prot · G30983 · 1979-12-31 00:00:00 — Riksdagensprotokoll 1979/80:83 Förhandlingarnaleddes av tredje vice talmannen. § 1Justerades protokollet för den 4 innevarande månad. Om planerad omorganisation av postområden i § 2 Omplanerad omorganisation av postområden i Kommunikationsministern erhöll ordet för att besvara () anmäldafråga, 1979/80:287, och anförde: har med hänvisning till en avpostverket genomförd utredning om de s. k. små postområdena frågat om jag villmedverka till att en förändring, som enligt utredningen berör , intekommer till stånd. Statsmakterna fattade beslut om ny organisationför postverket. Beslutet innebar bl. a. en väsentligt utökad delegering avansvar och befogenheter från central till regional och lokal nivå. I beslutetslogs även fast att postverket som affärsdrivande verk har att utföra sina avstatsmakterna fastlagda åligganden inom ramen för de intäkter verket kan uppnåpå marknaden. Vidare beslöts att det skulle ankomma på postverket att fattabeslut om indelningen i postområden, klassificeringen av postkontor samt dendetaljerade utformningen av lokalförvaltningens organisation. nya organisation medförde omfattandeförändringar, vars alla konsekvenser inte kunde överblickas förbeslutet. Jag finner det därför naturligt att postverket fortlöpande prövarmöjligheterna att bättre anpassa sin organisation till verkets uppgifter inomramen för de av statsmakterna fastställda riktlinjerna. Som ett led i dennaverksamhet har postverket utrett ändamålsenligheten hos de minsta av landets 59postområden. Den nuvarande indelningen i postområden bygger påbedömningar om vilka resurser ett postområde måste haför utförande av administrativa arbetsuppgifter som handläggande avorganisations-, rationaliserings- och personalfrågor. Utvecklingen inom dessaområden har varit mycket snabb, och kraven på kunnandeoch specialkompetens hos den administrativa personalen har ökat snabbt. Inteminst medbestämmandelagen och anslutande regler ställer helt nya krav. För att delegering till ett postområde skall vara möjligmåste detta ha erforderliga resurser. De minsta postområdena måste förstärkasavsevärt för att klara de tänkta uppgifterna. Alternativen kan vara att minskaantalet postområdeneller att inte delegera lika mycket som ursprungligen förutsatts. Postverkethar ännu inte fattat beslut i dessa frågor. Om planerad omorganisation av postområden i GUNNAROLSSON (s): Jag vill först tacka kommunikationsministern för svaret. Den fråga som jag har tagit upp kan kanske vid förstapåseendet verka ganska oskyldig. Men det är tydligen nu som planerna läggsfast, och den allmänna uppfattningen i västra och norra äratt det som utredningen föreslår till varje pris måste förhindras. Och det ärhär som jag vädjar till statsrådet om medverkan. I invigdes så sent som den 20 november förra åretnya lokaler för postens administration. Detta innebar ett lokaltillskott på 700m och krävde en investering på i runda tal 5,5 milj. kr. Dessa nya lokalertillkom för att i första hand tillgodose den administrativa enheten förpostområdet. Jag vill också för statsrådet nämna att det nyapostområdet, omfattande de kommuner i och som jag har angetti min fråga, har funnits så som från alltså underbara fid. Statsrådet säger i sitt svar att de minsta postområdenaavsevärt måste förstärkas för att klara de tänkta uppgifterna. Men så sent somför skedde alltså en förstärkning av detta område. I dagens svåra ekonomiska situation vill vi helst undanbeoss denna typ av tvära kast i offentliga verk. Det måste väl ändå, herrkommunikationsminister, betecknas som ett slöseri med allmänna rnedél attefter bara slå sönder en väl fungerande organisation, som vivet att ett antal -enligt uppgift tolv - kvalificerade tjänstemannatjänsterförsvinner från . Vad vi i västra och norra har reagerathårdast på, det är när utredarna låter flera postområden, som är betydligtmindre än , stå kvar och hävdar att postområde är en konstruktion.Och om man studerar kartan från i söder fill i norr, så är