prot · G309105 · 1979-12-31 00:00:00 — Riksdagensprotokoll 1979/80:105 Förhandlingarnaleddes av andre vice talmannen. § 1Justerades protokollen för den 10 och 11 i innevarande månad. § 2 Ändring i den preliminära tidsplanen Det plenum, som i den preliminära tidsplanen utsatts , börjar med hänsyn till att ettflertal interpellations- och frågesvar då kommer att lämnas. § 3 Meddelande om interpellationssvar 1979/80:152 om läkarutbildningen Med hänvisning till riksdagsordningen får jagmeddela följande. Min avsikt är att enligt överenskommelse med iVärmdö besvara hans interpellation om läkarutbildningen . Ändring i den preliminära tidsplanen Om vissa bostadspolitiska åtgärder § 4 Om vissa bostadspolitiska åtgärder Bostadsministern ordet för att besvara () anmälda fråga,1979/80:366, och anförde: har frågat mig om jag ärberedd att förorda bostadspolitiska åtgärder som kan undanröja de negativaeffekterna av beslut om serielån. Vad syftar på i sin fråga är fullmäktigesi fattade beslut om villkoren för bostadsinstitutensupplåning på kapitalmarknaden och motsvarande villkor för utlåning. Bakgrunden till riksbanksfullmäktiges beslut ärbehandlingen i uv frågan om amorteringstidernaför bottenlån. I enlighet med kapitalmarknadsutredningens förslag anslöt sigstatsmakterna (prop. 1978/79:165, FiU 1979/80:8, CU 1979/80:1 y) fill förslagetatt avkorta amorteringstiderna för bottenlån avseende nybyggnader med 10 årtill 40 år Nr 105 för småhus och förflerbostadshus. Jag vill i sammanhanget erinra om att den ' rådde enighet i frågan. 19 mars1980 som en förkortning avamorteringstiderna sker har riksbanks- _ fullmäktige också ändrat principerna för amortering. Om vissabostads- annuitetsprincipen har, i kombination med det höga ränteläget, letttill att nnl'tiska åteärder amorteringarna blivit extremt låga i början avlånens löptid för att öka mycket snabbt. Genom de s. k.serielånen görs amorteringarna oberoende av ränteförändringarna. Med gällande ränteläge medför beslutade ändringar avamorteringsprinciperna ökade kapitalutgifter för tillkommande hus. Ökningarnaär emellertid begränsade. För normala lägenheter uppgår de till ca . permånad för flerbostadshus och till ca . Somjämförelse vill jag nämna att mitt förslag i budgetpropositionen omproduktionskostnadsbelåning minskar kapitalutgifterna med ca . per månadför en normal trerumslägenhet. Som jag redan har uttalat i annat sammanhang hade jaghelst sett att de nya amorteringsprinciperna genomfördes i samband med denändring av reglerna för räntebidrag och villabeskattning som regeringen tänkerföreslå . Ett sådant uppskov med beslut skulle emellertid havarit till stor nackdel för obligationsmarknaden. Där har nämligen inga köp ochförsäljningar av bostadsobligationer skett i avvaktan på riksbankensställningstagande till amorteringsprinciperna för bostadsobligationer. De nya villkoren för bottenlån kommer självfallet attbeaktas vid övervägandena om ändrade regler för räntebidrag ochvillabeskattning. Jag ber att fåtacka för svaret. Tiotusentals människor står i bostadskö. minskarbostadsbyggandet, och hyresnivån i nyproduktionen tenderar att bli så hög attmånga av dem som stär i bostadskö inte har råd att efterfråga nybyggdalägenheter. Den sociala bostadspolitiken får nu successivt ge vika fören marknadsin-riktad bostadspolitik - och vi kan redan se följderna. Det byggsför litet, och det som byggs riktar sig inte till de människor som står utanbostad. De höga hyrorna och försämrade bostadsbidrag gör oss på nytttrångbodda. Avvecklas underhålls- och hyresförlustlån, kan vi vänta oss storahyreshöjningar . Även om statens räntestöd utsträcks till vissaöverkostnader blir byggkostnaderna så höga att företagen tvekar att bygga. Detfinns rapporter som tyder på att produktionen av flerfamiljshus håller pä attupphöra även i kommuner med bostadsbrist. Regeringen gör inga konkreta försök att komma till rättamed de stigande byggkostnaderna, som är orsaken till krisen på bostadsmarknaden. Dess utom tillåter