prot · G30966 · 1979-12-31 00:00:00 — Enligt enstämmiga rapporter fungerar ocksåadministrationen från bättre och bättre. Jag kan bara hänvisa tillde artiklar sorn har skrivits i t. ex. av kan man också läsa om folkets stöd i det område i som tillöverväldigande delen behärskas av regeringen i . Alltså är allakriterier uppfyllda. Eller finns det några andra kriterier all uppfylla somutrikesministern skulle vilja lägga till innan man kan erkänna denna regering?Del finns exempel i den svenska utrikespolitiska historien där trotsalt förutsättningarna har varit långt mindre uppfyllda ändå har erkäntregeringar. Jag tycker att det fordrar en ytterligare förklaring. Nr 66 Utrikesministern : r- j 1 Herrtalman! Jag tror inte attnåsraförklarinearfrån ulrikesministernssida o- mon hjälper när det gäller och diplomatiskaförbindelser, 18 januari1980 j f & m f Vadbeträffar senaste inlägg vill jag säga all jag håller helt if med henne om det hon menar bör varaett svenskt krav, nämligen alt hjälpen - både deninternationella, som vi medverkar i, och den bilaterala - skall nå ut till helalandet. Del är också de krav vi arbetar för i de internationellaorganisationerna. Den debatt vi har haft om Kampucheahar väsentligen varit en debatt om hur vi skall kunna hjälpa de nödlidande. Mensjälvklart har den här konflikten också en politisk dimension sorn vi inle fårglömma bort i delta sammanhang. efter den vietnamesiska inmarschen iKampuchea forsätter gerillakriget där. Naturligtvis saknar ingen PolPol-regimen, en regim som i grunden raserade landets traditionella struktur,till ett ohyggligt pris för befolkning. Men icke desto mindre är detett obestridligt faktum att den av vietnameserna installerade regimen i PhnomPenh ännu inte har förmått skapa nationell enighet bakom den politik som avmånga betraktas som styrd från utlandet. Oavsett vad man må anse om den förraregimen var den vietnamesiska invasionen av ett klart brott motFN-stadgan, ett brott mot folkrätten, ett otvetydigt fall av väpnad inblandningi en suverän stats inre angelägenheter och måste som sådan med skärpa fördömas.Sä har också skett i myckel klara ordalag från svensk sida. Vi har t, ex. iFN:s generalförsamling röstat för ett resolutionsförslag, som kräver devietnamesiska truppernas tillbakadragande frän , Ju längre vietnameserna biter sig fast i , destostörre blir risken att de kommer att uppfattas som en fientlig ockupationsmaktav en befolkning för vilken frihet och oberoende framstår som ett historisktarv. Vi vet dessutom att ett Vietnamdominerat är något som inte kantolereras i , Fortsatt vietnamesisk närvaro i ökar därmedrisken för nya stridshandlingar i , har haft nog av krig. VadIndokina behöver nu är fred. Vi har från svensk sida länge förfäktat principen om varjelands rätt alt forma sin egen framlid ulan inblandning utifrån. Denna principlåg till grund för vårt stöd till det vietnamesiska folketsbefrielsekamp. Det är en ödets mycket grymma ironi att dessa principer i dagmåste åberopas mot samma vietnameser. Det ankommer inte på oss här i att föreslå någonlösning av politiska problem. Detta måste göras av kampucheanernasjälva. Men vi måste slå fast att det är folk, och ingaandra, som skall avgöra landets framtid. För att detta skall tillåtas ske måstede vietnamesiska divisionerna dras tillbaka från , En regimmed brett folkstöd borde inte ha svårt att isolera och sedermera besegra engerilla som för det överväldigande flertalet kampucheaner symboliserarförtryck och lidande. Det är ingen tillfällighet alt övriga 44 inbördes rivaliserande fraktioner iKampuchea alla tagit avstånd från Pol-regimenoch vägrat varje form av samarbete med företrädare för dess styre. Därförframstår det som rimligt att söka skapa förutsättningar för en bred nationellsamling, där rnan med gemensamma krafter skulle kunna påbörja det svåra ochtålmodiga återuppbyggnadsarbete till vilket vi alla har en skyldighet attbidra. Men så är tyvärr inle fallet. Det kanske mest synliga beviset för detta är dehundratusentals