det klartatt man lätt får ett intryck av att postområde är en konstruktion. Men iverkliga hvef fungerar denna konstrukfion utmärkt och bör inte efter ett årsuppbyggnad slås sönder. Vi som bor i västra och norra är bereddaatt kämpa för att få behålla vårt postområde. Jag hoppas innerligt attstatsrådet här vill ge mig ett besked om att statsrådet är beredd att stödjaoss i den kampen. Jag vill säga till att jag ialla situafioner är beredd att lyssna och försöka inta en så saklig ståndpunktsom möjligt. Jag vill av förklarliga skäl inte föregripa ett beslut som ännuinte fattats av postverket, utan jag har bara lyssnat och lärt av vad herrOlsson haft att säga. Jag är tacksam för statsrådets deklarationatt statsrådet inte bara har lyssnat utan kanske också lärt en del. Detta ärnämligen en fråga som engageraralla i vår bygd. Det är nu man lägger fastplanerna, och det är alltså nu vi kräver en benägen medverkan frånstatsmakternas sida. Jag har inte en sportslig chans att på de få minuter somhär står till buds närmare redogöra för den 15 sidor långa promemoria somtillställts postens regionförvaltning i . Men jag vill konstatera attArvika postområde, som jag angett i min fråga, utgörs av fyra kommuner iVärmland och tre kommuner i . Här finns f. n. 375 tjänster inrättade.Totalt är ca 500 personer anställda. Enligt den senaste räkningen är antalethushåll strax över 44 000. Vi anser att postverket i vårt område har en i hög graddecentraliserad service- och försäljningsorganisation, och den vill vi behålla.Nu hoppas jag verkligen att statsrådet efter att ha lyssnat till detta ocksåmedverkar till att vi får behålla den organisation vi har. Kan vi få enförsäkran om det? Om statsbidrag till enskild väghållning Jag kan aldrig försäkra att jag skall ingripai handläggningen av en fråga innan beslut fattas av ett av våra verk. Då voredet kanske risk för att konstitufionsutskottet drog mig i håret, och det villvi väl ändå inte, , att jag skall råka ut för. Jag är medveten om att konstitutionenförbjuder ett statsråd att gå in i ett verks planering. Men eftersomplaneringen har startat nu och utredningen presenterat sitt förslag är det väländå hög tid att statsrådet avger en viljeyttring och klargör sin personligainställning till den föreslagna omorganisationen. Det är bara det vi kräver idagens läge. Överläggningen var härmed avslutad. §3 Om statsbidrag till enskild väghållning Kommunikationsministern erhöll ordet för attbesvara () anmälda fråga, 1979/80:299, ochanförde; har frågat mig om jag är bereddatt medveriva fill en generösare tolkning än den som tillämpas vid beviljandetav statsbidrag till enskild väghållning. Enligt innebär tillämpningenav den förordning om statsbidrag till enskild väghållning som gäller fr. o. m.i år en skärpning i förhållande till tidigare tillämpning. Den nya förordningen om statsbidrag till enskildväghållning grundar sig på beslut med anledning av den översyn avbidragsformerna som tidigare begärt och som redovisades i proposition1978/79:100. Om statsbidrag till enskild väghållning till den nya förordningen harutfärdats av statens vägverk. Enligt huvudregeln skall en väg vara föratt bidrag skall utgå. Föreskrifterna medger dock - under vissa förutsättningar- att bidrag lämnas för vägar ned till 450 meters längd. tillämpadesen nedre gräns av 420 m. Det är alltså en förändring som vi talar om. Myndigheterna kommer att tillämpa de nya bestämmelserna påett generöst sätt. Det betyder bl. a. att en väg i glesbygd som har bidragmen som understiger den nya gränsen får behålla sitt bidrag. Att som menar även ta med sociala synpunktervid prövningen av bidrag till enskild väghållning finns varken förutsatt iförarbetena till eller i den förordning som vi diskuterar. Över huvud taget haringet av kommunikationsverken fått sådana åligganden. Det är andra myndighetersom har ansvaret för de sociala frågorna. tar som exempel ensjuk- eller folkpensionär som bor vid en enskild väg och som inte harekonomiska förutsättningar att klara