regeringen att beslutar om övergång till serielån, vilket höjer hyrorna och gör det ännu svårare att bygga nytt. De nya lånen ökar boendekostnaderna för villaägare, och kan hyresgästerna räkna med hyreshöjningar på . per kvadratmeter och år för en normallägen- 6 het. har rätt att ändraemissionsvillkor men knappast att göra en omläggning av bostadspolitiken.Beslutet om serielån har inte stöd i riksdagsbeslut. Regeringens svaga finanspolitik ställer orimliga krav päpenningpolitiken och tvingar nu fram skärpta amorteringsregler för bostadslån.Riksbankens beslut visar också att vi får behålla det höga ränteläget. Frågesvaret visar att är tveksam tillriksbankens beslut. kan glädja sig åt att det är somövertagit ansvaret för svångremspolitiken. Genom det nya sättet att förapolitik slipper samråda i regeringen, han neutraliserarbostadsministern och undgår för egen del kritik. Jag tvivlar inte på att bostadsministerFriggebo vill föra en socialt inriktad bostadspolitik. Det är kanskeregeringens moderata inslag som gör att tvingas acceptera enutveckling bort från de bostadssociala målen. Det blir inte bättre av attbostadsministern punktmar-keras av en biträdande, blåfärgad minister, som villhöja redan höga hyror. Det kan inte vara en lätt uppgift för en liberalminister att sitta som gisslan och administrera en konservativpolitik. har sagt att bör skärpa sin profili regeringskoalitionen. Följ hans råd, bostadsminister , och ta enstrid för att på nytt ge bostadspolitiken ett socialt innehåll! Vad vi behöveraren politik som ökar bostadsbyggandet och håller tillbaka hyreshöjningarna. Om vissa bostadspolitiska åtgärder Jag tycker att skall aktasig för att ta munnen full när han talar om effekterna av införandet avserielåneprincipen. fattade beslut om attamorteringstiderna skulle förkortas. Det innebär naturligtvis i sig en ökadkostnad, beroende på att lånen skall betalas tillbaka snabbare. Till en delberor dessa ökade kostnader, . i flerbostadshus, på just dennaförkortning av amorteringstiden. Och var alltså med ochfattade det beslutet. Sedan har det införts något som heter serielån. Låt mig dåerinra om att de sammanlagda amorteringarna med serielåneprincipen under deförsta tio åren är lägre än vad de skulle ha varit med annuitetsprincipen viddet ränteläge som redovisades i kapitalmarknadspropositionen, som riksdagenhade som utgångspunkt för sin behandling beträffande förkortningen avamorteringstiderna. Faktum är att med den gamla annuitetsprincipen skulleränteförändringarna och förkortningen med ha påverkat amorteringarnasstorlek väsentligt mer än vad beslut nu gör. Det är ju så att enkraftig sänkning av räntan, vilket i sig vore önskvärt, medannuitetslåne-principen kraftigt skulle öka amorteringarna och höjaboendekostnaderna, medan dessa blir oförändrade med serielåneprincipen. Låt mig bara ytterligare en gång erinra orri de förslagsom finns i budgetpropositionen, som ännu inte behandlat, och sominnebär en sänkning med . för en nyproduceradlägenhet. Om vissa bostadspolitiska åtgärder CHRISTERNILSSON (s): Det finns en tendens i regeringspolitiken som bör lyftasfram i ljuset, nämligeii att regeringen förhåller sig passiv och överlåteransvaret på andra. Arbetsmarknadens parter får ta över ansvaret för denekonomiska politiken. Ansvaret för kreditpolitiken har helt lyfts över påriksbanken. skall också ta över viktiga delar avbostadspolitiken. Och riksbankschefen skall nu dessutom ta ansvaret förvillataxeringarna - det framgår om man följer debatten. Jag tycker att man bör uppmärksamma den här tendensen hosregeringen. Sedan finns det många skäl till att vara starkt kritiskmot beslut. För det första: Viktiga beslut som rörbostadspolitiken, som rör hyror, byggandets omfattning osv., bör fattas avregering och riksdag och inte av , där sedan bostadsministern iefterhand kommenterar frågorna. För det andra kommer beslut attförvärra krisen på hyres- och bostadsmarknaden. När det sedan gäller effekterna av serielånen kommer dessaatt framför