prot · G30977 · 1979-12-31 00:00:00 — Riksdagensprotokoll 1979/80:77 Förhandlingarnaleddes av förste vice talmannen. § 1 Upplästes följande inkomna skrivelse: Undertecknad anhåller härmed om att bli befriad frånuppdraget som ordinarie ledamot av socialförsäkringsutskottet. Kammaren biföll denna anhållan. § 2 Anmälan om kompletteringsval till utskott FÖRSTE VICE TALMANNEN: Som ny ledamot i finansutskottet efter harsocialdemokratiska riksdagsgruppen anmält . Som ny ledamot isocialförsäkringsutskottet efter har socialdemokratiskariksdagsgruppen anmält . Som ny suppleant i socialförsäkringsutskottetefter har socialdemokratiska riksdagsgruppen anmältLars-Erik . Förste vice talmannen förklarade valda till ledamot i finansutskottet () ledamot i socialförsäkringsutskottet () suppleant i socialförsäkringsutskottet () § 3 Justerades protokollet för . § 4 Föredrogs men bordlades åter Socialutskottetsbetänkande /80:24 betänkande 1979/80:15 § 5Anmäldes och bordlades Proposition 1979/80:78 med förslag till lag omskyldighet för utländska kärande att ställa säkerhet för rättegångskostnader,m. § 6 Anmälan av interpellationer Anmäldes och bordlades följande interpellationer som ingivits till kammarkansliet 1979/80:132 av (vpk) tilljordbruksministern om skärpta säkerhetskrav vid kärnkraftverken: Den utredning om '"effektivareberedskap" som lagts fram av strålskyddsinstitutet (SSI) och som sänts påremiss av visar tydligt att de nuvarande säkerhetsåtgärdernavid de svenska kärnkraftverken är helt otillräckliga. Detta har också tydligtuttryckts av jordbruksministern i samband med offentliggörandet. har emellertid varit långt ifrån enig i sinbedömning av hur snabbt de nödvändiga, nya bestämmelserna skall träda i kraft.Den har inte kunnat samla sig till ett enigt uttalande i frågan utan hänskjutitden till regeringens bedömande. Bakom oenigheten ligger av allt att dömataktiska hänsyn till vad som kan påverka resultatet i den kommandefolkomröstningen. Kärnkraftinspektionen, socialdemokraterna, . TCO ocharbetarskyddsstyrelsen har enligt pressuppgifter inte velat gå med på att SSIdirekt skall kräva strängare bestämmelser. Det är framför allt när det gälleromfattningen av skyddszonen runt reaktorerna och utdelning av jodtabletter inomdenna skyddszon som man inte velat gå med på direkta beslut. Enligtexpertutlåtanden måste den tidigare skyddszonen med radie ökas till 40-80km och jodtabletter utdelas till befolkningen inom hela denna nya zon. Det ärklart att ett direkt ställningstagande med den innebörden skulle göramänniskorna inom dessa områden mera medvetna om kärnkraftens risker än vad somnu är fallet. Det har de som vill se en utbyggnad av kärnkraften i intevelat riskera, och därför har de endast kunnat gå med på att överlämna frågantill regeringen. Så mycket större ansvar har därmed lagts på regeringen.Tänker man inom medverka till det döljande av fakta som SSI:sagerande i det här fallet innebär? Eller tänker man snabbt fatta de nödvändigabesluten och se till att de verkställande myndigheterna, i första handlänsstyrelserna, får de direktiv och de resurser som är nödvändiga för att en"effektivare beredskap" vid de svenska kärnkraftverken skallbli genomförd? Jag villdärför fråga jordbruksministern: Anser jordbruksministern att det är korrekt handlat av SSIatt fördröja frågan genom att inte direkt ta klar ställning? Vilka åtgärder tänkerjordbruksministern vidta för att de fakta som finns i utredningen snarastkommer till allas kännedom, framför allt till deras kännedom som direkt berörs? Kommer jordbruksministern att medverka till att ettregeringsbeslut i frågan fattas före folkomröstningen? 