prot · G30923 · 1979-12-31 00:00:00 — Och vi har fört samma debatt år efterår blir del gärna en hel del upprepningar. Frånvpk:s sida har man tidigare, liksom man nu gör, menat alt bör gå in ide enskilda avgörandena av Justitieombudsmännen och uttala meningar om dessaavgöranden. Det innebär således inte enbart en prövning av huruvidaombudsmännen har skött sina uppgifter så att de fortfarande har riksdagensförtroende utan också ett slags överprövning av besluten i de olika fallen. Vihar från utskottets sida hävdat att det inte är utskottets uppgift alt på dettasätt uttala sig om de slutsatser som Justitieombudsmännen kommit till. Vi harkunnat hänvisa till de förarbeten som ligger till grund för ombudsmännensverksamhet och som har anslutit sig till. Och det gör viäven . Juslilieombudsmannaämbetetär elt organ på det sättet att det är som tillsätterombudsmännen och också kan avsätta dessa, om efterkonstitutionsutskottets granskning skulle finna en sådan åtgärd befogad.Riksdagen bestämmer också vilka regler som skall gälla för ombudsmännensverksamhet. Enligtdessa regler är Justilieombudsmannaämbeiet ett självständigt arbetande organsom behandlar inkomna klagomål och som har vissa allmänna rältsöveryakandeuppgifter. Vi brukar allmänt anse atl juslilieombudsmannaämbetet är ett mycketvärdefullt kontrollorgan. JO-ämbetetär således inte ett beredningsorgan ål vare sig ellerriksdagen. Och kan inte riva upp de beslut som ombudsmannen kommittill eller ersätta dessa beslut med andra. Mankan naturiigtvis, som vpk tydligen gör, önska atl skulle ha i uppgiftatl ånyo la upp de hos JO anhängiggjorda ärendena lill en ny prövning. Men ensådan ordning skulle innebära en ganska genomgripande förändring avJO-instilulionen. Jag är inte övertygad om atl det skulle vara en bättreordning. Och så länge vi har JO-ämbelet som självständigt arbetande organ fårvi här i naturligtvis arbeta enligt den ordning som faktiskt gäller. Närvi utan särskilda uttalanden lägger JO-berältelsen till handlingarna så innebärdelta inte nödvändigtvis att vi därmed i detalj ställer oss bakom de slutsatsersom ombudsmännen kommit till - det är inte vår uppgift att pröva dessa. Men detinnebär att vår granskning hell allmänt utmynnar i den slutsatsen atl vi anseratt ombudsmännen har motsvarat det förtroende som har givit dem. Vpk-motionen,som utföriigt redovisade i sitt anförande, innehåller en radallmänna omdömen om rättsläget i vårt land, och motionärerna anger en delbrister som man tycker atl på ett eller annat sätt borde åtgärda. Detär naturligtvis ingenting som hindraratf man på vanligt sätt genom motioner iriksdagen far upp sådant som man fått ögonen på genom JO:s granskning ochföreslår förändringar. Om anser atl dessa förändringar är nyttiga ochnödvändiga får sedan prövas i vanlig ordning. Det är ingenting som vi kanavgöra i samband med JO-granskningen. Jag vill här gärna tillägga attriksdagsledamöter erfarenhetsmässigt genom verksamhet får ögonenpå missförhållanden, som i sin lur föranleder särskilda initiativ frånriksdagsledamöterna. Det aren viktig och enligt min mening riktig följd av detfaktum atl JO-ämbelel avlämnar sitt betänkande till . Jagskall ge eft par exempel på vad kommunisterna och Svenssonmenar atl borde ställa sig bakom. Iårets motion säger motionärerna t. ex. alt lagen om tillfälligt omhändertagande,LTO, har sådana brister att denna lag bör ersättas med bestämmelser som ärklarare och innebär mindre risk för godtycke. Vpk vill att skallställa sig bakom delta uttalande. Del kan länkas atl vpk har rätt härvidlag-jaghar ingen bestämd uppfattning om detta som gäller LTO. Men det är naturligtvisen sak som får prövas efter motioner på vanligt sätt av del utskott som handläggerlagstiftningen i fråga. Det skulle rimma illa med de regler som gäller förärendebehandlingen, om nu i särskild ordning skulle ställa sig bakomdet uttalande som vpk vill ha till stånd. Jaghar tagit delta som elt exempel för att visa hur bekymmersamma ur formellsynpunkt vpk-yrkandena är. Jag