa ned efterfrågan på och konsumtionenav bensin och olja, dels genom de stigande priserna, dels genom de olikasparåtgärder som har satts in. Vi antog här i som mål 6 protokoU 1979/80:17-18 attpressa ned oljeförbrukningen med i Jämförelse med vad förbrukningenskulle ha varit. Det är självfallet svårt att bedöma hur stor framgång viverkligen har haft med detta, men olika undersökningar som energisparkommitténhar gjort tyder på att vi har haft en inte obetydlig framgång i denna strävan.Under första halvåret i år har vi haft en lägre förbrukning i absoluta tal avbensin än under motsvarande halvår . Det är första gången påmycket som det har inträffat. Det kan tilläggas atl vi har fött dennaminskning av förbrukningen trots att det verkar som om turismen i - detgäller både svenskar och utlänningar - har varit störreän andra år. Enåterhållsamhet i efterfrågan på dessa vägar är nödvändig och önskvärd. Men detfinns också en typ av nedskärning av efterfrågan som är mindre önskvärd,nämligen den som följer på en försvagning av konjunkturen och tillväxten. Högaoljepriser för lätt sådana verkningar. Åtgärder sätts in i olika länder för attbromsa den inflation som höjda oljepriser utlöser och för aU rätta till hotandeunderskott i utrikeshandeln, Det är därför möjligt att f. n. konstatera att deprognoser som görs för den ekonomiska utvecklingen under de närmaste åreninnebär nedrevideringar av de tidigare bedömningar som har gjorts. Dettainnebär i sin tur en minskad oljeefterfrågan, men det är ett högt pris som manfår betala för en anpassning. Del är därför angeläget alt försöka slippa ifrånden typen av utomordentligt påfrestande anpassning. Tillsammantagelkan de direkta och indirekta verkningar som höjda oljepriser har på efterfråganpå olja faktiskt innebära att marknadsläget radikalt kan svänga. Jag tror inteatt vi kan få någon tendens till långsiktigt sjunkande oljepriser, men vi kanpå nytt få en marknad som kännetecknas av att spotpriserna ligger underOPEC-priserna, alldeles särskilt om OPEC-priserna uppjusteras i samband mednästa . Möjligheten att priserna på spotmarknaden svänger ökar av attdel internationellt synes finnas mycket stora lager f n. Del kan i sin tur varaförklaringen till aft en del av de oljeproducerande länderna aviserar ennedskärning i sina produktionsprogram. Viskall vara medvetna om att spotpriserna vanligen ligger under OPEC-priserna.Detta är precis vad man kan vänta sig, eftersom OPEC är en kartell som försökerhöja priserna över den nivå som de, åtminstone på kort sikt, annars skulleligga på. Det är faktiskt endast under kortare men desto mer intensiva periodersom spotpriserna har gått upp över OPEC-priserna. Vi befinner oss Just nu i ensådan dramatisk period. Det är dessa våldsamma kastningar som skapar problemmed ett så pass högt beroende av inköp lill spotpriser som vi har, dels genomdirekta köp på spotmarknaden, dels genom mer långsiktiga arrangemang påoljesidan som avräknas till spotpriserna. Enmöjlighet att spara olja är att växla över förbrukningen till andraenergikällor. Ett nej i folkomröstningen till kärnkraft gör vår situationkritisk från oljeförsörjningssynpunkt, eftersom det ökar vårt oljeberoende ochde ekonomiska och politiska risker som är förenade med detta. Eftersom storuppmärksamhet självfallet riktas mol våra oljeförsörjningsproblemhar Jag här velat göra en redovisning av åtminstone vissa av defaktaförhållanden som ligger till grund för de överväganden som regering ochriksdag har att göra och också i någon mån redovisa dessa överväganden. Jagvill understryka att jag gör denna redovisning i all anspråkslöshet, eftersomhär tyvärr inte finns tillgängliga några dramatiska, nya och allt uppklarandeåtgärder; det blir i stället i praktiken fråga om eU besväriigt styrande mellanScylla och Charybdis. Den andra Fälldinska regeringen avser enligt sin regeringsförklaring"att föra en politik i hela folkets intresse". Det avsåg också på sintid den första. som har gått mellan de här deklarationerna har gett löntagareoch deras organisationer erfarenheter som gör alt vi inle riktigt tror på dem.De bördor som var förenade med svångremspolitiken lades ensidigt på löntagarnasaxlar. Det ömsesidiga förtroendet mellan statsmakten och arbetsmarknadensparter, som utgjorde grunden för den svenska modellen, sveks avtrepartiregeringens markerade hänsynstaganden till framför alltarbetsgivarintressen. Denregering som sitter bygger på knappast möjliga majoritet, som denfött ett förstärkt högerinflytande. De "pro-fackliga krafterna" inomborgeriigheten framstår som föriorarna i regeringsförhandlingarna. Jag villockså erinra kammaren om den stora tacksamhetsskuld som regeringen är skyldigSvenska arbetsgivareföreningen för dess massiva finansiella och moraliska stödi denna valrörelse. Påarbetsmarknaden skall vi nu genomföra en ny avtalsrörelse. Den såg inte lätt utföre valdagen, och Jag tvingas konstatera att sett ur löntagarper-spektiv harvalresultatet gjort den ännu svårare. Låt mig därför ange hur vi från LO ser påförutsättningarna. Utgångslägelär att löntagare under de borgeriiga regeringarna har fått sin realalön sänkt med ca 5 96. Målet för fackföreningsrörelsen måste i del lägel