prot · G30946 · 1979-12-31 00:00:00 — Jaghar alllsä fått veta hur andra tänkt och tyckt i den här frågan. Ochjag vet attom det skulle röstas här efter vad man tycker och tänker så skulle vi få en Torsdagen den 6 december1979 förkrossande majoritet isakfrågan - det är jag hell övertygad om. Jag förmodar också att de ifolkpartiet som inte tillhör byggmäsiarmaffian skulle rösia likadant. OlaUllsten kände inte den tillhörigheten på den lid han var med i utredningen. Dåvar han en av dem som såg på byggfrågan socialt-det finns som bekant tvågrupper i . Jagkan bara tolka del hela så au partipiskan tydligen har vinit hårt ochhänsynslöst mot någon som jag trodde var rätt okänslig för della slagsdirigering i sådana här frågor. Vi har alla partilojaliteter i oss, vi följerju partiernas intressen - del ärjag alldeles klar över, även om Jag inte troratt Jag orkar med sådant i alla lägen. Mendelta gällde ju en sakfråga, där åsikten fanns förankrad i partiet. Så får manplötsligt finna sig i att del blir något annal. styr alltså -detär Ju så. tycker illa om delta förslag. 1 utredningen var detmoderaterna och byggmästarna som var emol förslaget, vi andra var eniga. Dethar varil så ocksä här. Men skall tydligen regeringsförklaringen pä den härpunkten inte tolkas så som den är läst av här i talarstolen.Jag fattar inte att är mer värd än . Men det ärandra värderingar som styr, och del är inte jag som skall avgöra vikten. Jagtrodde att de egna partivännernas värderingar i en sakfråga var mer värda änhänsynen lill de krafter i regeringen som alltså har fått ett övertag. Detär inte mer atl säga om detta. Det är en praktisk angelägenhet, det är inte enfråga om ideologier, som många kan tro. När man läser handlingarna, finner manatt mycket av det egentliga innehållet har förvanskats. Ursprungetfinns i ett belänkande-Toialfinansiering SOU 1975:12-som bara omfattar 100sidor och som är lättläst. Det är inte särskilt populärt i etablissemanget, fördet är inte krångligt och inte omfatlande. Vi var överens om atl föreslå enintegrerad och fullständig finansiering. I vilka former det borde ske skullekapitalmarknadsuiredningen se pä. Vi hade överläggningar med den utredningenoch kom överens med den om detta. Det är en särskild historia som kundeföranleda en särskild diskussion - det var nämligen många lustiga inslag. Vityckte alt det var dumt atl vi skaffade del slags sakkunskap som det här varfräga om. ville det, men vi andra sade att vi skall spara päpengarna - kapitalmarknadsutredningen har kapaciteten. Vi överlät alltså åtkapitalmarknadsuiredningen att göra delta arbete. Vi sade inte någonting omstatlig totalfinansiering. Jag vel inte hur det skall gä till, men det talarman ofta om och del vill man utreda. Formerna för lotalfinansiering är för migointressanta. Atl den sker är det väsentligaste. Därför var det för mig lättatl komma fram till detta ställningstagande i utredningen, och vi var alltsåeniga om det. Vadfår man då läsa i kapitalmarknadsuiredningen, som innehåller 1 000 sidor mer änvår utredning, nämligen 1 100 sidor? Det stär på latin, engelska och tyska iden, och det finns krångliga tabeller. Del är alltså inte lätt atl läsa den.Men det står all vår utredning har föreslagit statlig lotalfinansiering. ÄvenIngemar Mundebo har skrivit det i sin proposition. Jag begär inte att han skallläsa sädana här handlingar. Men gräddan av bankvärlden satt i utredningen, fränriksbankschefen och - jag höll pä att säga ner - till Nr 46 Browaldh. Del saltmycket sådant "fint" folk i denna utredning. Man får hoppas alt deinte handskas med pengarna så som de handskas med tankar och texter. Deläralliså inte sant atl vi föreslog statlig totalfinansiering-del är motsatsen.Jag vet inte om jag får säga det med andra ord i - det kanske inte passarsig närdet var sä "fint" folk med i utredningen. Men del är alltsåinte sant. Det står på fiera ställen. Vi sade bara att man vill ha enintegrerad och fullständig finansiering. Delhar sedan blivit litet av ideologi över del