prot · G30918 · 1979-12-31 00:00:00 — Hela arbetarrörelsen måste mobiliserastill försvar för sina intressen. Som en del av denna rörelse kommervänsterpartiet kommunisterna att med alla sina krafter bidraga i den kampen. I redovisades en undersökning om vadsom var viktigast för den anställde. Man fick ta ställning till en mängd olikaalternativ, t. ex. kortare arbetstid, fler daghem, bättre arbetsplatsdemokrati,bättre arbetsmiljö, bättre sjukvård, bättre löner och tryggare jobb.Undersökningen visade klart att löntagare sätter kravet på trygghet i Jobbetfrämst. Att ha ett Jobb, atf ha en uppgift i samhälle och arbetsliv, att görarätl för sig - del tillhör varje människas grundbehov. Under1970-lalet har arbetslöshet - eller oron för att bli arbetslös - blivit enrealitet för svenska folkel. Även om omfattningen aldrig kommit i närheten avde stora arbetslöshetstal som vi kan se på olika håll i väriden, har principenom den fulla sysselsättningen givit oss andra utgångspunkter. Det är självklartför oss aU varje människa vill ha eU jobb och att hon eller han också skall haden självklara rätfen fill ett jobb. På själva tröskeln till det nya decennietser det ganska ljust ut. Vi har fått exempel på attsvensk industri upplever en gynnsam konjunkturutveckling. Exporten ökar.Hemmamarknadens orderläge har förbättrats. Särskilt inom verkstadsindustrinväntas efterfrågan på arbetskraft bli stor. Detta gäller inte bara yrkeskunnigarbetskraft ulan också annan. På tjänstemannaområdet är läget mera oroande.Arbetskraftsbehovet är där mindre. Och framstår ungdomsarbetslöshetensom ett mycket stort problem. Menhur ser det ul längre fram, ? Ja, av länsarbetsnämndernasredogörelser framgårdet att företagen ärosäkra i sina bedömningarom hurindustrikonjunkturen kommer all utvecklas. Försöker man titta ännu längre frami tiden blir självfallet bedömningarna ännu osäkrare. Inför 1980-talet i desshelhet måste vi väga fiera svårbedömbara trender mol varandra. Deninternationella utvecklingen kommer förmodligen all i hög grad bli en fråga omden oljepolitiska utvecklingen. Den kan således medverka till bl. a. eninternationellt sett restriktiv och återhållande politik. 10 protokoll 1979/80:17-18 Detta,jämte det faktum att är ett extremt oljeberoende land, måste stämmatill eftertanke. Årets oljenota blir 8-9 miljarder större än . Vårexportutveckling har alltså varit positiv sedan den borgerliga trepartiregeringentog över 1976, och vi kan skönja en gynnsam fortsättning. Problemet är bara attockså importen ökar och all den ökar mer än exporten. Man spår en ökning med omkring 3 96 . Men vad hjälperdet när de offentliga utgifterna ökar ? Med därtill ett stortunderskott i budgeten förstår vi mer än väl alt sanneriigen inteblir problemfritt. Medden här bilden av en synnerligen kärv samhällsekonomisk utveckling står denenskilda löntagaren inför en besväriig avtalsrörelse. Förhoppningarna om någonstor löneförhöjning kan inte vara stora. Men vad är viktigast: högre lön ellertrygghet i jobbet? Ja, löntagarna sätter anställningstryggheten främst. Detviktigaste inför 1980-talet är aft arbetslösheten pressas tillbaka. Menutöver oron över den ekonomiska utvecklingen och hur den kan påverkasysselsättningen finns det också andra utvecklingstendenser som oroar löntagarna.Det kan t. ex. vara frågan om hur en avveckling av kärnkraften påverkarsysselsättningsläget. I nr 25-26 redovisade entabell av vilken det framgick att inom gruvindustrin 15 000 anställda kanföriora sina jobb, i massa- och pappersindustrin 50 000, i kemikalieindustrin20 000 anställda, i cementindustrin 2 000 anställda samt i järn- ochstålindustrin 70 000 anställda. Sysselsältningsmässigt utgör dessa talenrelativt liten andel av landets näringsliv. Men observera -dessa branscherligger i regioner som redan är drabbade. Det är , ,, Bergslagen inkl. och . Mångalöntagare känner oro för vad fondsocialism skulle innebära för svensktnäringsliv, som måste konkurrera med företag ute i världen vilkas produktionbygger