allt visa sig , men har visat att hyreshöjningarnakommer att ligga på . Jag vill också nämna att socialdemokraterna iriksbanksfullmäktige reserverade sig mot det här beslutet just därför att detinte hade stöd i det uttalande som gjort. Vidare vill jag säga, , att jag tycker detär bra med de här nya produktionskostnadsanpassade lånen. Men problemet är juatt de inte får önskvärd effekt, och det är beklagligt. Det finns alltsåtendenser som tyder på att produktionen av flerfamiljshus helt håller på attupphöra. Jag känner inte till om eller i vilken omfattningbostadsministern reser runt i landets kommuner, men om hon gör det skall honfinna att kommunalmännen är resignerade. De har inte längre några instrumentför att driva en fungerande bostadspolitik just därför attfinansieringssystemet inte håller. Den fråga som har ställttill mig gällde min syn på införandet av serielåneprincipen. Det finns tyvärrinte tid att i samband med att svar lämnas på den frågan föra en storbostadspolitisk debatt, utan det får vi återkomma till i andra sammanhang. Menjag vill notera att anser att man egentligen borde sättamunkavle på människor som har åsikter om hur vårt land över huvud taget skallskötas. Jag tycker det är värdefullt att människor med olika erfarenhet bidrarmed åsikter också i den bostadspolitiska debatten. Om sedan vill förändra nugällande mandat i fråga om kreditpolitiken, så tycker jag att han skallåterkomma i ett annat sammanhang med sådana förslag och inte ta upp det i denhär frågestunden. CHRISTERNILSSON (s): Nr 105 Det är väldigtsvårt att avgöra vad har rätt eller den inte rättatt göra i den här frågan, men nog är det ett tvivelaktigt beslut jq riksbankenfattat just med tanke på de befogenheter den har. Och det är väl ändåbra om det är regeringen som styr landet och inte traskar patrull efter Qij behandlingen Överiäggningenvar härmed avslutad. § 5 Om behandlingen av miljöfarligt avfall Jordbruksministern ordet för att i ett sammanhang besvara dels () den 23januari anmälda interpellation, 1979/80:124, dels Per (vpk) den 29januari anmälda interpellation, 1979/80:127, och anförde: har frågat mig om vilkaåtgärder jag ämnar vidta för att beslut om en anläggning förbehandling av miljöfarligt avfall skall kunna komma till stånd. Hon har ocksåfrågat om jag mot bakgrund av den växande mängden miljöfarligt avfall anser attdet statliga monopolet för slutbehandling av sådant avfall bör bestå. Per har frågat mig om jag är beredd attmedverka till att de miljöstörande utsläppen frän den tilltänkta centralabehandlingsanläggningen för miljöfarligt avfall blir så små attbehandlingsanläggningen från denna synpunkt kan lokaliseras till vilken kommuni landet som helst. Han har vidare frågat om det är möjligt att ge de regionalauppsamlingscentralerna för miljöfarligt avfall sådan utformning att de kommunerdär de redan finns eller dit sådana centraler kan komma att lokaliseras intehar anledning att komma med några erinringar från miljösynpunkt. Slutligen harhan frågat om jag är beredd medverka till att landets kommuner ges ekonomiskkompensation för den nya uppgift de pålagts av staten vad gälleromhändertagande av miljöfarligt avfall. Genom beslut av riksdag och regering har ansvaretför insamlingen av det miljöfarliga avfallet lagts på kommunerna, och ansvaretför det slutliga omhändertagandet har lagts på det samhällsägda företagetSvensk (). För att ta emot miljöfarligt avfall har inrättatregionala mottagningsstationer i , , , , Helsingborgoch . Det slutliga omhändertagandet av det avfall som tas emot avSAKAB sker i huvudsak vid tre mindre behandlingsanläggningar och i vissaanläggningar utomlands. planerar att uppföra en centralbehandlingsanläggning på fastigheten i kommun. har lämnat SAKABtillstånd att uppföra och driva den planerade behandlingsanläggningen iNorrtorp. Beslutet har som bekant överklagats till regeringen. I anledning avatt lokaliseringen fill Norrtorp har ifrågasatts från olika håll tillsatteregeringen Nr 105 en utredning som hade till uppgiftatt studera alternativa platser där ett Dnsdngenden uppförande av anläggningframstod som möjlig. 