prot · G309111 · 1979-12-31 00:00:00 — Utskottet understryker att Samhällsföretag inteskall vara passivt när det gäller att medverka till alt anställda placeras utpå den öppna marknaden. Med hänsyn till de uppenbara svårigheter som föreliggerär det nödvändigt att i det arbetet vara öppen för att pröva nya vägar ochuppslag. Det är värdefullt att utskottet gör dessa uttalanden, och därmed börmotionens syfte vara uppnått. Den mest framgångsrika insatsen för att hållatillbaka expansionen inom gör de företag somverkligen bemödar sig om att anställa handikappade arbetssökande. Emellertid finns det anledning all påminna om vadriksdagen sagt tidigare om Stiftelsen Samhällsföretags roll på arbetsmarknaden,sett från näringspolitiska utgångspunkter. Inom de ramar som harfastställt skall Samhällsföretag drivas effektivt och enligt affärsmässigaprinciper. Prissättningen på de produkter som Samhällsföretag erbjudermarknaden skall ovillkorligen grunda sig på marknadsmässiga regler förkalkylering. Anledningen till detta påpekande är alt det förekommit fall avproduktplagiat. SAV-produktion i har tillverkat en armatur somsalubjudits till grossist för ett pris som ligger klart undertillverkningskostnaden för det Smälandsföretag som redan har denna produktetablerad på marknaden. Detta företag, som är beläget i , menar attkonstruktionen är identisk och att t. o. m. monteringsanvisningen harplagierats. Sä här får det inte gå till, herr talman! Det är angelägetatt verksamheten vid Samhällsföretags alla enheter planeras så att man inteskadar andra företag. Del måste slås fast att Samhällsföretag skall konkurreramed annan industri på lika villkor. Någon annan princip kan på inga villkoraccepteras. Utvecklingen på arbetsmarknaden och de sociala effekternaav speciellt ungdomsarbetslösheten är alltjämt ett av landets störstasysselsättningsproblem. Om vi skall kunna förverkliga den s. k.ungdomsgarantin, måste alla länkbara åtgärder och ansträngningar sättas in föratt tillförsäkra samtliga ungdomar arbete, praktik eller utbildning. En ökad satsning på lärlingsutbildningen har den fördelenalt den leder fram till ett fast arbete som den ger en gedigenyrkesutbildning. Lärlingsbidragen bör därför - som vi tagit upp i en annanmotion till årets - ökas så att de kommer i nivå med utbildnings- ocharbetsmarknadsstöd i övrigt. Sådana åtgärder bör enligt vår mening kunnafinansieras genom överföringar från anslaget till anordnande avberedskapsarbeten. För ungdomar utan gångbar yrkesutbildning är svårigheternaatt få arbete mest uppenbara. Det gäller särskilt de 16-18-åringar. som inte gåri gymnasieskola. Att finna nya former för att föra in denna grupp i ettmeningsfullt arbete framstår därför som en huvuduppgift för både arbetsmarknadspolitikenoch utbildningspolitiken. Det noteras därför med intresse att del inomregeringskansliet förbereds en proposition beträffande nya former för gymnasial utbildning, förlagd till företag ochandra arbetsplatser. Vi måste ta till vara den lediga arbetskapacitet som kanfinnas ute i näringslivet. Vi måste undvika att inom AMU-verksamheten byggastora och dyra institutioner, som måste fyllas även medhögkonjunktur. Utbildningen måste göras mer kvalilelsinriklad. Kvalitet iutbildningen ger dels den enskilde en bättre grund att stå på, dels vårt landbättre konkurrensmöjligheter på världsmarknaden. Gymnasieskolans linjeuibud är dåligt anpassat till såvälelevernas som arbetsmarknadens efterfrågan. Kommunerna väljer oftast all salsapå teoretiska linjer, i stället för yrkesinriktade. Fler platser påyrkesinriktade linjer måste enligt vår mening anordnas. Utskottet anför i betänkandet att den högaungdomsarbetslösheten har gjort det nödvändigt med särskilda insatser.Regeringen har därför tagit ett gott initiativ genom att medge berörda myndigheteralt köpa utbildning i företag. Sedan denna verksamhet startade harcirka 2 500 ungdomar deltagit, och uppföljningsstudier visar på positivaresultat. Eleverna bedömde, som redovisas i betänkandet, sina