kan anknyta till ett annat exempel som JörnSvensson direkt refererade till i sitt anförande. Del gäller den inångomlaladeaffären med frikorten vid SAS. Vpk säger i slutet av sin motion - och detinnesluts i vpk:s yrkande, som nu har yrkat bifall lill: "Omåtal inte anställts hade JO haft skäl att ändå uttala sig i dennariktning." Vad är innebörden i del beslut i den här frågan som vpk ochJörn vill alt skall ställa sig bakom? Det är synnerligenoklart, och för mig är det alldeles uppenbart att på så lösliga grunder kaninte ta ställning. har sedan gjort en lång rad utfall mot konstilutionsutskotlet och motriksdagen som helhet. Han menar atl vi är ointresserade av de rättsligaförhållandena i riket och alt vi försummar att fästa uppmärksamheten på demissförhållanden som enligt råder. Det vill jag på detbestämdaste tillbakavisa. sköter sina uppgifter-handlägger de ärenden som faller under konstilutionsutskoltet - på del sällsom vår författning och lagstiftningen i övrigt anger. Hanhar i sitt anförande en lång rad exempel på allmän kritik som kan riktas molgällande ordning på olika områden. a. anser han all man borde se närmare påtaxeringsväsendet och på tillämpningen av vissa delar av sociallagstiftningen.Ja, det kan säkert finnas behov av atl med jämna mellanrum se över de reglersom gäller för olika typer av verksamhet i samhället. Men jag vill anknyta tillvad jag tidigare sade och framhålla att det naturligtvis står vpk:sriksdagsledamöter, lika väl som alla andra ledamöter av , fritt alt iden ordning som gäller för ärendebehandling här i kammaren la upp dessa frågoroch få dem prövade i de utskott som ärendena enligt sakfördelningen faller inunder. Jagber, herrtalman, med detta att få yrka bifall till ulskoltetshemställan. (vpk): är mycket bekymrad över vpk-yrkandena. Jag tycker atlhan skulle ägna m.indre bekymmer åt dem och mera bekymmer ål derättsförhållanden som framgår mycket tydligt i JO:s ämbetsberättelse -somBertil Fiskesjö och övriga ledamöter av är skyldiga altgranska, och som de faktiskt är skyldiga att ha någon mening om. Är man tystefter alt ha granskat en sak så betyder del atl man instämmer i de meningar somframförs. Sedanförsöker komma undan hela den här diskussionen genom alt sägaatl inte skall gå in och överpröva JO:s beslut. Nej, visst, det äralldeles rikligt. Men det har ju inte ett dugg med saken att göra. Ingenmänniska, inte heller vi motionärer, har begärt atl man skall göra enöverprövning. Det kan vi inte göra som det konstitutionella lägel nu är. om det i elt visst ärende,som vi inte kan överpröva, framkommer ting vilkas principiella räckvidd ochprincipiella följder ligger utanför detta ärende, så måsle ju rimligtviskonstitutionsutskottel kunna ha en mening om detla. Det kan inte vara förbjudetför att ha en mening och att uttala sig, om man tyckeralt en viss praxis som JO i ett konkret fall har godkänt skulle vara betänkligom den tillämpades mer allmänt, i synnerhet om denna praxis innebär enförändring lill del sämre i förhållande till den praxis som rått tidigare. Ävgranskningsskyldigheten när det gäller JO:s ämbetsberättelse måste rimligtvisfölja atl man är skyldig att sakbehandla motioner, att sakbehandla det materialsom finns och att också sakbehandla JO:s ämbetsberättelse. Vad vi förvånar ossöver är alt sakbehandlingen av JO:s ämbetsberättelse sedan hundra årtillbaka - med undantag för de motioner som väckts av vpk -barageranledningtill tystnad. Man företar ingen sakbehandling.trots atl del i riketsförfattning inte finns några som helst särbestämmelser för hur behandlingen avdet här ärendet skall gå till - det skall alltså sakbehandlas på precis sammasätt som vilket annat beslutsärende i som helst. Låtmig anföra ett exempel som utgångspunkt för diskussionen om vad det häregentligen är fråga om. Jagnämnde det fall där JO hade godkänt en kommuns åtgärd att förbjuda enföräldraorganisation atl sälta upp ell anslag i en barnstuga. Som jag sade ärdet JO obetaget att godkänna detta kommunala beslut. Men vi har