19 mars1980 °' lämnade sitt betänkande idecember 1979, har jämfört sex alternativa lokaliseringsorter med Norrtorp och funnit att Norrtorp bör föredras framför Dm bhandlinsen ' övriga orterna. Remissbehandlingen av utredningens betänkandehar av miljöfarligt "y"ig" avslutats. fll Kemiska Industrikontor har i framställning till regeringen hemställtom en översyn av bestämmelserna om hanteringen av miljöfarligt avfall. Därvidhar Kemikontoret ifrågasatt om en central behandlingsanläggning av den typ somplaneras i behövs. Kemikontorets framställning har remissbehandlats. Den ordning som gäller beträffande hanteringen avmiljöfarligt avfall har tillkommit för att säkerställa hanteringen på ett frånhälso- och miljösynpunkt betryggande sätt. En av de viktigasteförutsättningarna för att detta syfte skall kunna tillgodoses är att det finnstillräckliga resurser för att behandla eller på annat sätt slutligt omhändertadet miljöfarliga avfallet. Som jag har antytt räcker inte de resurser tillsom f. n. kan utnyttjas i vårt land när det gäller att ta hand om den mängdmiljöfarligt avfall som uppkommer . Vi kan inte räkna med attlångsiktigt anlita utländska anläggningar för det miljöfarliga avfall som intekan tas om hand i våra egna anläggningar. Vi måste därför på olika sätttillskapa de resurser som saknas. Jag har redovisat att frågor som har samband meduppförandet av en central anläggning för behandling av miljöfarligt avfall f.n. bereds inom . Det är regeringens avsikt att så snart sommöjligt fatta de beslut som behövs för att få till stånd tillfredsställandebehandlingsresurser. fråga om huruvida det statliga monopoletför slutbehandling av miljöfarligt avfall bör bestå bygger enligt min meningpå ett missförstånd beträffande innebörden av gällande bestämmelser på dettaområde. uppgift är att slutligt omhänderta sådant miljöfarligt avfallsom industrin själv inte kan ta hand om. behandlingsmonopol gällerbara detta avfall och kan således inte anses utgöra något hinder för industrinatt utnyttja egna behandlingsresurser. När det gäller Per frågor om utsläppen frånden tilltänkta centrala behandlingsanläggningen och om utformningen avregionala uppsamlingscentraler för miljöfarligt avfall vill jag erinra om attmiljöskyddslagen gäller i fråga om sådana anläggningar. Detta innebär bl. a.att olägenheter från en anläggning skall så långt det är möjligt förebyggaseller avhjälpas. Jag kan inte i detta svar föregripa regeringens kommandeställningstaganden i det tillständsärende som är aktuellt. Jag vill dockframhålla att vid den prövning som sker enligt miljöskyddslagen berördakommuners intresse av ett gott miljöskydd självfallet skall beaktas. Med anledningav Per fråga om ekonomisk kompensation till kommu..ernavill jag påminna om att kommunernas uppgift i sammanhanget 10 är att svara för att detmiljöfarliga avfallet samlas in. genomen utvidgning av det kommunala renhållningsmonopolet. nen harrätt att ta ut sina kostnader för hanteringen av miljöfarligt avfall av den den somlämnar avfallet i likhet med vad som gäller för den kommunala g rnars 1980 hanteringenav annat avfall. Uppgiften att samla in det miljöfarliga avfallet tordedärför inte komma att innebära någon ekonomisk belastning för q behandlinsen kommunerna.Någon kompensation från statens sida till kommunerna är miliöfarlist Dansk TV visade ett skakandereportage från om bristande omhändertagande av miljöfarligt avfall. I vissaområden var skadorna så stora och hälsoriskerna inte bara misstänkta utan säpåtagliga att staten tvingats köpa upp åtskilliga fastigheter för att de avgifterna berörda skulle kunna flytta därifrån. Så illa är det inte i vårt land, eftersom vi haruppmärksammat farorna tidigare. Problemet växer emellertid också här, och mininterpellation väcktes för att jag önskade fä klarhet i vad som skall ske. Jagtackar därför jordbruksministern för svaret, som jag mot bakgrund