på fri marknadsekonomi. Vad planekonomi och socialism innebär förlöntagarna i , och länder med liknandesamhällssystem för allt fler svenskar information och kunskap om. Det är inteså märkligt att fler löntagare än vad somliga tror oroar sig översocialdemokraternas tal om kollektiva löntagarfonder. Detfinns vidare en oro för vad data- och robotutvecklingen kan fö för konsekvenserpå . Visst har vi tidigare blivit varnade för datoriseringen, menvarningarna har tyckts vara obefogade. Förklaringen är egentligen enkel.Hittills hardatoriseringen kostat för mycket. Men har vi nästan föu upplevaett prisras. Det blir lönsamt att utnyttja denna nya teknik. Industriministernpekade på de möjligheter som här öppnas. Men kommerdatoriseringen att innebära stora sysselsättningsproblem på arbetsmarknaden.Man förstår aU löntagarna inom detaljhandeln eller inom branscher där datornoch roboten kan ta över många av de mänskliga Jobben känner sig oroade. Låt mig också fö peka på den oro som en annan kategori löntagare kännerför sina jobb. Jag tänker på de löntagare som är anställda på statliga verk ochmyndigheter i . Jag vill peka på detta därföratt om vi sätter i gång en ny utflyttningskarusell liknandeden under 1970-talel, måste vi skaffa oss ett avsevärt tillförlitligare ochbättre beslutsunderiag än vad vi hade 1971, då det första beslutet omutflyttning fattades. Då gällde del 6 000 statstjänstemän som med familjerskulle flyttas från . Beslutsunderlaget var inte bättre 1973, då enoenig riksdag beslöt att flytta ut ytteriigare nära 4 000 statstjänstemän. Vimoderater röstade nej till del förslaget. Menhur mycket allvar ligger det i talet om en nyutlokalisering av slatliga verk?Ja, inotionerade om detta . menade ivalrörelsen att det skulle vara möjligt alt flytta ut ytteriigare 10 000Jobbfrån . Vadstår del i regeringsförklaringen? Jo, där sägs: "Ett målmedvetet arbeteskall bedrivas för alt åstadkomma decentralisering inom den offentligasektorn." På ett annat ställe sägs det: "En särskild delegation fördecentralisering inom den offentliga sektorn inrättas" - något som ocksåstatsministern berörde . Detfinns tydligen allvariiga planer på sina håll att utlokalisera ytteriigarestatliga verk, myndigheter och statstjänstemän. Jag vill med detta inlägg pekapå löntagarnas oro för sysselsättningen men inte minst pä denoro som sprids bland de löntagare i Storslockholmsområdet som har staten somarbetsgivare. Och Jag vill kraftigt understryka all sådana funderingar måsteställa krav på ett helt annat beslutsunderlag än vad vi hade 1971 och 1973.Studera erfarenheterna av 1970-talets utlokahsering av slatliga verk! Enligtuppgift kommer en arbetsgrupp inom budgetdeparlementet med resultatet av sådanastudier . Studeraockså vad som sker inom ett verk som håller på all utlokaliseras. 1976 fiyttades 40 anställda lill Karistad. 1978flyttades 325 till . har 175 anställda flyttats fil! Umeå.Nu pågår omlokaliseringen till och . 1985 skall helaomlokaliseringen - uppsplittringen - vara klar. Vivet att kostnaderna är enorma och att dessutom beräkningarnaslagit helt fel. 1972 sade man att det skulle kosta . i 1979 ärsprisläge aft flytta ut en FOA-anställd. vet vi all del kostar 700 000 kr.i samma prisläge. Totaltkommer hela kostnaden att bli nära 1 miljard. 1972 beräknades de totalakostnaderna till 325 milj. kr. Tilldetta kommer de indirekta kostnaderna. Vad innebär uppsplittringen av verkettill olika delar av landet? Vad kostar de sociala problemen? Vad förkompetensförlusterna för följder? Detmåste vara viktigt att ställa utlokaliseringskostnaderna för FOA Jämte detotala kostnaderna för 1970-talets samtliga utflyttade verk i relation till denekonomiskt kärva framtid som vi kan skönja . Tilldetla kommer hänsynen till de mänskliga aspekterna och frågan om hur långt mankan gå när det gäller utarmningen av funktionerna i en administrativ huvudort. Sammanfattningsvis måstede här reflexionerna kring 1980-talels syssel- sättningsproblemgöra det helt klart för oss att