inte bara attta ställning till det som JO hade att la ställning till, nämligen anmälan idetta konkreta fall. Det konkreta fallet får vi inte blanda oss i, men däremotkan vi i allra högsta grad ha anledning att uttrycka en mening om vilken denprincipiella följden blir, ifall man allmänt skulle börja godkänna praxis avdet slag som JO har godtagit i detta konkreta fall. Vadskulle bli följden, om man överallt på landets barnstugor och på andrainstitutioner inom den sociala sektorn och vårdsektorn skulle börja godkännaatt kommunala tjänstemän river ner anslag eller förbjuder uppsättande avanslag? Vilka följder får det? Det är frågor som vi borde intressera oss för,och det har inte alls med någon överprövning av JO:s beslut att göra, utan härär det mera fråga om en omsorg om de allmänna följderna av all en viss kommunalpraxis knäsätts och godtas av ombudsman. Omman under tystnad går förbi elt sådant här fall, så måste detta efter vad jagkan förstå innebära atl och de övriga ledamöterna ikonstitutionsulskoiiel godtar den allmänna inskränkning av informationsfrihetensom i praktiken kommer att bli följden av JO:s yttrande i det här fallet. JO:syttrande kommer naturligtvis att åberopas i fråga om andra barnstugor och andravårdinstitutioner, där man t. ex. kommer atl förbjuda dem som vistas där elleri förekommande fall deras föräldrar alt lämna information som gäller ärendeneller aktioner som har att göra med institutionens förhållanden. Det innebäralltså en allmän inskränkning av föräldrars eller intagnas eller personals rättatt informera om relevanta förhållanden som beror den ifrågavarandeverksamheten och om kraven på verksamheten. Justitieo/nbuds-/nännensä/nbets-berättelse Detär detta saken gäller. Kan ni verkligen godkänna detla? Anser ni atl det ärrikligt aU man drar de slutsatser som JO här har dragii? Anser ni all del kommeralt vara fullt godtagbart, fullt O.K. ur rättssäkerhetssynpunkt och urinformationsfriheissynpunkt, atl man på landets barnstugor och övrigainstitutioner i fortsättningen förbjuder uppsättande av den typ av anslag somdet här gäller? Det anser ni tydligen, eflersom ni tigerom del och eftersom niinte finner anledning att invända mol de principiella följderna av JO:syttrande i del här fallet. Jagvill fråga vilken hans inställning är i fråga om denna viktigasida av informationsfriheten. Av lystnad framgåringenting klart om vilken inställning utskottet har. Vill ni godkänna deprincipiella följderna av JO:s beslut i det här konkreta fallet medbarnstugorna och informationen och alltså knäsälta en princip om en restriktivarepraxis när det gäller informationsfriheten i sådana sammanhang? Eller anser niatt del är felaktigt att på delta sätt inskränka en informationsfrihet som i deflesta fall ändå har varit ett erkänt faktum hiuills? Detlaär vad saken gäller, och del är elt exempel på merallmänna ansvar i sådana här ting. Det är tyst om rällsproblemen i samhället, säger , men dettycker inte jag. Enligt min mening är detta en orättvis karakteristik av denomfattande debatt som förs i vårt land, inte minst i det här huset vidbehandlingen av alla möjliga frågor. Imitt tidigare anförande berörde jag frågan om huruvidadet är lämpligt att isamband med diskussionen om JO:s ämbetsberättelse la upp en debatt om allamöjliga problem i frågor som spänner över de mest skilda delar avsamhällssektorn. Del måsle ändå i ganska hög grad bli fråga om godtycke då detgäller vilka frågor som kan komma upp till behandling i en sådan debatt. Märkväl att del inte heller blir något beslut efter den debatten. Således skulledebatten närmast kunna jämföras med något slags kammarinlerninterpellationsdebatt. Jaghar emellertid inte på något sätt vänt mig emot att man tar de omständighetersom uppenbaras genom JO:s granskning till intäkt för olika aktioner här iriksdagen. Man kan framställa interpellationer till det ansvariga statsrådeteller väcka motioner här i med konkreta förslag till ändring av denlagstiftning eller den praxis som man anser vara