1979/80:133 av (vpk) tilljustitieministern om skadeståndsansvaret vid kärnkraftsolyckor: Ansvaret för verkningarna avkärnkraftsolyckor skiljer sig från vad som gäller för annan verksamhet isamhället. De som äger och driver kärnkraftverk är inte skadeståndsskyldigaför mer än ett visst belopp. Följaktligen behöver de inte heller tecknaförsäkringar för mer än detta belopp. Därefter är staten, dvs. skattebetalarna,skyldig att träda in och ta skadeansvar för ytterligare en viss summa. Blirskadorna ännu större träder en internationell konvention i kraft som innebäratt OECD-staterna tar ansvar till ett ännu högre, men maximerat belopp.Kostnaderna utöver detta maximum ersätts inte, utan summan fördelas då mellande skadelidande med sänkta belopp som följd. Sådana är de nuvarande bestämmelserna, och de har funnitssedan 1968, dåden lag som reglerar dessa frågor stiftades. Det äratomansvarighetslagen, som föregicks av diverse utredningar och internationellaöverenskommelser. De belopp som gäller enligt ovan är 50 milj. kr. i ansvar förägarna, 350 milj. kr. för svenska staten och 600 milj. kr. Man kan fråga sig varför vi har fått dessa särbestämmelser inomkärnkraftsområdet, vilka markant avviker från vad som är vanligt förindustriell och annan jämförbar verksamhet. Svaret ligger i att de ansvarigaredan på 1960-talet hade fullt klart för sig att användandet av kärnkraft varförknippat med så stora risker och skadeverkningar att en speciell lagstiftningvar nödvändig. Det vanliga försäkringssystemet räckte helt enkelt inte till.Försäkringsbolagen klassade tidigt kärnkraftsolyckor som "forcemajeure", dvs. något som låg utanför deras möjligheter att ta ansvar för,jämförbart med krigshändelser. I försäkringsbolagens allmänna bestämmelserfinns detta klart uttryckt under , där detstår: "Ersättning lämnas inte för skada på egendom eller vidskadeståndsskyldighet, då skadan direkt eller indirekt orsakats av atomkärnreaktion,t. ex. kärnklyvning, kärnsammanslutning eller radioaktivt sönderfall. "Detta undantag finns inskrivet i alla vanliga försäkringar, t. ex.hemförsäkringar. Vad innebär nu detta i praktiken? För att ta denekonomiska sidan först, betyder det för ägarna till kärnkraftverk att deslipper undan stora försäkringskostnader. Premien för den50-miljonersförsäkring som de är tvungna att betala är i förhållande tillförsäkringssumman den högsta som förekommer. Den är nu . och aggregat.Om de skulle vara tvungna att betala premie för maximibeloppet 600 milj. kr.,som i sig självt är långtifrån tillräckligt, skulle deras kostnader stigakraftigt. Vi har här således ytterligare ett exempel på att kärnkraftensverkliga kostnader smygs undan och belastar andra områden. Om kostnadernaöverstiger 600 milj. desjälvfallet kommer att göra vid en stor olycka, blir det de skadade somtillsammans får bära kostnaden genom att minskade ersättningar eller extraskatteuttag tillämpas. Det bör också uppmärksammas att - genom att Sverigegenom är anslutet till den internationella poolen för dessa försäkringar- svenska staten blir skyldig att gå in och solidariskt dela på kostnaderna förkärnkraftsolyckor också inom andra delar av . Man väntar sig nu betydligthögre ansvarssummor , eftersom en översyn pågår och man därvidär medveten om att beloppet 600 milj. kr. som sattes är alldelesför lågt. Den moraliska sidan av saken är att de som fattadebesluten om kärnkraftens utbyggnad i var väl medvetna omvilka krafter, risker och kostnader de handskades med. Atomansvarighetslagenkom till med den klart uttalade förutsättningen att kärnkraften var någontingspeciellt, med större risker och svårare konsekvenser vid eventuella olyckor änandra verksamheter i samhället. Det sades också klart och tydligt i deresonemang som fördes i samband med lagstiftningen att det var nödvändigt attavlasta kärnkraftsindustrin de stora kostnader som ett strikt skadeansvarskulle innebära. Den skulle annars inte kunna utvecklas på det sätt som ansågsönskvärt. Alla dessa fakta strider uppenbart mot vad som framförs idebatten. De strider mot vad som framförs dels av dem som säger att deingenting visste om kärnkraftens risker och kostnader närbesluten fattades, dels av dem som förringar dessa risker och lämnartvärsäkra uppgifter om kostnaderna. Inför folkomröstningen om