vägunderhållet och därmed kanske tvingasflytta från sin bostad. Väghållningen för 450 m väg kostar ca . per år.Om nu bidrag skulle ha utgått hade det i mitt exempel utgjort . Jag tror för min del inte att någon tvingas flytta från sin bostad enbartpå grund av ett uteblivet bidrag om . Det tillhör vidare undantagen attendast en fastighet uppbär bidrag. Normalt finns flera fastigheter vid en väg,och dessa får då dela på både väghållningskostnaderna och eventuella bidrag. Sammanfattningsvis anser jag att bestämmelserna omstatsbidrag till den enskilda väghållningen är fullt rimliga. Tilläggas kan attvåra kommuner i många fall går in och tar över väghållningen eller på annatsätt bidrar till denna i de fall som de statliga bidragen inte räcker tilleller när särskilda sociala hänsyn måste beaktas. ARNEFRANSSON (c): Bakgrunden till min fråga om statsbidrag tillenskild väghållning är att tillämpningen av förordningen numera skärpts vidbeviljandet av bidrag. De tillämpningsföreskrifter som meddelats av statensvägverk innebär att en nedre gräns för våglängden skall gälla för skall erhålla bidrag. Också av svaret från kommunikationsministern framgåratt det blivit en viss skärpning i förhållande till tidigare. Det är emellertidinte fråga om en skillnad , vilket anges i svaret. Jag känner till exempeldär bidrag utgått även när det gällt vägar för vilka våglängden understigit de420 m som kommunikationsministern anger. Enligt min uppfattning är det felaktigt att låsastatsbidragsbestämmelserna så hårt vid ett exakt angivet antal meter. Det ärsom jag ser det nödvändigt att vid bedömningen också ta vissa sociala hänsyntill de människor som bor vid en väg som har ett lägre antal vägmeter än de 450som anges i föreskrifterna. Jag är medveten om att det är andra myndigheter somhar ansvaret för de sociala frågorna, men jag tycker ändå att dessa aspekterbör finnas med vid bedömningen. Låt mig,herr talman, anföra ett par exempel! Det ena exemplet gäller enfastighet till vilken det finns en väg med en längd av 450 m. Fastighetsägarenhar såväl traktor som snöplog, och han är vidare ung och frisk. Han erhållerföljaktligen statsbidrag. Det andra exemplet avser en fastighet som ligger vid enväg med en längd av 440 m. Ägaren till denna fastighet saknar kanske bådetraktor och snöplog. Han har dessutom svåra hjärtbesvär och är därförsjukpensionär. Vägen i det här exemplet är alltså 10 m för kort, och någotstatsbidrag utgår inte. Jag anser det som mycket angeläget att man även för sådanamänniskor bör skapa förutsättningar och möjligheter att bo kvar i sinafastigheter . Därför delar jag inte riktigtkommunikationsministerns uppfattning att det inte spelar någon roll ekonomisktsett för den enskilde om statsbidrag utgår eller inte. Enligt min uppfattninghar det betydelse i vissa fall. En positiv sak är emellertid att kommunikationsministernuttalar i svaret att myndigheterna kommer att tillämpa de nya bestämmelserna päett generöst sätt. Jag förutsätter då att de inte kommer att hänga upp sig påen eller annan meter när det gäller våglängden. Om de gör det, tillämpar de juinte bestämmelserna på det generösa sätt som kommunikationsministern anger isvaret. vill jag, herr talman, tackakommunikationsministern för svaret. Om statsbidrag till enskild väghållning Jag kan väl på ett sätt hålla med herrFransson. Det är bara så. att det alltid blir sådana här problem när man draren gräns. Hade man i stället satt gränsen vid 440 m, hade den sjuka personenfått statsbidrag. Men hade detta varit rättvist med tanke på den som har en 435m, 430 m eller väg? Någonstans måste man dra gränsen, men jag hoppasatt man inte skall behöva mäta alltför knappologiskt. Som sadehar jag också framhållit detta i svaret. Jag tackar kommunikationsministern för detkompletterande svaret. Det är värdefullt att det finns en viss flexibilitetnär det gäller den nedre gränsen för statsbidrag. Jag är fullt medveten om attdet oavsett vilken våglängd man väljer kan uppstå vissa problem, men jag troratt