av deförhållanden som råder här i finner vagt men inte utan intresse. Ihuvudsak hänvisar jordbruksministern till att frågan bereds av regeringen. Dethar den gjorts från och till . Vi är inne i en avfallscirkel somnästan börjar lukta. Vid en interpellationsdebatt i förraåret sade jordbruksministern att det är mycket angeläget att beslut ombehandlingen av det miljöfarliga avfallet kan fattas . Viär alltså överens om att det brådskar med beslut. Frågan är om vi också äröverens om att frågan har kört fast. Propositionen, som bifölls av , kanvad avser det miljöfarliga avfallet sammanfattas i följande punkter. För att man skulle kunna skapa bättre betingelser förkontroll och omhändertagande av miljöfarligt avfall föreskrevs att sådantavfall skulle omfattas av det kommunala renhållningsmonopolet, i den mån detinte återvanns eller oskadliggjordes vid den anläggning- där det uppkom.Regeringen räknade också med att renhållningsmonopolet för miljöfarligt avfallskulle vara infört i hela landet , dvs. 1980 - vilket det också är. Företagare ålades att lämna uppgift om art,sammansättning, mängd och hantering beträffande miljöfarligt avfall somuppkommer i resp. verksamhet. Det visade sig sedan att det inte var möjligt attgöra sådan rapportering , men viss rapportering har skett. Ett behandlingsföretag inrättas - enligt propositionen -som i princip får ensamrätt till behandling och långtidslagring av miljöfarligtavfall. Staten skall ha ett dominerande inflytande. bör utgöra stommen idet nya bolaget. Behandlingsföretaget har skyldighet att ta emot alltmiljöfarligt avfall som insamlas inom det kommunala monopolet. Regeringenprövar om andra än behandlingsbolaget skall yrkesmässigt få H Nr 105 ta hand om miljöfarligt avfall. Ochdet är det avfallet som ökar i . den '' finns utspritt på massor av industrier i väntan på att behandlas, 19 mars1980 oskadliggöras eller slutgiltigtförvaras. tre anläggningar, som t. v. skall ta hand om miljöfarligt avfall, Oi7i behandUnsen ''n"*> ' Lövsta utanför , i utanför Kumla och i avfall Man kan räkna med att - förutomavfallsoljan - tar emot ca 20 000 Men hur mycket därutöver av landets farliga avfallsom tas om hand resp. lagras av industrin själv, hamnar på tippar e. d. saknasdet kunskap om. Åtskilligtavfall skickas, som jordbruksministern sade i sitt svar, utomlands. Enligtvissa uppgifter lär en del t. o. m. brännas pä havet utom synhåll från densvenska kusten. Emellertid har svårigheterna accelererat i och med att det harblivit svårare att få skicka avfallet till (Kommunekemi), ,eller (Re-Chem), som är våra traditionella mottagarländer,och dessutom Lövstaanläggningens tillstånd går ut . Undertiden lagras avfallet. Den centrala anläggningen finns inte. Litet historia,herr talman. mindre än efterriksdagens beslut - fann att den bästa platsen för en centralbehandlingsanläggning skulle vara Norrtorp. informeradesden lokala befolkningen av och Kumla kommun. nästa årkom Cementas försök i in i bilden. Efter koncessionsansökan medkompletteringar m. m. tillstyrkte i län och Kumla kommunSAKAB:s ansökan om koncession i . fortsatte ärendet attbehandlas fram och tillbaka hos olika myndigheter. a. tillsattes enutredare, som skulle göra en ekonomisk jämförelse mellan de två alternativen.Norrtorp resp. . undertecknadesexploateringsavtal mellan Kumla kommun och . Och i februari och marsbesvärade sig över koncessionsnämndens beslut angåendebefintlig och utökad verksamhet m. m. vid i . var folkopinioneni full gång. Protestmöten hölls, uppvaktningar gjordes och det skrevsspaltmeter i pressen, främst givetvis i den lokala pressen. ändradeKumla kommun delvis inställning, man började bli tveksam till anläggningen. tillsatte en utredare föratt fitta på en lämplig lokalisering av den centrala behandlingsanläggningen.Samtidigt lugnade debatten ner sig. Avfallsberget växte, och man väntade påutredarens förslag. Utredarens förslag ändrade ingenting - Norrtorp var ochförblev den bästa lokaliseringen. Remisstiden har gått ut