hela, litet av rädsla för socialism-folkfårju gåshud när de bara hör ordet-och de bekymmer som är förenade därmed. Delhåller man på och ältar. Men detta aren praktisk fräga, sor-njagserdet,ochingen ideologisk fräga. Det finns faktiskt små guldkorn av .sanning också i dethär tjocka betänkandet. Jag skall bara läsa det som jag tycker är värt allläsa. Det står på s. 356 i betänkandet - SOU 1978:11. "Likvälstår det klart att om ett system för bostadsfinansiering skulle byggas upp frångrunden utan bindningar av historisk natur så skulle knappast den nuvarandeuppdelningen pä tre olika kreditgivare förordas. Troligen skulle då någon formav fullständig finansiering införas med eller utan integrering avbyggnadskrediterna." Ochdet ärju sä. Det system vi har är en kvarleva frän förgängen lid, frän den liddå bostadsbyggnadsverksamheten och bostadsförvaltningen var en marknad, fylldav spekulation, med allt av äventyrlighet som del innebar, med krascher ibyggnadsstadiet och förvaltningsstadiei, då bankerna måste ha grepp över vadsom skedde - och innan staten gick in. Då var det olika kreditgivare medgranskningsuppgifier under hela skedet. Sedan staten har gåtl in är hela dennasituation annorlunda. Mänga har varit glada över delta och hoppats atl viskulle finna former som passar för den verklighet som vi befinner oss ipä bostadsfinansieringssidan. Jag skall inte fördjupa mig i detta -Jag är räddatl tiden dä rinner ifrån mig. Detinlressanla är alt vi har haft krångliga system. Tänk om staten skulle handskasså kinesiskt, invecklat och tilltrasslat med byggnadsverksamheten som man görpå penningmarknaden, som i mänga avseenden dock är styrd av det allmänna. Detär inga fula privatbanker som dominerar denna marknad, utan det är många andrabankinstiiut. Många bankmän - frän riksbanksdirektören ner till snällakamrerare i föreningsbanker - sitter och håller i sina skrivbord i skräck föralt någonling skall hända i deras vardag, om vi lägger om detta. Den faran äralldeles överdriven - Jobb finns det säkert för dem. Nugäller det alltså en fräga som har utvecklats under helt andra betingelser. Årefter år har frågan tagits upp, och har uttalat sig posiiivt. Tväutredningar har lidigare sagt att förslaget är bra. Och vi var alltså överens ibostadsfinansieringsutredningen, som var politiskt sammansatt. Somjag sade varnuvarande utrikesministern - förutvarande statsministern -, KjellMattsson och socialdemokraterna med på delta förslag. Det var bara moderaternaoch byggmästarnas företrädare som gick emol förslaget. Nuhar man lyckats kleta pä ett för många "full" ord, nämligen statligtotalfinansiering - en död hand. Del har vi inte föreslagit, och det har intevarit uppe i diskussionen. Och del är inie del som haraii taställning lill, del ingår inte i del yttrande som civilulskottet har avgivit.Det är bara att notera alt det som Jag hade glatt mig åt-utsikten att fä dennafråga behandlad på det sakliga sätt som vi har behandlat den pä icivilutskoltel och i denna ulredning, dä vi föriden fram sä alt man kunde faenhanterlig behandling av finansieringen av bostadsbyggandet - är borta i och medatt partipiskan skall vina. Det lyckerjag är tragiskt. Men det är så, och detär inget att göra ät. Vi får återkomma i denna fråga, och vi kommer, herrlalman, alt göra det med engagemang. BO (): Jag vill ta upp några frågor som behandlas i finansutskottetsbetänkande nr 8 och som rör bostadsfinansieringen. 