kampucheanska flyktingar som trängs längs gränseri hopp om en skål ris och i hopp om att kunna undgå krigets fasor. Och vi harförvisso, för att anknyta till den debatt som förs just . anledning alt göraen insats för dessa människor lika väl som för dem som fortfarande befinner siginne i landet. Vi har försetts med skakande TV-bilder på nöden iflyklinglägren och vi har, efler förmåga, solidariskt sökt bidra till denödlidandes undsättning. Men , herr talman, framstår det som uppenbart attKampucheas befolkning måste ges tillfälle all stanna kvar inom landets gränser.Flyktingströmmen kan bara stoppas genom en normalisering av förhållandena iKampuchea, All detta måste ske genom egna kampucheanska insatser säger sigsjälvt. Som lyckligtvis oftast är fallet i utrikespolitiska frågori vårt land råder full enighet mellan regering och opposition i bedömningen avsituationen i . Detta är särskilt värdefullt när vi, som skett underhösten, vänt oss till regeringen i med uppmaning om stöd i syfte attskapa gynnsammare förutsättningar för effektiva biståndsinsatser tillKampucheas hårt drabbade folk. Jag utgår ifrån alt och andra somhar deltagit i debatten finner det lätt att ansluta sig till vad jag här sagtför att, med gemensamma krafter, stödja det kampucheanska folkels frihet ochoberoende, dess rätt till självbestämmande ulan inblandning utifrån, i enlighetmed internationellt erkända folkrättsliga principer. Vi har, herr talman, genom krisen iAfghanistan och dess återverkningar på avspänningssträvandena i världensärskild anledning att slå vakt om principerna om folkens självbestämmanderätt,Sorn företrädare för de små staterna och försvarare av en internationellrättsordning kan vi aldrig godkänna alt en mäktigare granne - stor eller liten- efter behag intervenerar i ett lands inre angelägenheter. Jag vet att detråder full enighet bland de demokratiska partierna i om dessa enklaprinciper, som vi aldrig får ge upp, hur dyster situationen än kan te sig. Om bilateralt bistånd till ANITAGRADIN (s): behöver fred, sägerutrikesministern. Ja, och många av oss trodde och hoppades att 1975 skulle iden här delen av världen betyda fred och försoning för människorna där. Men vivet att framför allt stormakterna inle kunde hålla händerna borta, inle kundelåta tre små nationer bestämma över sin egen självständighet och sin egenutveckling. Och det har fört med sig att vi har en grym verklighet atttampas med, inte minst då i , Det finnsinget försvar för länder som intervenerar i andra länder. 10 protokoll 1979/80:64-66 Nr 66 stal skall ha rätt tillsjälvbestämmande. Därför tycker jag också att debatten i FredTuen den ''§' talman, varit väldigt viktig. Ställer man upp tned ekonomiskt 18iTniiari 1980 bistånd-det handlar om ochLaos liksom om Kampuchea-betyder det även att människor får möjlighet till en demokratisk utveckling och Om bilat>ralt därmed att mänskliga rättigheterkan utvecklas i ett land. biståndtill Knm nationerna i detta sammanhang fårätt till självbestämmande. niichea anser jag, herr talman, att Sverigesorn neutralt land och sorn en aktiv liten stat ocksåskall ta sitt ansvar för all hjälpa till att på olika sätt lösa konflikten i (vpk): Jag beklagar att utrikesministern inle anserdet vara lönt alt svara pä den fråga jag har ställt om diplomatiskt erkännande- i varje fall inte direkt, I det välskrivna och välformulerade anförande somutrikesministern läste upp har vi ju det indirekta svaret. Han anser heltenkelt alt regeringen i sitter där på så att säga vietnamesiskabajonetter. Det var ju andemeningen i det anförande som utrikesministern lästeupp. Regeringen sitter inte där med folkets stöd utan med stöd av enockupationsmakt. Regeringens inställning i det här fallet är ju märklig medtanke pä elt annat exempel som har inträffat i utrikespolitiken och ivärldshistorien, den tanzaniska invasionen i , om man får kalla den så.Det skulle vara intressant all få veta vilka diplomatiska förbindelser vi harmed regeringen i och när i så fall de upprättades. Jag