varaatl ta tillbaka så mycket som möjligt av föriorad köpkraft åt sina medlemmar.Samtidigt har naturligtvis medlemmarna inget intresse av att det sker på ettsätt som utsätter landets ekonomi för framtida faror. Denglättade bild vi under valrörelsen fick av ekonomiska läge har nunärmast förbytts i sin motsats. Regeringsförklaringen ömsom skryter med vad somuträttats och ömsom varnar för vart ekonomin kan barka i väg om man inte för enlugn avtalsrörelse. Socialdemokratinpekade redan (öre valdagen på de svårigheter som kommer atl möta oss under1980-talet. Från LO:s sida är vi på det klara med att de orosmoln som börjartorna upp sig över väridsekonomin kommer att ge ensuccessivt försvagad draghjälp utifrån. Redan är underskotten i bytesbalansenalarmerande. Fortsatta oljeprisstegringar kommer alt förvärra läget. Vi bördock ändå kunna förvänta oss en ökad tillväxt , som utöver nödvändigaavsättningar för ökade investeringar och export ger oss elt utrymme förstandardhöjningar. En tillväxt byggd på ökad efterfrågan bör dockkomma från exportsidan. Det innebärandet svenska näringslivets konkurrenskraftmåste förstärkas så att vi kan sälja mer. Det innebär i sin tur allkostnadsökningarna och prishöjningarna måste hållas tillbaka. Detfinns i det läget två vägar att gå. Det är för det första den breda, politisktlätta, traditionella svångremslinjen, som åtminstone temporärt kan förbättrabytesförhållandet till utlandet. Men den vägen leder lill minskadtillväxt, ökad arbetslöshet och neddragna investeringar med åtföljande problemför framtiden. Sänkt standard för de breda befolkningsgrupperna blir följden. Detfinns för det andra också en smal, politiskt svår väg. Den kräver en kraftfulloch välavvägd politik för att hålla tillbaka prisstegringarna - inte minstimpulserna från utlandet - och en begränsning av oljeberoendet. Den smala vägeninnebär att regeringen skall motverka prisstegringstendenserna med en effektivprisövervakning och kontroll där så är möjligt, genom revalvering där delta ärlämpligt för att bromsa inflytandet av den internationella inflationen ochgenom konkurrensfrämjande åtgärder. Vidarekräver den smala vägen en skatte- och fördelningspolitik, som inte skapar storaoch djupgående motsättningar på arbetsmarknaden. Detär bara en politik efter den smala vägen som kan lägga grunden till lugnalönerörelser, varigenom näringslivets konkurrenskraft kan förstärkas och därmedutrymme skapas för en inhemsk expansiv politik, med god tillväxt och fullsysselsättning. Menom regeringen skulle välja den traditionella svångremslinjen, som Fälldinsförsta regering gjorde och som högerregeringarna i exempelvis ochStorbritannien gör, då bäddar man för konfrontation med löntagarna. Ochansvaret för den konfrontationen faller helt på de politiskt ansvariga. Densmala och svåra vägen är möjlig att följa för ett litet land som inte har såstora andelar av världsmarknaden, även om de ledande länderna för enstagnalionspolilik. Del bästa exemplet på delta är . Men det kräverinsatser inte bara från regering och löntagare utan också i hög grad frånföretagare-arbetsgivare. De måste utnyttja en förbättrad konkurrenskraft för enoffensiv försäljningsexpansion på de utländska marknaderna och inte bara lillhöjda vinster och utdelningar fill aktieägarna. De måste också bedriva enoffensiv investeringspolitik för att vidga basen för export- och importkonkurrensoch därmed på litet möjliggöra en bättre balans med utlandet äveninför utsikten av successivt höjda oljepriser. Fackföreningsrörelsenhar inget inflytande på vilken av de här två beskrivna vägarna som regeringenväljer. Det lärde oss redan kontakterna med första regering -s. k.diskussioner med parterna innebar bara alt man tog del, inteaU man lät sigpåverkas av LO:s synpunkter. Jag vill påstå att den enda arbefsmarknadspart somkände sig till freds med det var . Skrivningarnai regeringsdeklarationen ger heller inte stort hopp om aU regeringen verkligenvill föra en politik i hela folkets intresse. alltjämtom sänkta marginalskatter och marginalskatlespärr på ett sätt som pekar på vill vidga inkomstklyftorna, alltså gå på tvärs med fackföreningsrörelsenssolidariska lönepolitik. Tilldet är då bara att säga att om regeringen söker konfrontation med löntagarna isin fördelningspolitik, då skall den också ta sitt ansvar för det. På kort sikt känner fackföreningsrörelsen stor oro för vilkakonsekvenser den andra Fälldinska regeringens politik skall leda till när detgäller avtalsrörelsen och fördelningspolitiken. Pålitet känner vi en lika berättigad oro över vad som skall ske medsysselsättningen och näringspolitiken. Inte heller på den här punkten utgörregeringsförklaringen något särskilt klargörande dokument. Tyvärr lär man välexempelvis inte i utfästelserna om att man vill sprida ägandet och motverkaenskild maktkoncentration kunna tolka in en sinnesförändring när det exempelvisgäller löntagarfonderna, den enligt min mening enda verkningsfulla vägen attuppnå de mål som det talas om i regeringsförklaringen. Vikan då för vår bedömning bara finna ledning i vad som gjorts under deborgeriiga regeringsåren och i de dokument som tagits fram med tanke påframtiden, exempelvis Bjurel-delegalionen.