oriklig. Just denomständigheten att JO:s ämbetsberättelse kan utgöra utgångspunkten för sådanahär initiativ tyckerjag är av mycket stort värde. Men det är väl all krävalitet för mycket av konstitulionsulskoltets ledamöter alt vi i detalj skallkunna diskutera med när det gäller förhållandena inomsocialförvaltningen, taxeringsväsendet och på en lång rad liknande områden, somju sakligt setl sorterar under helt andra utskott här i . Sedanbiter sig fast vid det här fallet med anslag i en barnstuga. Hans anförande gav intryck av att ställningstagandehärvidlag innebär en mycket långtgående restriktivitel. Även om jag inte haranledning alt gå in på det särskilda fiillet vill Jag, eftersom frågan harkommit upp, i rättvisans namn säga atl JO;s skrivning inte har dennainriktning. Tvärtom understryker Ju JO i detta fall i sitt utlåtande hurviktigt det är att man har en generös och välvillig inställning mot den somvill sprida skrifter. Men om det nu ändå skulle vara så, alt Svenssonmenar att den praxis som har utbildats om vad som får sättas upp på kommunalaanslagstavlor eller ej är felaktig, är del ingenting som hindrar alt detproblemet tas upp i en motion, med förslag om en ändring av lagstiftningen pådel här området. (vpk): Del är angenämt att påpekar det allmänt kända faktumalt enskilda riksdagsmän i motioner, interpellationer och frågor kan påtalasådana här förhållanden. vet vi emellertid vilkel öde som bmkar drabba deflesta av dessa initiativ. Del är därför jag har satt i fråga, i allvördsamhet, om inte missförhållanden bättre skulle kunna åtgärdas ifallkonstitutionsulskoiiel vid sin granskning av JO:s ämbetsberättelse - omutskottet finner att det finns allvarliga missförhållanden på ett helt ämbetsområde- självt tog initiativ och gjorde ett påpekande tiH regeringen alt den bordetitta närmare på saken. Den initiativrätten har ju utskottet, och jag tyckeratt det är märkligt att den inle används och inte har använts . Sedantill frågan om barnstugorna. Den är nämligen intressant. kanmöjligen göra gällande atl konslitutionsutskottet inte i det här sammanhanget,vid granskningen av JO-berältelsen, bör ta upp sådana frågor som sorlerar underandra utskott än . - Om vill lyssna tillvad jag säger kan han komma med meningsfull polemik sedan. - Men när del gällersådant som har med rikels författning, med grundlagarna, all göra, om det ärsådant som gäller grundlagarnas tillämpning - som i det här fallet medinformationsfriheten på barnstugorna -då måste det vara just KU som har attbefatta sig med frågan. Det kan inte överlåtas på något annat utskott, så där slipperni inte undan, hur ni än slingrar er. Jagvill där börja med atl konstatera att på elt fullständigtfalskt sätt citerade JO:s uttalande. JO anför nämligen: "Storrestriktivitel bör således iakttas när det gäller kommersiell reklam ellerreklam för ett politiskt parti eller ställningslagande i en omdiskuteradsamhällsfråga." Delbetyder att man på barnstugan i fråga skall riva ned sådana anslag som innebärställningstaganden i en omdiskuterad samhällsfråga. Om föräldrarna har en annanmening än kommunen om hur barntillsynen skall ordnas skall alltså föräldrarnaförbjudas att uttala denna mening, att delge barnen, personalen eller varandradenna mening. Det är konsekvensen. Omvi låter delta JO-utfalande bilda rättsgrund för praxis i alla andrasammanhang, var hamnar vi då? Jo, vi hamnar i en inskränkning av den informationsfrihet, den åsiktsfrihet,som är grundlagsskyddad. Det område som omfattas av gmndlagsskyddet inskränks,och det måste vara en fråga som inte bara kan förbigåmed tystnad. Ni måste väl ändå fråga er: Är detta i landets och medborgarnasintresse, eller i vems intresse är det? Kan vi godkänna detta eller inte? Frånvpk:s sida menar vi att man inle kan godkänna del, eflersom de principiellaföljderna av JO:s uttalande i detta fall blir alltför vittgående. Del innebären inskränkning i räuigheter som normall bör tillkomma medborgarna. Vitar upp det här fallet bl. a. därför att vi har sett en rad exempel på hurgodtyckligt man kan förfara, exempelvis under en valkampanj. Inne påvårdinstitutioner kan man plocka eller riva ned meddelanden som avser atl upplysade intagna exempelvis om att elt valmöte hålls på en viss plats -t. o. m. närdetta valmöte hålls inne på institutionen. JO:s uttalanden berör således inlenågot speciellt fall, ulan del berör ganska vanliga förhållanden.