menar att princip är princip. Den princip som gäller idel ena fallet bör också gälla i det andra. Och där har vi dessa tre kriteriersom alltid åberopas. Jag kan inte se att utrikesministern i sitt anförande pånågot sätt har vederlagt att de kriterierna föreligger när del gällerKampuchea. Man talar om alt strider pågår, och det är klart all mankan göra det så länge som dessa olika motslåndsgrupper, antingen de kallar sigvita eller röda, får stöd utifrån, från . Det är möjligt att gå in ochut över gränsen där. Man kan hindra folk från - det framgick också av AnitaGradins anförande - att flytta tillbaka till , därför alt det ligger iens intresse att hålla dessa flyktingar kvar. Det legaliserar ju ensuppträdande. Då får vi de här förhållandena, och där borde den svenskaregeringen klart ta ställning och inte på det här sättet försöka slingra sigundan absolut klara fakta, att kriterierna för erkännande är uppfyllda. Det finns inte mycket att tillägga. Jag villbara gärna säga att jag tycker alt det kanske mest glädjande i den här debatten har varit utrikesministerns klararedogörelse för ställningstagande till de politiska förhållandena i . I och för sig kan man tveka alt utrikesministern har redogjort för delta tidigare och alt han inte skulle behöva göra det , men jag viil gärna uttrycka min glädje över alt just sådana här deklarationer återupprepas. Det finns nämligen en tendens 146 hos länder och folk i världen attefter en lid vänja sig vid och acceptera förhållandensom de till alt börja med hade reagerat kraftigt emot. Det har i samband medryssarnas intåg i dragits paralleller med vad som hände iTjeckoslovakien, Jag tror att just en sådan här klar ny deklaration tjänar detändamålet att man får klart för sig att vi från svensk sida inte - hur lång tidsom än går - kommer alt acceptera ett maktövertagande som skett med militäraåtgärder i form av ockupation, därmed förhindrande folket i fråga att självtvälja och besluta om sin framtid. Överläggningen var härmed avslutad. Om svetisk protest mot visst kvinnoförtryck § 4 Omsvensk protest mot visst kvinnoförtryck Utrikesministern erhöllordet för att besvara (vpk) anmälda fråga,1979/80:201, och anförde; har frågat mig vilka åtgärderregeringen är beredd all vidta för alt i olika internationella sammanhangproteslera mot "hemgiftsdöden". Indiska massmedia har pä senare tid alltmer uppmärksammatatt nygifta kvinnor i åtskilliga fall har påträffats ihjälbrända eller fysisktmisshandlade. Händelseförloppet har inte alltid kunnat fastställas, rnen delsynes klart att bakgrunden ofta har varit osämja mellan makarnas familjer omhemgiftens storlek. Kvinnoorganisationer liksom ledande skribenter i harreagerat mot dessa förhållanden och krävt såväl en striktare tillämpning avgällande lag som lagändringar för att förhindra sådana våldshandlingar.Flertalet indiska politiska partier har gjort uttalanden mot hemgiftssystemet isina valmanifest. De grymma sedvänjor som enligt dessa uppgifter alltjämtförekommer på sina håll i är för oss svårbegripliga, och del är inteheller lätt för oss alt få en klar bild av det som faktiskt sker. Självfalletkänner vi avsky inför våldshandlingar av detta slag, och denna syn delas avtongivande grupper inom , Det finns också uppenbarligen en vilja hosdessa grupper att komma till rätta med problemen, och vi hoppas givetvis alt deskall bli framgångsrika i sina strävanden. Våra möjligheter att från svensk sida förändra dennagrymma sedvänja är av naturliga skäl mycket srnå. Men på samma sätt som vi i FNoch på annat sätt vänt oss mot omskärelse av kvinnor har vi ju anledning attsäga vår mening om det uttryck för kvinnoförtryck sorn ;z aktualiserati sin fråga, INGA (vpk): Jag ber alt få lacka för svaret. bränns i tusentals unga kvinnor ihjäldärför att deras föräldrar inte kan betala den hemgift som mannen och hansfamilj kräver. Myndigheterna har blundat för dessa mord, men börjarprotesterna mot den grymma sedvänjan alt komma. Kvinnoförtrycket tar sig olikauttryck. Om svensk protest mot visst kvinnoförtryck "Hemgiftsdöden"i är ett exempel på ett brutalt kvinnoförakt. Omfattningen av den s. k.hemgiftsdöden är stor och har ökat . 