möjligheter tillanställning efter fullgjord utbildning som mycket goda. Enligt vår mening bördenna verksamhet aktiveras ytterligare inom ramen för de ekonomiska resursersom beviljas under innevarande . Från moderat sida vill vi göra dennaprioriteringsmarkering. Allmänt vill vi säga att utbildningsutbudet måsteharmoniera med arbetsmarknadens behov. Inom näringslivet pekar man på två huvudproblem när detgäller alt välja mellan att anställa ungdomar eller att anställa andra,nämligen trygghetslagarnas nuvarande utformning och de höga minimilönerna.Spännvidden till yrkesarbetare är i lönehänseende alltför liten. Båda dessafaktorer är till ungdomarnas nackdel vid urvalet av arbetssökande. De s. k. trygghetslagarna har varit i kraft så längeatt det är möjligt alt dra slutsatser om deras inverkan på sysselsättningen.Uppenbart är all den kortsiktiga tryggheten för de redan anställda har ökat.Lagtextens utformning har resulterat i att möjligheter till s. k.provanställning endast föreligger i de fall då överenskommelse härom träffatsgenom centrala kollektivavtal mellan s. k. huvudorganisationer. Sådanaöverenskommelser har inrymts i några kollektivavtal men tillämpas ytterstrestriktivt. Formellt finns det dock en möjlighet att provansiälla exempelvisungdomar utan tidigare arbetserfarenhet. Sådana möjligheter står emellertid inte till buds för demer än 80 000 arbetsgivare som står obundna av kollektivavtal. En förändring ilagtexten så att rätt till provanställning alltid föreligger skulle positivtpåverka de mindre företagen att nyanställa medarbetare. Praktikanställning har stort värde. Det är därförangeläget alt praklikmöj-ligheterförså många som möjligt skapas. En generellrätt till provanställning av ungdomar skulletjäna ett sådant syfte; Sammanfattningsvis vill jag säga att åtgärderna motungdomsarbetslöshet huvudsakligen bör ses som ett utbildningsproblem.Arbetsmarknadsåtgär- derna, av typ beredskapsarbeten och praktikarbelen, börvara led i en utbildning-en samlad åtgärdsinsals, som gör att den tid då deunga får vänta på att komma in på arbetsmarknaden används för att göraungdomarna bättre rustade och mera attraktiva. En informationskampanj frånsamhälle samt löntagar- och arbetsgivarorganisationer gemensamt till företagenbör också kunna genomföras. Syftet skall vara att öka kunskaperna och förbättravillkoren för beredskapsarbeten, provanställning och utbildning för ungdomar. Arbetsmarknadsmyndigheterna har fått bära förmycket av bördan för ungdomsarbetslösheten. Resurser bör i ökad utsträckningföras över till skolsektorn. I sammanhanget måste yrkesutbildningens fördelarbetonas mera. Likaså måste en översyn beträffande effekterna av olikaersättningssystem åt ungdomarna komma till stånd liksom en bättre anpassningmellan arbetssökande ungdomar å ena sidan och arbetsplatsernas krav och miljö åden andra. Grunden för en framgångsrik kamp mot ungdomsarbetslöshetenär dock en generellt verkande näringspolitik som kan skapa totalt sett flerarbetstillfällen. Förutsättningarna för att bereda "arbete åtalla" måste baseras på ett konkurrenskraftigt näringsliv. Framtiden liggeri en politik som satsar på att med generella medel stärka alla företag.Erfarenheterna borde ha lärt oss att det största hotet mot vär sysselsättningoch vår välfärd är en missriktad och felaktig ekonomisk politik. Del ärvärdefullt att insikten härom är klart uttalad i årets finansplan ochbudgetproposition. Utrymmet för ökade utgifter är starkt begränsat, och delvet socialdemokraterna. De har i den gångna folkomröstningsdebatten predikatåterhållsamhetens höga visa. Vi minns annonserna "Gör inte 80-taletsvårare". Den devisen har ju också fått folkets stöd. Det lilla utrymmesom möjligen kan finnas måste sättas in för att stärka näringslivetskonkurrenskraft, så alt vi kan värna om de arbeten som finns och skapa förutsättningarför nya arbetstillfällen. Jag säger detta med direkt adress till att därför gå in vidare på arbelslöshetsförsäkringsfrågorna. Min kollegaBengt Willbom kommer senare