1 propositionen 165 rörandeden svenska kapitalmarknaden föreslogs att det hittillsvarande systemet, enligtvilket nyutlåning till avser prioriterade objekt och återstodenandra krediter, skulle ändras. I stället skulle två obligations-serier utgesavseende de två olika kreditgarantierna. Såväl vissa s. k. tungaremissinstanser som vi moderater har varit oroliga för att ett sådant systemskulle medföra att finansieringen av oprioriierade låneobjekt försvårades ellerkanske t. o. m. omöjliggjordes. Dessa farhågor har uttryckts i en moderatpartimotion, nr 2527, och i en avvikande mening, nr 5, lill civilutskottetsyttrande i denna fråga. Finansutskotieihar i sitt betänkande tagit upp dessa frågor på ett sätt som tillfredsställervåra önskemål. Man hänvisar nämligen till propositionens uttalande om alt detnya systemet inte är avsett alt motverka bostadsinsli-tutens möjligheter atl gekrediter för berörda ändamål och tillägger alt della enligt utskottets meninginnebär "att emissionstillsländ bör lämnas i en omfattning som medgerkreditgivning i samma omfattning som ". Enligt utskottetshemställan p. 6 skall detta ges regeringen och fullmäktige i tillkänna. Därmed är våra önskemål tillgodosedda. Jagvill därefter med några ord beröra de tvä moderata reser\'ationerna tillutskottsbetänkandet. Den första har nr 5 och gäller finansieringen vid förvärvav äldre småhus. Närdet gäller försäljningen av äldre småfastigheter har slorasvårigheter att ordna finansieringen förelegat, vilket ställt säljarna ibesväriiga ekonomiska situationer. Det antas att säljarna i dagens läge fårligga kvar med ägarhypotek till elt årligt belopp på omkring 3 miljarder kronoroch alt det totala värdet av utestående ägarhypotek uppgår till närmare 15miljarder kronor. När dessa efter ganska skall inlösas råkar i ställetköparen i akuta svårigheter. Enighet har förelegat om att det existerat problemsom man måste finna någon vettig lösning på. I propositionen föresläs att dessafrågor skall studeras av den särskilda bostadsrällsulredningen. Vi anser att deberörda problemen icke har något rimligt samband med bostadsrättsfrågorna ochyrkar därför på atl finansieringsproblemen i samband med försäljning av småhusutreds särskilt. Reservationennr 6 har nära samband med nämnda problem. Det gäller här finansiering vidförvärv av äldre småhus i samband med ombyggnad eller en omfattandeenergisparande renovering. Reservationen anknyter här dels lill en motion frånmoderat håll, dels vad beträffar energibesparing lill en cenierpartimolion.Majoriteten har alt även dessa frågor skulle kunna las upp inom ramenför bostadsrällsulredningen, under del all vi anser all de lämpligen börutredas tillsammans med frågorna under reservation nr 5. Jag ber att med det här sagda få yrka bifall till reservationerna nr 5och 6 i finansutskottets betänkande nr 8. (vpk): Jag kommer all i delta inlägg uppenhälla mig vid vad som handlar ombostadsbyggandets finansiering i finansutskottets betänkande nr 8 och devpk-motioner som behandlas där. Jagvill emellertid börja med ett problem som intimt hänger samman medbostadsfinansieringen och dess villkor, nämligen bostadsbyggandets sloraminskning och några konsekvenser av delta. Bostadsbyggandethar sjunkit lill samma nivå som efter - det byggs i dagomkring 50 000 lägenheter . skjuter många kommuner utbyggnadenav daghem och annan samhällsservice pä framtiden. Kapitalismens planlöshetunderstryks av att många yrkesskickliga byggnadsarbetare har tvingats lämnasilt yrke. Antalet byggnadsarbetare anställda för att bygga bostadshus harunder minskat med hälften, från ca 50 000 lill ca 25 000. Byggsektornharen central roll inte bara när del gälleratt bygga bort sociala brister utanocksä i kampen mot arbetslösheten. Ett ökat byggande skapar jobb inte enbartför byggnadsarbetare. Del påverkar också direkt en rad andra branscher-cement-,trä-,järn-,stål-,jord-,, kemisk-teknisk, verkstads-ochsanitetsvaruindusiri. Också transportsektorn och branscher som ger tjänster åtbyggandet påverkas. Byggbranschen är jämförd med andra industrigrenar fögaimportberoende, vilket gör att varje investering ger förhållandevis mycket arbeteinom landet. Bostadsbyggandetstyrs i stor utsträckning av bank-, bygg- och fastighetskapitalet. De allmännyttiga bostadsföretagen har hamnat i ett alltsämre läge, och de hotas nu på många håll av nedrustning och försäljning.Kommunernas markpolitik är i allmänhet passiv. Planberedskapen är ofta dålig. Vihar nu fåll en ny bostadsbrist som det genom avrustningen på byggnadssektornblir svårt att snabbt bygga i fatt. Bostadsbristenär