1975 brändes 350 kvinnor ihjäli . dog 4 000 av brännskador pä sjukhuset i , och av dessavar det 2 000 unga nygifta kvinnor. För varje anmält fall finns 100 som tystasned eller aldrig upptäcks. Kvinnornas status är låg överallt i världen. För inte sålänge sedan diskuterades omskärelse av kvinnor här i kammaren. Det är ocksåexempel på grovt brott mot kvinnor. Kvinnorna i bl. a. är ekonomiskt istort sett helt beroende av männen, och äktenskap i bl. a. och äratt betrakta som en affärsuppgörelse. av giftermålen i går genomföräldrarna och i anlitas s. k. äktenskapsmäklare i nära hälften av allaäktenskap. Hemgift är förbjuden enligt lag i , menseden har numera spridit sig långt ner i medelklassen. Frågan om"hemgiftsdöden" handlar inte bara om mord pä kvinnor. Hela frågan omhemgift hänger samman med hur kvinnan värderas - med kvinnans ställning överhuvud taget. Hemgiftssystemet är diskriminerande och måste stoppas, och dehemgiftsmord som är en följd av hemgiftssystemet måste stoppas och fråganaktualiseras i internationella organ. Det är mot bakgrund av detta jag harfrågat vad man ämnar göra för att förhindra ytterligarehemgiftsmord. Det sägs i svaret att möjligheterna att påverka dennafråga är mycket smä, men det finns ändå en möjlighet att agera internationellt.Jag tycker att skrivningen "har vi ju anledning" är flytande. Jagskulle vilja fråga om regeringen verkligen tänker göra något. Med andra ord berjag att få en garanti för att regeringen verkligen kommer att la upp frågan iinternationellt sammanhang. Om svaret på denna fråga blir ja, tolkar jag svaretpå min fråga som positivt. Allra sist skulle jag vilja fråga hur regeringen ser påsjälva hemgiftssystemet. Tänker regeringen också bekämpa detta iinternationellt sammanhang? Jag hoppas verkligen att skalluppfatta både del svar jag givit och det jag tänker ge nu som positiva. Jagtror inle att det råder någon som helst oenighet oss emellan om att detta är enohyggligt grym sedvänja. Det är som sade inte bara grymheten i sigsjälv som det handlar om utan det gäller också det kvinnoförakt som dennasedvänja är ett uttryck för. Det handlar ju om sedvänjor i ett annat land. När det hargällt kvinnlig omskärelse har vi ändå ansett oss böra aktualisera saken i FN,vilket vi har gjort. Hemgiftsproblemet har naturligtvis varit känt , mendet har blivit ett aktuellt politiskt problem . Jag menar att det börvara regeringens skyldighet att så snart något rimligt tillfälle ges la uppsaken. Överläggningen var härmed avslutad. § 5 Om den svenska flyktinghjälpen Utrikesministern erhöllordet för all besvara () anmäldainterpellation, 1979/80:93, och anförde: har ställt tre frågortill regeringen rörande den svenska flyktinghjälpen: Villutrikesministern lämna en redogörelse för vilka åtgärder som Sverigevidtagit för att bistå flyktingar? Vilka planerhar för att öka och effekfivisera hjälpen till flyktingarna? Vilka insatserplanerar regeringen för att hjälpa flyktingarna pä ? Mellan 10 och 12 miljoner människor världen över är i dagatt betrakta som flykfingar. Ca 4 miljoner av dessa människor finns i ,ungefär lika många i och ca 2 miljoner i . Flyktingarna finnsalltså huvudsakligen i de delar av världen där man har problem med atttillgodose de egna medborgarnas mest elementära behov. Flyktingproblemen i världen har, som , allvarligt försvårats . Delta gäller framför alltSydostasien och . Stor uppmärksamhet har ägnats olikaflyktinggrupper i , först des. k. båtflyktingarna och flyktingarfrån , för vilka hjälpsatsningarna har varit större än för kanskenågra andra grupper. De afrikanska flyktingproblemen har rönt mindreuppmärksamhet, både opinionsmässigt och i fråga om bidrag. Ändå utgörflyktinggrupperna i de största i världen näst efter palestinierna. Till en redan allvarlig situation kommer också ca enhalv miljon flyktingar från som befinner sig i . Som svar på