-JO sägervidare: "Vissaunderförstådda inskränkningar anses dock föreligga. Förbudet för myndighet attpå grund av skrifts innehåll hindra dess spridning bland allmänheten gällersålunda inte sådant hindrande som är påkallat av ordningsskäl eller av behovetalt säkerställa den berörda verksamhetens gilla gång." Nuvill jag fråga , för att äntligen få litet konkretion och kommafram till kärnpunkten i vad det här handlar om: Är ochkonstitutionsutskoUet i övrigt överens om att godta JO:s bedömning atl kommunenhär hade grund för att vägra alt anslaget sattes upp - på gmnd av au del stördeverksamhetens gilla gång eller på annat sätt var ordningsstörande? Detär den ena frågan. Den andra frågan, som jag åter upprepar och som Jag gärnavill diskutera på ett principiellt plan - därför att det är en fråga förkonstiiuiionsutskottet, en fråga om medborgarnas författningsenliga frihet attmeddela sig med varandra - lyder på följande säll: AnserBertil Fiskesjö att de allmänna följderna av JO:s ställningstagande i del härfallet - som enligt vår mening innebär inskränkande av rätten att sätta upp denhär typen av meddelande - är sådana alt de inle föranleder någon som helstkommentar från konslitulionsutskotiet? Anser ni att ni kan godkänna de allmännaföljderna av en sådan inskränkning av praxis som, enligt vad jag förslår, heltnaturligt måste uppstå? Man kan ju åberopa just JO:s yttrande för inskränkningi meddelarfrihelen! Somjag sagt i tidigare inlägg, innebär den omständigheten att vi ikonstitutionsutskottet inte anser oss ha anledning att framföra någonanmärkning mol justitieombudsmännen inte all vi till punkt och pricka i varjeenskilt ärende står exakt bakom den bedömning som justitieombudsmännen hargjort. Def klargjorde Jag redan i mitt inledningsanförande. Närdet gäller frågan om hur konstitutionsuiskottet ställer sig till den praxis somJO förordar i del här enskilda fallet kan jag naturligtvis inte tala å konstitutionsutskottetsvägnar, utan då får Jag enbart tala å mina egna vägnar. Förmin del vill jag - om vi nu skall gå in på en diskussion av enskilda ärenden -gärna säga att Jag är alldeles övertygad om att vi måste ha några regleromaffischering och propaganda i offentliga lokaler. Situationen kan ju annars fördem som vistas i dessa lokaler bli närmast olidlig. Men det är givet att viskall ha så storöppenhet som bara är möjligt. Det understryker också JO i sittställningstagande. sade emellertid inledningsvis i sitt anförande alt motioner ochliknande initiativ från ledamöters sida kunde man inte lita till, för vi vel juvilka öden som enskilda motioner, t. o. m. partimotioner, kan gå till mötes. Detär klart att de kan bli avslagna. Men det är ingenting som drabbar enbartvänsterpartiet kommunisterna eller det partiets ledamöter drabbarsannerligen oss alla i denna kammare. Vi får gång på gång uppleva att deförslag som vi anser är förståndiga och nyttiga inte vinner majoritet här ikammaren. Det är den demokratiska metodens effekter som blir uppenbarade pådetta sätt. Vi får acceptera beslut även om vi inte anser dem i alla avseendenvara riktiga. Mensedan säger , och det är det intressanta, att när nukonstitutionsutskottet granskar JO:s ämbetsberättelse och finner en del sakersom borde åtgärdas, skulle la initiativ i de frågornadärför att utskotten har initiativrätt. Härmåste föreligga något missförstånd från sida. Utskotten harinitiativrätt men endast i frågor som rör de sakområden som sorterar underresp. har t. ex. ingen initiativrätt när detgäller taxeringsärenden. (vpk): Jag måste lyvärr konstatera all ordförande närhan uppträder i den här debatten hela liden försöker