det kommer att ställas stora krav på regeringoch riksdag. Underåren 1976-1978 visade den borgeriiga trepartiregeringen au den hade denkompetens och initiativkraft som krävdes för att komma till rätta med både deekonomisk-politiska och de närings- och arbetsmarknadspolitiska problemen. Mendet arbetet kunde då bara påbörjas. kan det fortsätta, vilket måste kännastillfredsställande för landets löntagare. Underdetta anförande övertog talmannen ledningen av kammarens förhandlingar. Miljöfrågorna kom ju tidigt i förgrunden för debatten i åretsvalrörelse. Det var värdefullt att vi fick tillfälle att fästa uppmärksamhetenpå behovet av åtgärder för att möta gift- och kemisamhällets risker såväl iarbetsmiljön som i den yttre miljön. Det var värdefullt inle minst därför atlen borgerlig regering äntligen tvingades inse atl det fanns anledning att ta desocialdemokratiska framstötarna på allvar. Man tillsatte ju förevalet utredningar som vi krävt men som avvisats av denborgerliga riksdagsmajoriteten senast under vårriksdagen 1979. Jag syftar dåbl. a. på den utredning som gäller användningen av bekämpningsmedel ochkeinikalier i jord- och skogsbruket. Jaghar sagt det förr, men jag tycker att det tål att upprepas, att inget annatområde har så snabbt kommit i centrum för så många människors intresse och påså blivit föremål för så många åtgärder som miljövårdens. Jaghar verifierat detta påstående med att hänvisa till alla de beslut imiljövårdsfrågor som fattat på densocialdemokratiska regeringens förslag. En helt ny lagstiftning tillkom.Samhällets organ för miljövården byggdes upp. Samhällsplaneringen inriktadesmot en god hushållning med mark och vatten. Målet för miljöpolitiken skullevara all trygga alla människors rätt till en god livsmiljö i arbetet, i bostadenoch . Socialdemokratin slog fast samhällets ansvar för vården avmiljön och utnyttjandet av naturresurserna. Enaktiv miljöpolitik som tar sikte på hushållning med naturresurser och allaslika rätt kan inte genomföras, om man låter marknadskrafterna och det privatavinstintresset slyra utvecklingen. Samhällets möjligheler atl styra måstedärför förstärkas, om man skall nå dessa mål. Följdriktigt möttes ocksåvanligtvis de åtgärder i fråga om lagstiftning och samhällsplanering som socialdemokratinföreslog till skydd för människor och miljö av hårt motstånd frånhögerkrafterna i samhället och av moderata samlingspartiet i . För aubara citera eu uttalande av den nuvarande moderatledaren i en debatt vi förde imarkfrågor: "Det råder knapphet på marklillgångar i våra storstädersnärhet - det är det väl ingen tvekan om. Vem som kommer att förfoga över dem -om det blir den som har mesl betalt eller den som har minst betalt - behöver viinte debattera. Finns det en begränsad tillgång på mark, som står tillförfogande för bebyggelse, kommer ju alltid prismekani- smenin i bilden." Dettasagt som ett smakprov på den inställning som socialdemokratin mötte när vi meden förstärkt lagstiftning ville ge samhället bättre möjligheter alltillförsäkra alla människor rätten till en bättre boende- och fritidsmiljö ochmotverka risken för spekulation med mark: Iett stort avsnitt i en partimotion lill förra årets går moderata samlingspartiettill storms mot hela den socialdemokratiska markpolitiken. Socialistiskavärderingar har länge präglat markhushållningen i vårt land, säger man imotionen. Man kräver en privatisering av markägandet. Kommunerna har fått förstor makt över marken. Samhället skall dra sig tillbaka och lämna fältet merafritt för de privata ägarintressena. Med andra ord för intressen som harmöjligheter all göra sig gällande när prismekanis-nismen får verka. Denstarkares rätt att ta för sig när den svagare av ekonomiska skäl tvingas attavslå. Moderaternahar manifesterat sin vilja alt driva en sådan mark- och planpolitik genom atttilllvinga sig det direkta inflytandet i regeringen över mark- och planfrågor.T. o. m. skribenter i borgerlig press har betraktat denna eftergift frånfolkpartiets sida som en