fråga, om vilka åtgärderSverige vidtagit för att bistå flyktingar och vilka planer som finnsför att öka och effektivisera hjälpen, vill jag erinra om attSverige har varit en av de tre fyra största bidragsgivarna tillFN:s flyktingverksamhet. Därutöver har kanaliserat stora bidrag direkttill länder som tar emot flyktingar, inte minst frontstaterna i södra ,och vidare lämnat bidrag till befrielserörelser och enskilda organisationer somverkar i berörda länder. Val av kanal har bl. a. gjorts med utgångspunkt iönskemålet om effektivaste möjliga hjälp till flyktingarna, I flertalet fallföljs insatserna upp av ambassaderna och SIDA:s biståndskontor, och regelbundnaprojektdiskussioner förekommer med FN:s flyktingkommissarie. Röda korset ochföreträdare för andra organ. /79 anslogs ca 210 milj. kr. förflyktingverksamhet, vilket innebar en ca 25-procentig ökning i förhållande tillföregående budgetår. Av dessa medel avsåg över 100 milj. kr. , 38 milj.kr. Palestinaflyktingarna, ca 20 milj. kr. och ca 15 milj. kr. Om den svenska flyktinghjälpen Om den svenska flyktinghjälpen Innevarande budgetår har hitfills ca 275 milj. kr.utbetalats eller utlästs för flyklinginsatser utanför vårt land. Det är inleosannolikt att bidragen totalt delta budgetår kan komma alt uppgå till ca 300milj. Förutom hjälp via biståndsanslaget för en generöspolitik när del gäller att la emot flyktingar här i . Den s. k.flyktingkvoten är under innevarande budgetår mer än dubbelt så stor sorn under denärmast föregående budgetåren och uppgår till 3 250 personer, av vilka ca 2 000avser s, k, båtflykfingar. Dessutom tar emot stora grupper avflyktingar som på eget initiativ tar sig till vårt land och som av politiskaskäl tillåts stanna. I anslutning till fråga omregeringens planer för att hjälpa flyktingarna på vill jag erinraom att SIDA i sina senaste petita ger stort utrymme åt behoven av ökadeinsatser bland flyktingar i regionen. I den framlagdabiståndspropositionen utlovas också ökade insatser på detta område. Regeringen har tidigare detta budgetår anslagit sammanlagt24 milj. kr. för detta ändamål, av vilka 8 milj. kr. till , 5 milj. kr.till , 10 milj, kr, till och 1 milj, kr, till , Medanledning av den fortfarande besvärliga flyktingsituationen i regionen räknarjag med fortsatta stora insatser för de berörda länderna. MARGARETHAAF (); , som skulle ha varit barnensår, blevpå ett ohyggligt sätt också flyktingarnas. Först nådde oss skakande bilder ochberättelser om de hundratusentals flyktingarna frän , de s. k.båtflyktingarna, och sedan, efter invasion i , blev världensuppmärksamhet riktad rnot de nödlidande människorna i och iflyktinglägren i . Den tragiska utvecklingen i har nästan skymtsituationen i andra delar av världen. har också svåra flyklingproblernsom en följd av konflikter och förtryck av mänskliga rättigheter. I ,, och finns det långt över en miljon flyktingar, isödra likaså. Det är mot denna bakgrund jag ställt mina frågor tillutrikesministern, och jag ber att få tacka för den redogörelse för de svenskaflyktinginsatserna som svaret innebär. Jag menar att del är angeläget förriksdagen alt få en sådan här redogörelse. Då regeringsbeslut om katastrofhjälpoch flykting-hjälp fattas , blir det svårt att få ensamlad bild av de svenska flyktinginsatserna, TiUutrikesministerns svar vill jag göra två kommentarer. Jag är glad att utrikesministern utlovar ökade insatsertill flyktingarna på . Det finns ingenting som tyder på attEritreakonflikten skall få en snar lösning. Situationen i Ogaden är fortfarandespänd, och enligt tidningsuppgifter uppgår de somaliska flyktingarna till näraen miljon. Situationen för flyktingarna blir desto svårare som länderna päAfrikas horn hör till jordens fattigaste. Min andrasynpunkt har att göra med möjligheter att påverka andra länder att ställa upp i det internationella flyktingarbetet.Av en redogörelse från UD:s u-avdelning framgår alt uppföljningen av debidragsutfäslelser som gjordes vid den särskilda bidragskonferens som FN:sgeneralsekreterare