en klassfråga i elt samhälle där köpkraften och inte människornas behovbestämmer var och hur vi bor. De som framför allt drabbas av bostadsbristen iSverige är de ungdomar som skall flytta hemifrån. Ofta gäller del deungdomar som är arbetslösa. Bostadsbebyggelsenoch bostadsområdena representerar ett stort samhälleligt värde. Den mängdarbete som där finns nedlagd måsle förvaltas och användas pä ett förfolkfierlalet riktigt och rättvist sätt. måsteåterföras lill dem som har skapat det, lönarbetarna och folkets flertal. Dettaär, herr lalman, grunden för kravet på en statlig tolalfinansering genom enbostads- och samhällsbyggnadsbank och kraven på överförande av mark ochhyreshus i ägo. Försl därigenom skapas fullt ut förutsättningarna fören social bostadspolitik och även för en utformning av bostadsmiljön somtillgodoser grundläggande sociala och kulturella behov för de boende. Vänsterpartietkommunisterna menar alt alla hyreshus bör överföras i samhällets ägo. Dennaöverföring underiällas om inga nya subventioner ges till privata hyreshus.Således bör de ränle- och amorteringsfria tilläggslån som vpk i olikasammanhang föreslagit för att stoppa hyreshöjningarna komma endasi allmännyttantill godo. Underhållslån till hyreshus skall likaså bara ges lill allmännyttigabostadsföretag. Länen skall vara ränle- och amorteringsfria och kunna utgålill alla årgångar. De allmännyttiga företagen har bestämda uppgifter sominstrument för en social bostadspolitik och därmed ett större behov av stöd.Det är därför som vi i våra motioner har utformat förslag då det gällerbostadsfinansiering med en sådan bestämd inriktning. Allmännyttan har i regelett nyare bostadsbestånd, högre underhållsstandard, högre allmänna och socialakostnader på grund av bl. a. fler barnfamiljer och tätare omflyttning. De harinte privata fastighetsägares möjligheter alt laborera med skatteavdrag. Genombmksvärdesbestämmelserna har dessa kostnader för allmännyttan förvandlats extra profil ål privata fastighetsägare. Ettekonomiskt stöd lill enbart allmännyttan innebär att en kraftfullhyresgästopinion kan utnyttja bruksvärdesreglerna mot de privata värdarna.Därigenom skulle deras vinster minska och det privata fastighelsägandel blimindre intressant. Bostädernasfinansiering, räntans sloriek, lånelidens längd och systemet för belåning haravgörande betydelse för boendekostnaderna. De bostäder som byggs är dyrainvesteringar för samhället och de enskilda människorna. De skall användas iåtskilliga årtionden. Därför är del ocksä så viktigt att fä bort profilerna pådet kapital som behövs. Det gäller att få "billigare" pengar till bostadsbyggandeoch följdinvesleringar och atl göra slut på del privata bankkapitaletsmiljardvinster. Hyresgästernasoch den fackliga rörelsens gamla krav på en statlig bostadsbank och en statliglotalfinansiering av bostadsbyggandet har alltid stötts av kommunisterna. Enlåg och fast ränta är ocksä en förutsättning för låga boendekostnader liksomett system för belåning som innebär atl alla pengar kan erhållas på ett ställeoch i den takt som de behövs. Privata banker och kreditinrättningar skall haskyldighet all bidra med kapital till bostads-banken till låg fast ränta. Deprivata hyreshusen måste ställas vid sidan av den statliga lånegivningen, ochinga statliga lån skall medges för ny- eller ombyggnad av enskilt ägdaflerfamiljshus. Enskilt ägda småhus bör få statliga lån endasi om de skallbebos av låntagaren och om de byggs där småhusbyggande är den lämpligasteformen för bostadsförsörjningen. Särskilda lågränlelän med högst räntautan äriig höjning och med 60 års amorteringslidskall enligt vår mening ges till hyres- och flerfamiljshus hos de allmännyttigaoch kooperativa bostadsföretagen. Enligt vpk:s mening kan bara en socialistisk planekonomi skapaförutsättningarna för en riklig och slutlig lösning av bostadsfrågan. Trotsdetta är det inte ointressant att se vad som kan göras inom ramen för ellkapitalistiskt system, hur bostadsfinansieringen kan förbättras. Arbetarrörelsens,eller