i debatten alt vända sig direkt till den punkten. : Att främja investeringar, produktutveckling,innovationer och nyförelagande är de viktigaste åtgärderna för att långsiktigtkunna lösa sysselsättningsproblemen för alla, dvs. även för de handikappade,för ungdomarna och för andra utsatta grupper på arbetsmarknaden. Jag ber att med det anförda få yrka bifalltill utskottets hemställan på samtliga punkter. FRIDABERGLUND (s): Jag kommer i mitt inlägg att koncentrera migpå frågan om arbete åt handikappade, de socialdemokratiska reservationerna 11och 12. Tack varearbelsmarknadspolitiska insatser har många handikappade kommit ut på arbetsmarknaden, men det finns mycket kvaratt göra innan vi når målsättningen arbete åt alla efter vars och ens förmåga.Nästan alla människor har förmåga att bidra till den gemensamma produktionen avvaror och tjänster. Att bidraget varierar är självklart. Mycket beroremellertid på hur arbelshinder kan elimineras. Således beror det på hursamhället fungerar. Vi inom socialdemokratin säger att det är viktigt attpolitiken har sin grund i de svagas behov. De sämst ställda bland de svaga påarbetsmarknaden är de psykiskt, fysiskt och socialt handikappade. Vihävdar också alt del är viktigt att politiken inriktas på alt förhindra denalltmer ökande utslagningen. Ser man på statistik finner inan alt av de arbetssökandepå arbetsförmedlingarna registreras som arbetshandikappade ,dvs. ca 28 000. Av dem blir föremål för någon form av åtgärd. Ca 77 %kvarstår som aktuella vid månadens slut. Av dessa har varit anmälda mer . Av de arbetshandikappade har i genomsnitt endast 6 %fått arbete på den reguljära arbetsmarknaden. Utvecklingen visar också attpersoner med handikapp har fått svårare alt konkurrera om de lediga platserna.Detta är en utveckling som vi från socialdemokratin inte kan godta. tog vi i en socialdemokratisk partimotionupp de handikappades situation på arbetsmarknaden. Våra förslag avvisades då iallt väsentligt av den borgerliga riksdagsmajoriteten, vilket också StenSvensson bekräftade. Arbetsmarknadsläget för de handikappade har inteförbättrats - det är oförändrat svårt. Vi har åter aktualiserat dessa frågor. Ivår parlimotion hävdar vi att riktlinjerna för en politik som syftar tillarbete efter vars och ens förmåga måste grundas på kännedom om mekanismernabakom utslagningen. För att kunna tillfredsställa människornas behov avsysselsättning krävs först och främst att det totala antalet arbetstillfällenökar. Den strukturella omvandlingen måste ske i socialt acceptabla former och iacceptabel takt. Arbetet för att stärka och bredda de lokala arbetsmarknadernamåste fortsätta. Planmässigt insatta näringspolitiska åtgärder och kraftfullsatsning på forskning och utveckling är grunden, om man skall kunna lösaarbetsmarknadsproblemen för de handikappade. Helt avgörande för en framgångsrik politik för arbete åthandikappade är våra möjligheter och vår förmåga att förhindra utslagning.Sysselsättnings-utredningen har visat att de som söker arbete genomarbetsvärden ofta har en lång arbetslivserfarenhet. De har haft ett arbete somde av olika skäl förlorat. Utslagningen från arbetsmarknaden drabbar människori allt lägre åldrar. Många av ungdomarna har aldrig haft ett arbete. Det här ären oroande tendens. Det uppsatta målet om arbete efter vars och ens förmågakan bara nås om man effektivt angriper de processer som finns inbyggda i enokontrollerad ekonomisk och teknisk utveckling där marknadskrafterna styr.Marknads- krafterna tar inte hänsyn till människornas behov. a. av alt det under den förbättrade konjunkturen har blivit svårareför de handikappade att komma ut på arbetsmarknaden. Vi socialdemokrater hävdar att det krävs insatser förarbetsmiljö och arbetarskydd. Det krävs också att företag och förvaltningarförändrar villkoren för arbetets utförande, så att de passar de anställdasförutsättningar. Vi anser att de riktlinjer som angivils i vår motion skallvara utgångspunkten för handikappolitiken, och det vill vi ge regeringen