katastrof "ThorbjörnFälldin fullföljer", löd rubriken i en centerpartitidning sedan pånytt tagit plats på långbänken i kanslihuset. Jag vill tillägga: ThorbjörnFälldin och fullföljer sina politiska ambitioner genom att krypaallt längre in i högerburen. Det är vad som har skett med utgången av åretsval. Centerpartisternahar ju önskat framstå som särskilda förespråkare för miljö- ochregionalpolitik. Ingen torde kunna bestrida atl ambitiösa mål påmiljöpolitikens område kräver mera av planerad hushållning under samhälletsledning och ansvar. Vill man alt arbetstillfällena skall fördelas jämnaremellan olika delar av landet, så kan man inle heller överiåta åt marknadskrafternaoch det privata vinstintresset atl styra utvecklingen. Därförär politiska agerande under ledning såobegripligt inkonsekvenl. som i början av 1970-laletalltmer profilerade sig för politiska mål som reser långtgående krav på ensamhällelig styrning ställde den nuvarande partiledaren sig i spetsen för denförenade borgeriigheten i kampen mot socialdemokratin. Isamverkan med , som lägger ner all sin energi på att avrustasamhällets inflytande över utvecklingen, vill nå politiska mål somkräver mera av samhällelig styrning. Engång gjorde en tidigare folkpartiledare för mig denöppenhjärtiga bekännelsen att han såg främsta uppgift i svenskpolitik vara atl beröva socialdemokraterna så många röster att det kunde bildasen borgerlig regering. Inför den inkonsekvens i det politiska agerandet somkännetecknat drar Jag slutsatsen atl detta också varitett överordnat mål för under parliledarskap. Delintrycket-förstärks av att hyllas som en segrare, trots aucentern förlorat 25 96 av sina väljare. fullföljer denpolitiska insats som han lill slor glädje för och inleddehösten 1971, när han ställde sig och i spetsen för borgerligheteni kampen mot socialdemokratin. Meddet ännu starkare högerinflyfande som vi nu fått i regeringen ökar riskerna förelt nytt stillestånd på miljövårdens område. Jag erinrar om hur våra förslagtill åtgärder föratt fullfölja den socialdemokratiska miljöpolitiken på varjepunkt avvisades av den förra trepartiregeringen. Visocialdemokrater kommet att fortsätta att driva våra krav på en aktivmiljöpolitik. Vi upprepar de krav som vi har ställt atten särskild gift- och kemikommission skall tillsättas med uppgift attsamordna och initiera det forsknings- och undersökningsarbete som kravs för attmöta de risker som användningen av kemikalier på olika områden i samhälletleder till, alt framlägga förslag omutbyggnad av laboratorier, att föreslå utformning ochinriktning av erforderlig utbildning, attse över och anpassa gällande lagstiftning, bl. a. för att genomföraförhandskonlroll av kemiska ämnen, attföreslå de ändringar av nuvarande administration som kan erfordras för en merändamålsenlig lösning av uppgifterna. De ständigt återkommande upptäckterna avnya hälsorisker i arbetsmiljön ger oss anledning till en kraftsamling avinsatserna på detta område. Men även närdet gällerden yttre miljön måste vigöra vad som är möjligt för att nedbringa användningen av gifter ochkemikalier. Vikommeratt vidhålla vårt krav att kommunerna i avvaktan på resultatet av denutredning som tillsatts om bekämpningsmedel och kemikalier i jord-ochskogsbruket redan nu skall ha rätt att säga nej till skogsbesprut-ningar. Vikommer att fortsätta att driva alla övriga krav på en aktiv miljöpolitik som virest i våra partimotioner. Enannan fråga som oroar oss socialdemokrater är att ännu inte fåttmöjligheter att ta ställning till ett handlingsprogram för skogsnäringen trotsdet bekymmersamma läge för bl. a. råvaruförsörjningen som vi befinner oss i ochkommer all befinna oss i framöver. Vi löper trots goda avsältnings-möjlighelerrisk för sysselsättningssvårigheter i åtskilliga skogsindustrier. Deborgeriiga regeringarnas ovilja att engagera samhället i effektiva åtgärderföratt möta svårigheterna med råvaruförsörjningen skapar otrygghet bland deanställda, försvagar skogsindustrin och förorsakar oss