skall vi säga den svenska vänsterns, krav har sedan 30-40 år tillbakavarit en låg och fast ränta till bostadsbyggandet, en statlig bostadsbank ochen statlig tolalfinansering av nybebyggelse. Motargumentenmot dessa krav har bl. a. varit att en låg och fast ränta blir för dy r förstaten. Men satsar ju staten miljarder på räntebidrag ochgaranterad ränta till bostadsbyggandet. En aktuell diskussion som har förts ochsom förs f n. a. med utgångspunkt i hyresgästernas bostadspolitiskaprogramförslag - gäller ändring av låneformerna, nytt bosladslånesyslem,reallän eller indexlån. Gemensamt för den diskussionen och för de förslag somframförs är all man förutsätter elt nytt och långsiktigt statligt bosladslånesyslemsom den enda realistiska vägen att pressa ned boendekostnaderna ochstimulera lill elt ökat bostadsbyggande. Ellgammall krav är också all staten skall stå för alla lån lill nybyggnader avkommunalt eller kooperativt ägda hus och att lånen skall anpassas till defaktiska byggkostnaderna, så att man slipper de dyra topplånen. I finansulskoUelsbelänkande förs utifrån civilutskottels yttrande angående lotalfinansieringett resonemang om eventuella fördelar med alt övergå till en sådan finansieringav bostadsbyggandet. synes inte ha samma uppfattning somcivilutskoltel om de fördelar ett sådant syslem kan innebära. PerBergman pekade på det anmärkningsvärda i att ledamöter av civilulskottet, somhar ställ bakom en skrivning och ett ställningslagande, närfinansutskottets betänkande behandlas har ändrat inställning. Han var med allrätl mycket upprörd över della och dessutom mycket förvånad. Jag måste säga atlman ändå inte har anledning att vara sa förvånad. Det här är ju inte det förstaexemplet på att centerpartister under trycket från högerdominansen i regeringenvikl sig i sådana här frågor och ändrai uppfattning. För min del är jag alltsåinte så förvånad som Per verkade vara. Enligtvpk:s mening finns del även klara administrativa fördelar med att staten taröver hela bostadsfinansieringen och att man får ut det "rikliga"länet . Till skillnad frän Per fäster jagstort avseende vid all staten tar över hela bostadsfinansieringen och atl delblir fräga om en statlig lotalfinansiering. Jag anser det vara självklart atlmedborgarnas bostadsförsörjning är en så betydande samhällsuppgift att statenmåste ha ansvarei. Del centrala kravet och det viktigaste är naturiigtvis enlåg och fast ränta, billigare pengar till bostadsbyggandet. Frågan om de tekniskalösningarna måste naturiiglvis alltid underordnas delta grundläggande krav. Även frågan om de privatabankernas och kreditinrättningarnas roll har en Vpk har i andra sammanhang lagit upp frågan om förstatligande avaffärsbankerna och de stora försäkringsbolagen. Den frågan har f ö. PerIsraelsson tidigare tagit upp i den här deballen, och han har belyst vårinställning därvidlag. Vadsom enligt vpk:s mening stär helt klart är att införandet av eu nyttbostadsfinansieringssystem eller genomgripande förändringar i nuvarande systemsnabbt måste genomföras. Vi behöver ell syslem som kan ge bällre förutsäuningarför lägre kapitalkostnader både i nyproduktionen och vid ombyggnad och saneringav framför allt de allmännyttiga bostadsföretagens bostäder. Iavvaktan på sädana förslag bör de i olika vpk-niotioner framförda förslagengenomföras. Del innebär ell uttalande för en statlig totalfinansiering avbostadsbyggandet och dess följdinvesteringar-genom enheislån med långamorteringstid lill låg och fast ränta från en statlig bostads- ochsamhällsbyggnadsbank till allmännyttan och bosladskooperalionen i form av HSBoch . Jagvill med det här sagda, herr talman, yrka bifall lill de vpk-motioner sombehandlas i finansutskottets betänkande nr 8. Såväl propositionen som utskollets majoriielsbeiänkande, och kanskesärskilt den moderata motionen 2527, präglas enligt min uppfattning av enaningslös tro på och föreställning om kapitalmarknadens funktionssätt. Man serframför sig alt i del ögonblick som marknadskrafterna