tillkänna. Den socialdemokratiska motionen tar också uppen åtgärdsplanering för arbetshandikappade. harvisat att åtgärder för att förbättra de arbetshandikappades situation ofta äralternativ. Åtgärder för att förhindra utslagningen är ett alternativ tillsenare rehabiliteringsinsatser. rehabiliteringsinsatser samtarbetsförbere-dande och arbelsförmedlande åtgärder är ett alternativ till behovav större insatser i senare skeden. Uteblivna arbetsvårdsinsatser leder tillbehov av sjukskrivning eller förtidspensionering. Uteblivnasysselsättningsmöjligheter på den reguljära arbetsmarknaden leder ofta tillbehov av utbyggd skyddad sysselsättning i olika former. För att kunna lösa sysselsättningsproblemen för dearbetshandikappade är det nödvändigt att man har en god överblick över behovetav åtgärder och vilka alternativa lösningar som kan vara aktuella. Då är detockså viktigt att man tar hänsyn till vilka mänskliga, sociala och ekonomiskaföljder de olika, alternativa lösningarna får. Vi kräver att varjearbetsförmedling för sitt område gör en plan för erforderligaarbelsmarknadspolitiska insatser. Arbetet med att förverkliga de handikappadesrätt till arbete är mödosamt och personalkrävande - del framgår bl. a. avsysselsältningsutredningens betänkande. Från socialdemokratiskt håll har vikrävt ytterligare 300 förmedlartjänster. Det kravet har kommenterats härtidigare, och de borgerliga i utskottet har avstyrkt förslaget. Insatserna frånförmedlingstjänstemännen måste sträcka sig över ochlångt ut i företagen. Det tar tid. Både arbetsgivare och arbetskamrater måsteövertygas och påverkas. Den handikappade måste få särskilt stöd underutbildning, prövning, träning, introduktion och uppföljning. Det är svårt attfå kantiga arbetssökande alt passa in i dagens lediga platser. Det krävspersonal som har lid att jämka samman ojämlikheterna. Med tillfredsställelse noterar vi alt arbetsmarknadsverketnu har påbörjat kampanjer i syfte alt åstadkomma ett effektivt utnyttjande avfrämjandelagen. Härför krävs också betydande arbetsinsatser, och därför är enpersonalförslärkning nödvändig. De borgerliga har, som jag har nämnt,avstyrkt våra förslag. Mål och medel överensstämmer inte i de borgerligaförslagen. har tidigare tagit upp fråganom anställning med lönebidrag och uttryckt sin tillfredsställelse över att detfinns ett socialdemokratiskt förslag som han kan stödja. Låt mig kvittera dettamed att uttrycka vår tillfredsställelse över att vi blev eniga i utskottet omatt syftet med lönebidrag, att skapa fler arbetstillfällen förhandikappade, inte får förfelas. Jag skall också något beröra reservationen 12, som BörjeNilsson närmare kommer att redogöra för. Vi har krävt att bidrag tillarbetsbiträde i halvskyddad sysselsättning skall utgå . Utgifterna för statsverket är marginella och påverkar inte anslaget.Därför tycker vi det är egendomligt att de borgerliga ulskotlsledamöternaavstyrker vårt förslag, trots att de deklarerar en positiv syn på frågan ochönskar se fler handikappade på arbetsmarknaden. Vi har en lång och mödosam väg att vandra innan vi kansäga att vi ens skönjer målet arbete ål alla. Del krävs solidaritet. Om dearbetshandikappade skall få arbete måste insatserna för dem prioriteras näranslagen skall fördelas. Jag yrkar bifall till reservationerna 11 och12, som är ett litet steg i riktning mot målet. MARGITODELSPARR (c): Jag har för avsikt att inledningsviskommentera den socialdemokratiska reservationen nr 7. I reservationen följerman från socialdemokratisk sida upp motionen 1368 av m. fl.,där det yrkas att medlen för beredskapsarbeten på vägar reduceras med 50 milj.kr. i förhållande till regeringens förslag. Motionärerna vill att motsvarandebelopp skall tillföras anslaget Drift av statliga vägar och alltså disponerasdirekt av . Jag är något förvånad över det socialdemokratiskaställningstagandet att förorda en neddragning av beredskapsarbetena på vägar.Vid bedömningen om ett vägprojekt skall startas som beredskapsarbete är detarbelsmarknadspolitiska hänsyn som