en generös tolkning skulle vara någonting positivt för de människor somannars skulle drabbas av att man exakt håller sig till den fastställda gränsei. Överläggningen var härmed avslutad. Om tidpunkten för projektering av nybyggnad för polis- ochkronofogdemyndigheterna i § 4 Omtidpunkten för projektering av nybyggnad för polis- och kronofogdemyndigheternai Jusfitieministern ordet för att besvara () anmälda fråga,1979/80:291, och anförde: har frågat mig när man frånregeringens sida avser att lämna klartecken för att sätta igång byggandet av en ny förvaltningsbyggnad för polis- ochkronofogdemyndigheterna i , Regeringen uppdrog åt byggnadsstyrelsenatt projektera en ny förvaltningsbyggnad i t, o, m, byggnadshandlingar.Enligt regeringens beslut skall objektet, som också påpekar i sinfråga, ingå i investeringsreserv och kunna utföras när detär lämpligt med hänsyn till sysselsättningsläget. Enligt vad jag har inhämtat är projekteringsarbetetavslutat. Byggnadsarbetena kan påbörjas efter det attbyggnadsuppdrag har lämnats. F. n. är arbetsmarknadsläget inte sådant att det ärmotiverat att påbörja byggnationen. Regeringen gör emellertid fortlöpandebedömningar av sysselsättningsläget, och så snart det är av arbetsmarknadsskälmotiverat med byggstart kommer regeringen att pröva om arbetena skall påbörjas. Jag är medveten om att polis- och kronofogdemyndigheternai är i behov av ändamålsenliga lokaler, och jag kommer därför att nogafölja ärendet. ARNEFRANSSON (c): Jag tackar justitieministern för svaret på min fråga. De lokaler som polis- och kronofogdemyndigheterna i sig av är av sådan beskaffenhet att byggandet av en nyförvaltningsbyggnad måste sättas i gång möjligt. Av justitieministerns svar framgår att regeringenfortlöpande gör bedömningar av sysselsättningsläget, eftersom projektettillhör investeringsreserv och skall utföras när behovföreligger med hänsyn till sysselsättningen på orten. Jag är medveten om attsysselsättningsläget inte är oroande för dagen, trots att antalet arbetslösabyggnadsarbetare i Nässjöområdet vid det senaste uppgick tilldrygt tio. Eftersom vissa mindre byggnadsarbeten kommer att avslutasunder och då antalet nya kända projekt som skall igångsättas ärlitet, är det nödvändigt att snara åtgärder vidtas när situationen försämras.Eftersom byggnadsarbetet kan igångsättas först efter det attbyggnadsuppdrag föreligger, anser jag det vara angeläget att regeringen inomde närmaste månaderna ger klartecken för projektet. Det skulle vara otillfredsställande,om vi hamnar i en situation där antalet arbetslösa byggnadsarbetare ökar ochvi inte utnyttjar möjligheten att starta byggandet av nya lokaler för polis-och kronofogdemyndigheterna. Från planeringssynpunkt skulle det därför vara angelägetom regeringen kunde ge klartecken för projektet , så attigångsättning kan ske . Jag är övertygad om att detta skulle varaden bästa lösningen, och jag utgår frän att justitieministern är beredd attmedverka till en sådan lösning. Slutligen, herr talman, vill jag understryka vikten av attpersonalen vid polis- och kronofogdemyndigheterna i möjligt färändamålsenliga lokaler att arbeta i, vilka uppfyller de krav på en godarbetsmiljö som personalen har rätt att ställa, inlägg föranleder ingen annankommentar Lån min sida än att jag upprepar att vi är överens om att det finnsbehov av bättre och mer ändamålsenliga lokaler för polis- ochkronofogdemyndigheterna i , Jag vill också upprepa att vi inom regeringen görfortlöpande bedömningar av sysselsättningsläget, och det är de bedömningarnasom avgör när byggnadsarbetena kan komma i gång. Om tidpunkten för förslag om den andliga vården vidsjukhus och kriminalvårds-anstalter Jag är medveten om att man från regeringenssida inte kan ge något mer exakt besked, men jag vill understrykadet viktiga i att man följer utvecklingen på arbetsmarknaden och att man, såsnart det finns indikationer på att sysselsättningsläget skulle försämras, gerklartecken för byggandet av de här lokalerna. Jag tar också fasta