undvika en diskussion omväsentligheter och hakar upp sig på förment formella saker - somdessutom är oriktiga - bara för att komma ifrån ett ställningstagande till deviktiga konstitutionella frågor del här gäller. Det är ett enda slingrande frånhans sida, och det tyckerjag är all varligt, eftersom det gäller riksdagensviktigaste utskott, det utskott som är satt atl vårda rättsförhållandena i vårtland från grundlagsmässig synpunkt. Detärju fullständigt irrelevant om nu hävdar ståndpunkten attutskottens initiativrätt bara gäller det sakområde som de är satta att bevaka,för det är just elt sådant sakområde som Jag har anfört här, nämligen frågan omyttrandefriheten och rätten atl meddela sig med varandra via anslag. Det är ettsådant ärende. Dessutombehöver utskottet inte ta initiativ i den förfatfningsmässigt formellabemärkelsen, utan det står utskottet fritt att bara genom att uttala en meningunderstryka sakens vikt. Det är av betydelse närdet gäller ett sådant Justitieo/nbuds-/nännensämbetsberättelse I det här fallet hade det varit av stor betydelse ifallutskottet hade sagt att vi kan icke gå med på denna restriktiva tolkning. Mendet som nu säger-och som strider mot vad han sade tidigare - ärfaktiskt en mening. avslöjar han en mening. Hans mening är den alt det måstefinnas regler och att han inte har funnit någon anledning att invända motJO:s tolkning eller JO:s uppfattning om vad som bör vara praxis här. Detbetyder alltså att och konslitulionsutskotiet har godkänt deninskränkning i informationsfriheten som JO här har knäsaft. - Det varju bra attvi äntligen fick fram det beskedet! Men det är också ett mycket oroande besked.Jag förmenar nämligen atl skyldighet inte är atlunderstryka och godkänna inskränkningar i medborgarnas informationsfrihet,ulan i stället att se till att den medborgerliga informationsfriheten blir såvidsträckt som möjligt med hänsyn till allmän ordning och säkerhet. BertilFiskesjö säger att man naturligtvis inte kan ha frihet atl på en offentliginstitution sätta upp allmän propaganda. Men det handlar inte om allmänpropaganda; anslaget handlar om ärenden som hade med institutionens verksamhetatt göra och som berörde sådana förhållanden för personalen, för barnen däroch för deras föräldrar. Det var det saken gällde, och det är om det som JO harsagt atl kommunen hade rätt alt förbjuda information om - medan kommunen självnaturligtvis förbehåller sig alla rättigheter alt sätta upp anslag om sininformation och sin syn på saken. Def är det jag inte kan finna korrekt. Omdetla - som det kommer att göra - åberopas som utgångspunkt för en allmänt merarestriktiv praxis på det här området ute på offentliga institutioner, kommerdel att innebära en inskränkning i legitima och rimliga räuigheter förmedborgarna. Detär alltså en grundlagsfråga, och det måsle ligga inom konstitutionsutskottetskompetensområde att ta upp en sådan fråga. Och om ni då under tystnad låterdetta JO-uttalande passera, kan del ju bara tolkas på ett sätt, nämligen så aftett enigt konstitutionsutskott har godtagit en inskränkning i meddelarfrihelochinformationsrätt. Jag måste säga att vi på vårsida inte kan vara med om attgodkänna ett betänkande som underförstått innehåller en sådan åsikt. Dethade varit välgörande om här i stället hade sagt: Viönskar icke att informationsfriheten på detta sätt inskränks. JO:s uttalandeskulle kunna ge upphov till en praxis som är alldeles för restriktiv. Hadeni sagt så, hade ni, som jag ser det, fyllt er uppgift alt skydda medborgarnasgrundlagsenliga rättigheter. Men i det här fallet ställde ni er på byråkratinssida när den ville inskränka medborgarnas grundlagsenliga rättigheter. Överläggningen var härmedavslutad. Propositioner gavs pä bifall till dels utskottetshemställan, dels motionen nr 89 av m. fl., och förklarades denförra propositionen vara med öven'ägandeja besvarad.Sedan begärt votering upplästes och godkändes följandevoteringsproposition: Densom vill att kammaren bifaller hemställan i betänkandet nr 2 röstarja,