betydandesamhällsekonomiska förluster. Hur vi hushållar med skogen och skogsråvaran fårinte bara vara en angelägenhet för ägarintressen inom skogsbruk ochskogsindustri. Det är en angelägenhet för alla som är anställda i skogsnäringen.Det är en angelägenhet för hela folkel. Det är med delta för ögonensocialdemokratin kommer alt fortsätta att kräva ett handlingsprogram förskogsnäringen, där samhället lar ledningen och ansvaret för utvecklingen isamverkan med företag och fackliga organisationer. Tillsist, herr talman, vill jag säga att som representant för ett län som haft ochhar stora strukturproblem framför sig inom sin industri ser jag med oro pårisken för att vi får en fortsättning av den låtgåpolitik från regeringens sida somkaraktäriserat den gångna treårsperioden. 1den näringslivsutredning som vi genomförde inom länet konstaterades samfälltöver partigränserna att inte heller vårt läns problem kunde överlåtas åtmarknadskrafterna. Vi slog fast det angelägna i ökade insatser från samhälletssida för att styra utvecklingen mot ett bättre utnyttjande av den industriellakapacitet som finns uppbyggd inom länet än som blir fallet om förändringarnainom industrin skall genomföras uteslutande med kapitalägarnas intressen förögonen. Vibehöver, inte minst för vårt läns vidkommande, en aktiv industri- ochnäringspolitik i samverkan mellan stat, kommun, företagsledningar och fackligaorganisationer. Vi socialdemokrater kommer lika litel nu som under det gångnaåret att acceptera en industriminister som är så övertygad om attmarknadskrafterna löser alla problem att han gör en dygd av att inte lägga sigi våra bekymmer. Vi kommer alt bevaka hur regeringen följer upp den politikriksdagen uttalade sig för när det gäller den industriella utvecklingeni vårt län. Vifann inom näringslivsutredningen i länet att en av förutsättningarna för engynnsammare utveckling inom befintlig industri är en väl utvecklad kommunalservice. Detta sagt mot bakgrund av regeringens ambition alt tvinga kommunernatill ökad återhållsamhet i sin verksamhet, en ambition som sålunda kan ledatill ökad arbetslöshet, både direkt och indirekt. Denindustriella kapacitet som finns utbyggd i och andra industrilän måsteutnyttjas effektivt. Skall vi klara oss i en hårdnande internationellkonkurrens, få resurser alt utveckla de i industriellt avseende sämre lottadedelarna av landet, har vi inte råd med atl nedrusta den produktionskapacitet viredan har byggt upp. Vi kräver därför en aktiv industripolitik med ökadsatsning på forskning, stöd till produktutveckling och åtgärder för eneffektivare marknadsföring genom bl. a. ökade resurser tillutvecklingsfonderna. De resurser som f. n. står till förfogande förutvecklingsfonden i är helt otillräckliga. Vi kräver också allregeringen tar till vara löntagarnas insikter i näringslivsfrågorna genom attden visar större intresse för deras synpunkter och förslag än som var falletunder den gångna treårsperioden. var ett unikt årtionde i svensk politik. Det började med attvi förändrade vår författning. Efter aU i litet ha arbetat iivåkammarsystem gick vi över till eU enkammarsystem, där väljarnas vilja gavsnabbare utslag än som var fallet när vi hade två kamrar. Detfortsatte med atl den socialistiska majoriteten föriorades 1973. Vi fick enjämviktsriksdag, något som är alldeles särskilt unikt, där i några fallfällde utslaget i de beslut som fattades. 1976förlorade de socialistiska partierna majoriteten definitivt, och vi fick enicke socialistisk majoritet i . Efter valet fick socialisternainte heller lov atl regera i vårt land. led ett mycketsvårt nederiag i valet den 16 september-det är vi medvetnaom och det skall erkännas. Men man kan nog också säga att socialdemokraternaled ett mycket svårt nederlag. De två mandat de vann gör så litet all man kanbeteckna det som en pyrrusseger. Man kan förslå om socialdemokraterna säger: Ensådan valseger till, och vi är förlorade! odlades myten atl det borgeriiga regeringsinnehavet snart skulle varaslut