anordnade för all fä in pengar till hjälpprogrammet förKampucheaflyktingarna, i och utanför , blivit utomordentligt dålig.Utfästelserna uppgick till totalt 200 milj. kr. Utvecklingen efter konferensenvisar att endast ca utbetalats per ochalt såväl FN:s som Röda korsels insatser hotas att allvarligt bromsas upp ominte ytterligare medel inflyter . Min fråga till utrikesministern är: Vad kan göraför att söka påverka andra länder att honorera sina utfästelser, att över huvudtaget fä i gång denna hjälpinsats? Jag vill tillfoga att till skillnad frän jag att del är utomordentligt viktigt att agerar i samverkan medinternationella organisationer i en situation dä en främmande invasionsarmébefinner sig på jord. Om den svenska flyktinghjälpen har begärt enredogörelse, jag har lämnat den, och hon har uttryckt sin tillfredsställelsemed all det skedde. Därför har jag i och för sig inte så mycket att tilläggautöver att försöka svara på hennes fråga vad kan göra för att få andraländer att också ställa upp. Till att börja med kan man slå fast att även om Sverigeför en generös flyktingpolitik i den meningen att vi tar emot ett stort antalflyktingar - det rör sig om 6 000-7 000 - lämnar vi också bidrag tilldels egna flyktingprogram i regioner som berörs, dels de internationellaflyktingprogrammen. Men det är självfallet också andra länder som gördetsamma. Här föreligger behov av att de internationellaorganisationerna - jag tänker då framför allt på -kan arbeta litet mera långsiktigt. Därför behöver man också utfästelser ombidrag som är mer långsiktiga, som inle bara gäller i taget. Det ärelt exempel på ett område där genom all självt föregå med gott exempelhar försökt att få andra länder med sig och därigenom också försökt atteffektivisera det internationella flyktingarbetet. Tyvärr har vi inte lyckats iall den omfattning vi skulle önska. Men jag tror all det å andra sidan inteheller är möjligt för alt egentligen göra så myckel mer på det härområdet än vi redan har gjort. De siffror sorn nämner- 200 milj. kr.i utlovat stöd och 40 milj. kr. i utbetalat stöd - är en relation som dessvärre dyker upp i olika internafionella hjälpsammanhang. Når det gällerKampucheaflyktingarna beror förhållandena delvis på det som den tidigare debattenom situationen i har berört, nämligen svårigheterna att utnyttjagjorda utfästelser, att omsätta den vilja till biståndsinsatser som härfaktiskt finns i praktiskt arbete. Vilka de svårigheterna är har vi redandiskuterat ganska utförligt. Om regeringsinitiativ i den kurdiska frågan MARGARETHAAF (): är en stor biståndsgivare iinternationella sammanhang, vilket jag tycker är bra, och det medför också enmöjlighet och elt ansvar för oss att söka påverka andra länder så att deninternationella hjälpen blir effektiv. Jag tror att vi är helt överens om attvi måste utnyttja de möjligheter vi har att t. ex. stödja FN:s flyktingkommissariatäven på del administrativa planet för att kunna få till stånd en effektivinternationell hjälp. Överläggningen var härmed avslutad. §6 Om regeringsinitiativ i den kurdiska frågan Utrikesministern erhöll ordet för all besvaraOswald (vpk) anmälda interpellation, 1979/80:103,och anförde: har i en interpellation frågat mig: År regeringenberedd att i samarbete med andra stater, t. ex. de neutrala eller deskandinaviska, ta initiativet till att föra fram den kurdiska frågan till för de mänskliga rättigheterna och andra speciella organ som arbetarmed politiskt och kulturellt förtryck och diskriminering? Är regeringenberedd att ta initiativet till all sammankalla en internationell kongress ilikhet med den typ av kongresser som ägde rum under dagar, föratt granska de länders politik som utsätter det kurdiska folket för förtryck:Turkiet, , och ? 3, Är regeringenberedd att, i likhet med de insatser som tidigare gjorts och görs förbefrielserörelser i t, ex, , även stödja kurdiska, demokratiska ochprogressiva organisationer rned bistånd samt medverka till all ett kurdisktinformationskontor inrättas i ?