kärnkraft är det viktigt attallmänheten får saklig information om dessa förhållanden. Det är ettlivsviktigt intresse att de som kan komma att beröras av en kärnkraftsolyckavet att deras försäkringsskydd är ordnat på ett tillfredsställande sätt. Somdet nu är, är det uppenbart att de som kan drabbas själva får stå förskadekostnaderna, indirekt eller direkt. Det är också otillfredsställande meden lagstiftning som överför ansvaret för en farlig verksamhet från den sombedriver den till det allmänna. Den utredning som tillsatts för att se överlagarna på atomområdet, atomlagstiftningskommittén (ALK), arbetar inte medinriktning på att ta fram några uppgifter eller ge några uttalanden förefolkomröstningen. Det är därför regeringens, framför allt justitieministerns,skyldighet att se till att bestämmelserna i lagstiftningen på detta viktigaområde kommer till allmänhetens kännedom före . Jag villdärför fråga justitieministern: Anser justitieministern att den ordning som gällerför skadeståndsansvar inom kärnkraftsområdet är tillfredsställande? Anser justitieministern att den maximisumma på 600 milj.kr. som satts upp är tillräcklig för att täcka kostnaderna för en svenskreaktorolycka? Anser justitieministern dessa fakta så viktiga att de börkomma till allmänhetens kännedom före folkomröstningen för att underlättaväljarnas ställningstagande? Vilka åtgärder tänker justitieministern i så fall vidtaför att informera svenska folket om dessa förhållanden? § 7 Meddelande om frågor Meddelades att följande frågor framställts 1979/80:303 av () till industriministernom det planerade fjärrvärmesystemet i : har på uppdrag avregeringen gjort en utredning om fjärrvärme i . Ett avutredningens alternativ är att bygga ett större koleldat kraftvärmeverk vid bl.a. Himmerfjärden. Detta alternativ torde komma att motsättasig. Även utredningens huvudförslag, det s. k.referensalternativet, bygger på användning av kol med dess krav på storainvesteringar för att erhålla en ur miljösynpunkt acceptabel kol- ochaskhantering. Vid remissbehandlingen föreslog AB ochsenare även att ett värmeverk med förgasningsteknik bordeövervägas. Ur miljösynpunkt erbjuder förgasningstekniken stora fördelar. Med anledningav det anförda vill jag fråga industriministern: Kommer statsrådet att låta utreda även alternativetförgasningsanläggning innan definitivt beslut tas om fjärrvärmesystem iStorstockholmsregionen? 1979/80:304 av () till statsrådet om informationen till invandrarna om folkomröstningen omkärnkraft: I samband med folkomröstningen omkärnkraft kommer informationen om de tre alternativen att på olika sättförmedlas till den svenska allmänheten. En viktig målgrupp i detta sammanhangär invandrarna, som enligt riksdagsbeslut får delta i folkomröstningen.Invandrarorganisationer-na har också i skrivelse till regeringen påtalat behovetav information. har ett betydande ansvar, liksom de trekampanjorganisationerna. Det är nödvändigt att de olika invandrargrupperna påsamma sätt som svenska medborgare får en tillfredsställande information om ochmaterial kring folkomröstningens alternativ och också om hur folkomröstningenrent praktiskt går till. Därför är det oroande - också från demokratisksynpunkt - att invandrarverkets styrelse nu efter påtryckningar från linje 2dragit in en del av sitt informationsmaterial. Denna förhalning kan få mycketnegativa konsekvenser för invandrarnas möjligheter att själva ta ställninginför folkomröstningen. Jag villdärför fråga energiministern: Anser statsrådet att informationen till invandrarna omfolkomröstningen om kärnkraft har handlagts på ett tillfredsställande sätt? 4 februari1980 1979/80:305 av ()till statsrådet om förbud mot direktverkande eluppvärmning: Meddelande om Det finns i - om deklarationerna inför folkomröstningen är frågor riktiga - en klar majoritet för attdirektverkande el skall förbjudas vid uppvärmning.Jag vill därför fråga energiministern när ett regeringsförslag § 8 Kammaren åtskildes .