är avgörande. Det innebär generellt settatt sysselsättningssvaga regioner gynnas. Ett bifall till den socialdemokratiska motionen skulleinnebära stor risk för att Norrlandslänen drabbas. Delta skulle vara olyckligtmed tanke på den stora betydelse som beredskapsarbetena på vägar har haft föratt förbättra vägstandarden i skogslänen och för att bereda arbetslösamänniskor meningsfull sysselsättning. Dessa arbeten har även positiva effekterpå sysselsättningen i övrigt i berörda regioner. I betänkandet behandlas också fyra motioner angåendeberedskapsarbeten som AMS bedriver i egenregi. Eftersom jag är medmotionärbeträffande motionen 1806 med som första namn vill jag lämnanågra kommentarer. Beredskapsarbeten utgör en betydande del av AMSverksamhet. I regel utförs dessa arbeten av den huvudman till varsverksamhetsområde arbetet hör, men i viss utsträckning utförs arbetena i AMSegen regi. Vid dessa arbetsplatser sysselsätts vissa grupper av handikappade,huvudsakligen alkoholskadade men även patienter från kriminalvården ochmentalvården, s. k. specialanvisad arbetskraft. I de trenordligaste regionerna är endast av dem som arbetar i Motsvarande andel i övriga regioner är ca90 %. AMS har därför planer på en viss neddragning av egenregiverksamheten i denorra delarna av landet och överföring av arbetsledare till övriga regioner.Detta har väckt oro i de nordligaste länen. Som framhålls i motionerna utgör AMS egenregiverksamhetett värdefullt komplement till andra sysselsättningsskapande åtgärder, inteminst i de norra delarna av landet. I dessa regioner har vi en högre andeläldre ortsbunden arbetskraft som har en svag ställning på arbetsmarknaden. Utskottet har icke velat låsa fast AMS egenregiverksamhetvid en viss nivå. Men det är värdefullt alt konstatera alt utskottet fastslagitalt avsikten inte är att minska den totala volymen beredskapsarbeten i denordligaste länen och inte heller den del som är avsedd för de specialanvisade.Den arbetskraft som sysselsätts i beredskapsarbeten i AMS regi utan alt varaspecialanvisad bör enligt utskottet, om arbeten på den öppna marknaden intestår till buds, få sysselsättning i andra beredskapsarbeten. Utskottet framhåller även att det finns skäl att iakttaviss försiktighet vid neddragningen av verksamheten i norr med hänsyn till desärskilda problem som finns på arbetsmarknaden där och att med denspecialanvisade arbetskraften jämställa vissa äldre arbetslösa som ärorlsbundna och saknar full arbetsförmåga. Mot bakgrund av detta är jag nöjd medden behandling motion 1806 fått. Slutligen, herr talman, vill jag beröra de handikappadessituation på arbetsmarknaden. fattade som bekant beslut ominriktningen av politiken för arbete ål handikappade. Målsättningen måste varaatt var och en ges möjlighet att efter förmåga deltaga i arbetslivet. Deinsatser som fattade beslut om var ett led i alt förbättrade arbetshandikappades möjligheter alt erhålla meningsfull sysselsättning. Socialdemokraterna har i sin partimotion ånyo framförtförslag till ett program för de handikappades situation på arbetsmarknaden.Utskottet har i och för sig föga alt invända mot programmet som sådant och kan heltnaturligt ställa sig bakom att omstruktureringarna i näringslivet bör ske isocialt acceptabla former. Det är också en självklarhet att ansträngningarmåste göras för alt förebygga utslagning och utestängning från arbetslivet förde handikappade. Däremot är utskottet av den uppfattningen att ett programav det slag som socialdemokraterna framfört inte skulle ge någon direktvägledning utöver de allmänna riktlinjer som fattade beslut om 1979.Därför avstyrker utskottet förslaget. Med det anförda får jag yrka bifall tillutskottets hemställan. FRIDABERGLUND (s) replik: säger att det irite skullebli bättre om man biföll våra reservationer. Men det finns ett par väldigtväsentliga skillnader. Vi kräver t. ex. att arbetsförmedlingarna skall ha enplanering så att de vet vilka behov som finns. Det är också väldigt viktigt att vi kräver fler arbetsförmedlaresom