och alt socialisterna därefter skulle regera igen. Men så blev det sombekant inte. är det inte lika lätt alt säga alt man är tillbaka iregeringsställning av borgeriigt styre. Det finns ingentrosvisshet om att det skall hända. Valresultateti övrigt gav inga klara besked. Del blev inget underkännande avtrepartiregeringen och folkpartiregeringen. Det blev inte heller ett klartgodkännande. Men socialdemokraternas starkt överdrivna kritik av regeringen,där man kasserade nästan allt vad den gjorde, accepterades inte av svenskafolket. Jag tycker det var sunt av folket att inte ta emot denna överdrivnakritik. Valet gav ju till resultat atl socialisterna kom i minoritet. Centernförsöker se samhället som en helhet. i liden hörde man människorsäga attde ville ha bra betalt och kort arbetstid. tror jag alt människor ocksåsäger att de vill ha en miljö som de kan trivas i. Man vill ha rent vatten, renluft och en giftfri miljö. Del har varit ledmotivet i samhällssyn. Narvi säger nej till den för människan så fariiga kärnkraften, så är det elt led idenna politik. Sålångt tillbaka i tiden som 1951 väckte vi en motion om vattenföroreningar. Men vi hade en trög regering som dröjde länge med atttillsätta den utredning som behövdes. Till slut kom den dock till stånd ochbörjade arbeta. År1962 förde vi fram den stora miljömotionen. Naturligtvis lade sig socialdemokraternaomedelbart på bromsen och avslog motionen. Vi fortsatte vårt miljöarbete, ladefram delmotioner på olika områden men mötte motstånd. Efterca vaknade socialdemokraterna lill och började också de tala om miljön.Till vår glädje har vi fått höra alt aren myckel ivrigmiljökämpe. Men påståendet att socialdemokraterna har varit föregångare närdel gällt atl åstadkomma en god miljö kan de inte gärna få svenska folket atttro på. Det är emellertid tacknämligt att man nu har vaknat till och insett attmiljöproblemen är något som vi måste la itu med. Vi anser det vara en storframgång att efter stora miljömotion 1962 kunna hålla enväridskonferens i kring miljöfrågorna. Förutsättningarnaför vårt land i fortsättningen tror Jag ändå är ganska goda. Det är några årsedan fransmannen skrev sin bok utmaningen.Han skrev alt han trodde att fyra länder i väriden skulle komma att hävda sig.Det var , , och . Han menade inte att skullekunna hävda sig på alla områden i världskonkurrensen men väl på vissa. Jagtror all Servan-Schreiber har rätt, dvs. alt vi fortfarande har förutsättningarför att kunna hävda oss. Vi har en utomordentligt skicklig arbetar- stam,dukliga företagare och ekonomer samt en hel rad andra människor -lärare,forskare m. fl. - som kan hjälpa till att föra framåt. Men det gälleralt skapa sådana förutsättningar att vi verkligen uppnår resultat. Vadhar vi då för resurser? Härdiskuteras reallöner, vad manvill åstadkomma inom socialpolitikens område, på miljöns område och mycketannat. Men del är väl bättre att konstalera att vi har en BNP på ca 400miljarder kronor alt fördela. Vi är ense om alt försöka se till att den ökar,men Just nu har vi intestörre resurser än så. Det gördelsamma hur mandiskuterar vad man vill ha. Vi slår på precis samma punkt. Vi har våra 400miljarder kronor. Mer har vi inte att fördela. Vikan låna pengar på utlandsmarknaden. Det har vi också gjort - alltför mycket,men det har varit nödvändigt för alt uppehålla sysselsättningen. Det går dockinte i längden atl fortsätta att låna pengar. Man kan inte bara fortsätta. Delkan inte den private göra och inte heller landet. Del måste bli eu slut vidnågot tillfälle, och vi måste betala tillbaka. är vi tvungna attbetala räntor. De ulgör nu avsevärda utgifter för vårt land. Det är alltsånödvändigt med en förändring på detta område. Attvi sedan har haft ett mycket stort budgetunderskott och får ett sådant ställertill stora besvärligheter. Om vi för ut till svenskafolket, skapar detta på något sätt resurser för köpaven rad varor som i mångafall är utländska. Det påverkar handelsbalansen, och så befinner vi oss åter isvårigheter.