på attjustitieministern har angett i sitt svar att man följer den här frågan medstörsta uppmärksamhet, och jag noterar det med tillfredsställelse. Överläggningen var härmed avslutad. §5 Om tidpunkten för förslag om den andliga vården vid sjukhus ochkriminalvårdsanstalter m. m. Kommunministern erhöll ordet för att besvaraEvert () anmälda fråga, 1979/80:296, och anförde: har frågat mig när jag avseratt lägga fram proposition om den andliga vården vid sjukhus ochkriminalvårdsanstalter m. m. Det betänkande (Ds Kn 1979:2) om andlig vård vid sjukhus,kriminalvårdsanstalter m. m. som avlämnades har därefterremissbehandlats. Remissinstanserna var till övervägande del positiva till enpersonell förstärkning inom den andliga vården vid sjukhus ochkriminalvårdsanstalter. Däremot var man kritisk fill enskilda delar av deförslag som utredningen om andlig vård förde fram. Betänkandet kan därförenligt min mening inte utan ytterligare överväganden läggas till grund för förslagtill . Om en plan för utveckling av statens stöd till trossamfunden Utredningensförslag skulle också medföra starkt ökade kostnader såväl för statsverket somför kyrkofonden. Regeringen har i samband med höstens budgetarbete bedömt attutrymme för så stora kostnadsökningar inte fanns i det framlagdabudgetförslaget. Inom övervägs f. n. om vissa avutredningens förslag kan genomföras successivt och utan sådana organisatoriskaförändringar som förutsattes i betänkandet. Regeringen har i sitt förslag tilluppräkning av anslaget Bidrag till trossamfund öppnat en möjlighet härför.Skulle den nu antydda vägen att lösa den i och för sig angelägna frågan om enförstärkning av den andliga vården visa sig framkomlig, är det möjligt att ensärskild proposition i ämnet inte behöver föreläggas utan att jag iandra sammanhang kan återkomma med förslag. Jag ber att få tacka för svaret. Jag vill bara inledningsvis säga att vi från samhälletssida måste vara överens om att människor som är intagna på slutna anstalter harrätt till andlig vård. Vi som vistas utanför har ju de möjligheterna iden världvi lever i. Här har alltså samhället ett ansvar, och det finns en risk för drar ut när det gäller sådana här frågor och att inget resultatnås. har vi ett utredningsbetänkande som är gammalt.Remissinstanserna har gett sina svar. Det borde vara möjligt att ganska snartfå fram en proposition. Det är klart att jag också kan ha förståelse för att dethär är en ekonomisk fråga, att det kostar några miljoner att genomföra det hela- men vi har ett ansvar från samhällets sida och vi måste ta det ansvaret. Jaghoppas att frågan -vare sig den tas upp i en särskild proposition eller ingår ien mer omfattande proposition - kan bli löst . Jag tror attdet är nödvändigt. Överläggningen var härmed avslutad. §6 Om en plan för utveckling av statens stöd till trossamfunden Kommunministern erhöll ordet för att besvara EvenSvenssons (s) anmälda fråga, 1979/80:297, och anförde: har frågat mig dels när den avriksdagen begärda planen för utveckling av statens stöd tilltrossamfunden kan förväntas, dels om jag är beredd att ange efter vilkakriterier en sådan plan skall upprättas, dvs. vilket ekonomiskt mål planenskall ha och vilka kostnader som skall inräknas. Med anledning av begäran om en plan förutvecklingen av statens stöd till de fria trossamfunden har en arbetsgrupp inomregeringskansliet fått i uppdrag att utarbeta förslag till en sådan. Dettauppdrag framgår av årets budgetproposition (bil. 18, s. 98). riksdagensbeslut syfta till att dessa samfund i ekonomiskt hänseende uppnår jämställdhetmed (mot. 1978/79:21, rskr 1978/79:204). frikyrkorådhar tidigare med ekonomiskt jämlik behandling avsett att de fria trossamfundenborde fä en lika stor del av sina utgifter täckta av statsbidrag som . För att önskemålet om jämställdhet skall kunna tillgodoses måstearbetsgruppen göra en så rättvis jämförelse som möjligt mellan de statsbidragsom nu utgår till resp. de fria trossamfunden och deraskostnader för verksamheten. Jag är inte beredd