får operera mer frittkommer också en mer ralionell ordning att inträda. Imånga avseenden är det en illusion som man ger uttryck för både imoderatmotionen och i utskottsbelänkandet. Det har tidigare i deballen påvisatshur extremt stora budgetunderskott vi har i . Och statens åtgärder föratl täcka in de budgetunderskotten har sannerligen inte lett till upprättandetav några mer rationella marknadsmekanismer. I verkligheten har effekterna avden borgeriiga regeringens politik gått i helt annan riktning och kommer atl gåi helt annan riktning än vad som beskrivs i del retoriska resonemang kringupprättandet av marknadskrafter och liknande som förs i utskoltsbetänkandet ochmoderatmotionen. Detfinns en parallell, nämligen utskottsmajoritetens syn på den inierna-uonellakapitalmarknaden. En aningslös och naiv, och därför fariig, föreställning omde internationella kapitalmarknadernas funktionssätt finns här återigen hosmoderaterna, men också hos utskottsmajorileten i övrigt. Jag avserinställningen alt marknadskrafterna skall få slå igenom också pä valutaområdet,dvs. att valularesiriklioner i grunden är ell ont. Delär, enligt min uppfattning, en utomordentligt orealistisk syn på vad som skeroch har skett i världen . Betingelserna fördeinternationella valutamarknaderna och kapitlmarknaderna har nämligenförändrats synnerligen kraftigt under 1970-talel - med återkommandevalutakriser, med ökad anarki pä mänga av delmarknaderna, som har lett tillstora svårigheter för nationerna när det gäller atl upprätthålla en effektiv En av orsakerna härtill, men bara en, ärden s. k.eurodollarmarknadens framväxt och under 1970-talel -alllsä i en av riksbankerna helt okontrollerad väldig penningmarknad, varstillkomst förorsakades bl. a. av underskotlsfinansiering i slutet av1960-talel. Bara fördubblades de internationella monetärareserverna. Till en väsentlig del ärdet de stora multinationella företagen somhar kontroll över den s. k. eurovalutamarknaden. Man har uppskattat all desiora multinationella förelagen har lältröriiga likvida tillgångar som ärdubbelt så stora som världens samlade valutareserver. Det ger kanske en bild avstorleksordningen på och effekterna av de kapitalslröm-mar som kan förorsakasav dessa maktfaktorers spel på marknaden. Baraför någol år sedan, 1978, var den totala omslutningen av eurovalutamarknadenomkring . Marknaden hade då på elt år haft en nettotillväxtpå . Det är väl belagt att denna marknad är okontrollerad avriksbankerna i de olika nationerna och alltså försvårar regeringarnasmöjligheter atl t. ex. bedriva slabiliseringspolitik. Del är ocksä känt atlstora multinationella företag och banker har använi sin makl under olika skedenför atl genom valutaspekulation försvåra regeringarnas möjligheter att föra enekonomisk politik. Deltaär en av de slora förändringar som har inträffat under 1970-talel. En annanförändring, som naturligtvis hänger samman med den men som ändå är en separatfråga, är att det fasta internationella valutasystemet brakade ihop omkring1971-1972 med den osäkerhet och ökade spekulation som detta fick till följd. Härfinns också en viktig synpunkt på marknadens funktionssätt när del gällervalutan och växelkurserna som är viktig att ta upp när vi diskuterarkapitalmarknaden. I teorin förutsätts att med fria växelkurser blir det deverkliga förhållandena på varu- och tjänstemarknaderna som bestämmer vilkenkurs en valuta fär. Ett lands kostnadsläge och exportmöjligheter bestämmer varvalutan kommer att hamna. Men om det, som bl. a. bankekonomen harpåpekat, är ett stort kapitalfiöde som krafterna på kapitalmarknadengår i motsatt riktning mol de krafter som styr varumarknaden, ja, dä kan vi fäen helt pervers prisbildning. Då kan vi få en bestämning av växelkurserna somgår på tvärs mol vad de borde göra om varumarknaden skulle bestämma varvalutorna skulle hamna. Fria växelkurser kan således leda lill attregeringarna fär svårare all föra en ekonomisk politik. Och del ärjust vad somhar hänt under olika skeden av .