skall förverkliga de målsättningar vi har. Vad spelar del för roll om vigör klara, vackra deklarationer om målsättningar, om vi inte ställer medel tillarbetsmarknadsverkets förfogande så att man där kan realiserade mål som vi haruppsatt? Där är del faktiskt en stor skillnad mellan reservanternasförslag och utskollsmajoritelens förslag. () replik: Jag vill för påpeka vad somslår i ulskottsbetänkandet. Arbetsförmedlingarna över lag tillämpar en verksamhetsplaneringsom successivt håller på att byggas ut. Det innebär alt man redan inlett denutveckling som motionärerna begär. går in på alt AMS inte fått tillräckligtmed tjänster. Det är riktigt att de har begärt många fler än de fått. men i denhårda budgetprövning man har fåll göra har AMS i alla fall gynnats och fåll 100nya tjänster. I budgetpropositionen sägs att dessa skall vara till för direktplatsförmedling och speciellt ägnas ål ungdomar och handikappade. () replik: Jag sade i mitt inledningsanförande att detär viktigt att man har hög prioritet på insatser för att slussa ut dehandikappade på arbetsmarknaden. Från borgerligt håll hävdar man att vi hardåliga ekonomiska resurser. Det håller jag med om. Vår ekonomi är under allkritik. Men man kan ändå göra reflexioner när man jämför med de förslag nikommer med. Det är t. ex. aktuellt att salsa 200 milj. kr. på ettnytt flygplanssystem. Vi säger alt det är för mycket pengar alt satsa på densaken. Vi har en annan prioritering än ni. Vi tycker man kan satsa på arbete ålhandikappade i stället, och därför tycker vi alt man skall salsa på dennautgift i stället för att t. ex. utnyttja pengarna till flygplansprojektering. () replik: Jag kan inte riktigt förslå den kopplingmellan flygplan och handikappade som gör, men jag vill än engång peka på alt i den budget vi nu håller på att behandla är det de sämstställda i samhället som har gynnats. Jag har just talat om satsningen på dehandikappade, där AMS har fått ytterligare 100 tjänster. Jag vill också peka på det intensifierade arbete som pågårfrån AMS sida för att få in de arbetshandikappade på arbetsmarknaden med hjälpav främjandelagen. Jag tycker att det är en hel del på gång. Jag håller med omatt del kan vara svårt att få gehör för insatser för handikappadeoch svårt också att nå något verkligt resultat. Men vi får göra vårt bästaframöver. Tredje vice talmannen anmälde att anhållit att till protokollet få antecknat att hon inte ägde rätt tillytterligare replik. behandlar i det härbetänkandet några motioner som berör frågan om omfattningen och inriktningen avAMS egenregiverksamhet för specialanvisad arbetskraft. harockså berört detta. Eftersom frågan har särskilt intresse för Norrlandslänenvill även jag. trots att jag helt står bakom utskottets skrivning, ändå göranågra korta kommentarer. Motionerna i frågan är föranledda av att AMS aviserat enviss förändring i verksamheten, vilket berör också de arbetsledare som ärstationerade i Norrlandslänen. AMS egenregiverksamhet har stor betydelse för vissagrupper med svag ställning på arbetsmarknaden. Utskottet konstaterar emellertidatt en aviserad minskning av egenregiverksamheten inte berör arbeten förspecialanvisad arbetskraft. Utskottet nöjer sig dock inte med det, utan görockså del vikliga tillägget att det finns skäl alt iaktta försiktighet medneddragning av egenregiverksamheten i norr med hänsyn till de speciella problemsom föreligger på denna arbetsmarknad. Utskottet anser att man med denspecialanvisade arbetskraften kan jämställa vissa äldre arbetslösa som ärortsbundna och saknar full arbetsförmåga. Samma varsamhet med neddragningargäller givetvis också de specialarbetsplatser som finns. här refererade uttalande är avstor betydelse för den fortsatta egenregiverksamheten i Norrlandslänen ochdärmed för de personer som saknar möjlighet alt erhålla arbete på den reguljäraarbetsmarknaden. Uttalandet bör också medföra att den planerade överflyttningenav arbetsledare från norr till söder får mindre omfattning än som annars skulleblivit fallet.