att ta ställning till vilketekonomiskt mål planen skall ha och vilka kostnader som skall inräknas, innanarbetsgruppen har avgett sitt förslag och har fatt tillfälle attframföra sina synpunkter. Som grund för arbetet ligger dock självfalletriksdagens uttalande att man bör sikta mot ekonomisk jämställdhet mellansvenska kyrkan och de fria trossamfunden. Jag förutsätter att arbetsgruppenavslutar sitt arbete i sä god tid att ett förslag till plan kan läggas framtill nästa års riksdag. Om en plan för utveckling av statens stöd till trossamfunden EVERTSVENSSON (s): Jag ber att få tacka också för det här svaret. Vi har här i blivit överens omprincipen om jämställdhet mellan å ena sidan trossamfund utanför svenska kyrkanoch å andra sidan . Jag undantar då naturligtvis uttaxeringen,som är en helt annan sak och som ligger på det kommunala området. Jag vill, herr talman, notera denna samstämmighet somkommit till uttryck i och som också har fattat ett beslutom . Det är viktigt att vi inte tappar tempo i de häranslagshöjningarna. beslut är entydigt. Det skall vara ekonomisktjämlik behandling av och trossamfund som inte tillhör . Naturligtvis kan det bli svårt att räkna ut vad den jämställdhetenskall innebära. har för sin del kommit fram till att det rör sigom av utgifterna. Det skulle priser göra 65 milj. kr. Vi är nuuppe i 31 miljoner i verksamhetsbidrag. Räknar vi med bidrag till byggnadskostnaderkommer vi upp till 42 milj. kr. Det är alltså rätt betydande höjningar sommåste ske . Det är viktigt att den här planen blirutarbetad, sä att man inte skjuter arbetet framför sig med hänvisning till är på väg att göra en plan och säger att kommer ingenting. Jag noterar med tacksamhet att den här planen skall - jagtror att jag kan säga det - läggas fram vid nästa års riksdag, så att vi då fårta ställning till den. Sedan gäller det vad som skall räknas in. Skall bidragentill byggnaderna räknas in? Skall bidragen till den andliga vården, som vidiskuterade , räknas in? I varje fall måste man säga, tycker jag, attanslaget till den andliga vården bör ligga utanför anslaget. Om det liggerunder samma anslag, bör det tydligt anges att det inräknas där. Sedan harjag fått mig bekant att det pågår en utredning om samlingslo- kalerna, ivilken sekreterare är med. Det blir så att säga en annan fråga.Det är möjligt att frågan om bidraget till samfundslokalerna kan lösas den vägen. Om en plan för utveckling av statens stöd till trossamfunden Det finns inga delade meningar ommålsättningen, men det är, som också noterade här, svårt att fåfram de riktiga siffrorna för verksamhetens totala kostnader inomfrikyrkodelen. Frågan om hur stor procentuell andel statsbidragen skall utgörakan självfallet också diskuteras. Detta är två faktorer som det är mycket svårtatt väga in. Sedan vill jag bara säga att utredningen givetvis skallförsöka att få fram aktuellare siffror än dem som har utgåttfrån, alltså siffror. Det betyder att även det materialet på någotsätt måste tas fram. Jag vill vidare gärna säga att vilken väg man skall gå -om bidraget till andlig vård skall finnas inrymt inom det här speciellaanslaget och vilken inriktningen i så fall skall vara - fär självfallet avgörasvid den totala prövningen. När fattade sitt beslut i fråganvar detta stöd fill den andliga vården inte påtänkt, så att säga - det var intemedtaget i resonemanget - och det ligger i och för sig utanför. Det resonemangsom jag för här innebär att om stödet skall ligga inom anslaget, bör det vara iform av ett underanslag, och det bör då klart och tydligt framgå att depengarna gäller den andliga vården. Jag har bara ytterligare en synpunkt att skicka med tillregeringen, och det är att bestämmelserna bör bli så enkla att hantera som möjligt.Det är viktigt att de är enkla, inte bara därför att man inte skall kunnabyråkratisera för mycket, utan också därför att det här rör sig om friafolkrörelser. De skall verkligen känna sig fria, så att det inte utbildas nyastatskyrkor, som man ibland hör sägas.