och det kommunalavetot består. Om totalt kan ta emot en tiondel av de 500 000 tonsom tillkommer , är situationen sådan att väntetiderna blir alltlängre för det avfall som industrin vill bli av med. Vilka garantier har vi föratt 12 avfallet lagras på etttillfredsställande sätt? I pressen och andra massmediahar givits exempel på industrier som till varje pris vill bli av med sittavfall, som accepterat det kommunala monopolet och som räknat med att avfalletskulle tas om hand av . I stället får man lagra tunna efter tunna utan attsamhället kan göra någonting. Därför har skapat de här anläggningarna för temporärlagring. Men också detta blir allt svårare. När man hittat någon lämpligbyggnad för förvaring, har händelseförloppet blivit det att man förstpresenterar förslaget för kommunen, som ställer sig positiv. Sedan börjar pressen,lokal- och rikspress, att skriva nyhetsnotiser. Lokala opinionsgrupper börjaragera, och debatten är i full gång. Kommunen ändrar inställning och drarsig fillbaka. När det gäller det senaste alternativet, och det hittillskanske bästa, , har man köpt en fastighet med lagerbyggnad och gjorten anmälan till i . Remisstiden gick ut , men kommunen begärde förlängning. I övrigt är mönstret detsamma somvid tidigare förhandlingar. Så har det kommunala renhållningsmonopolet trätt i kraft,vilket naturligtvis innebär att industrins ansträngningar för att lagra och tahand om avfallet minskar. sägerjordbruksministern: bereds i regeringen. Jag har, herr talman, inte lyckats få klarhet i omregeringen har möjlighet att sätta sig över det kommunala vetot, och jag skullevara tacksam om jordbruksministern här klargjorde om regeringen har möjlighetatt besluta om lokalisering av en anläggning till en kommun som motsätter sigdetta. Jag tror inte att regeringen härden möjligheten, men om sä är falletvore jag glad att få det bekräftat av jordbruksministern. Inte heller kan regeringen under den här beredningenföreslå en annan plats för byggande av en central avfallsanläggning utan attden ifrågavarande kommunen måste ge sitt tillstånd. Hur skall regeringen klarasig ur den återvändsgränden? Det kan inte bara vara fråga om en sedvanlig lugnberedning inom departementet. Orsaken till att jag ställde min andra frågavar dels detta problem, dels den skrivelse som kommit regeringen till händafrån . Jag har inte missförstått monopolet. Men låt mig härcitera ur propositionen 1975:32: 'T likhet med det stora flertalet remissinstanser anserjag det nödvändigt att samhället nu tar över det organisatoriska ansvaret fördet slutliga omhändertagandet av miljöfarligt avfall genom att inrätta det avbehandlingsgruppen föreslagna behandlingsföretaget. Endast härigenom kanenligt min mening garantier skapas för att allt miljöfarligt avfall bliromhändertaget och att detta sker på ett från hälso- och miljösynpunkttillfredsställande sätt. Jag föreslår sålunda att regeringen bemyndigas meddelade föreskrifter som behövs för att tillförsäkra behandlingsföretaget enprincipiell ensamrätt att behandla och långtidsförvara miljöfarligtavfall." Avpropositionen framgår också att det endast är mot den som avser att Om behandlingen av miljöfarligt avfall Nr 105 upprätta egen behandlingsrörelsesom monopolet riktar sig. Och läser jag, Onsdagenden apropå mitt"missförstånd", i jordbruksministerns svar: 19 mnrs1980 "uppgift är attslutligt omhänderta sådant miljöfarligt avfall som industrin själv inte kan ta hand om." Detta står inte i propositionen. Om hehandlinpen Återigen tillsvaret: "behandlingsmonopol gäller bara detta avfall milinfnrllQt ''" således inte anses utgöranågot hinder för industrin att utnyttja egna .fll behandlingsresurser." Jag väntar, som jordbruksministern förstår, på ettförtydligande av den konfrontation jag här märker mellan jordbruksministernssvar och uttalande med anledning av proposition 1975:32. För det första vill jag ställa frågan; Vidhållerjordbruksministern att för långvarig lagring av miljöfarligt avfall gällerSAKAB:s monopol odelat?