prot · G30925 · 1979-12-31 00:00:00 — Finns det något annat än: "Flytta söderut! Underlång tid har vi i brottats med fiera stora nedläggningshot motföretag som sysselsätter tusentals länsbor. Mångahundra personer vid Polarvagnenfabrikerna, ungefär lika många vid iKlemensnäs och ännu fier vid NCB:s fabrik i har hoppals attregeringen skulle göra något för att trygga deras jobb långsiktigt. Deanställda vid och Nordkonfektions fabriker i , ochLycksele har upplevt besvikelser, löften som tänjts ut över valet ochavskedshot som blir akuta för hundratals sömmerskor om sex veckor.Motspänstiga företagsledningar - såväl i som i -har brutit ned de anställdas kamp för ny och alternativ konfektionsproduktion.Landstingen har försökt ge sömmerskorna stöd genom anbudsförfrågningar , men företagsledare har t, o. m, struntat i att besvaraanbuden. Deras enda mål tycks ha varit att lägga ned fabrikerna i , Jagfrågar industriministern: samhällsägda företag handla så mot de anställdasförsök att rädda arbetstillfällen? har tidigare sagt:Kom bara med uppslag på ny produktion så skall vi hjälpa till. Anser NilsÅsling att de anställda vid fabriker i har fått ett sådantstöd ? Iinterpellationssvaret påstår industriministern att tekoproduktionen skallfortsätta i Skellefieä och att man "startat en utbildning av ca 40anställda för sömnad av trikå", I pågår ingen sådan utbildning,sade , fackklubbsordförande, som jag talade med i går. Denuppgift som lämnar i interpellationssvaret är alltså felaktigenligt vad som uppges från fabriken, Skellefieäkommun har föreslagit regeringen att Samhällsföretag, , skall ta överytterligare produktion i för att hjälpa de drygt 100 sömmerskor somnu akut riskerar att mista jobben . Vad är industriministerns synpå det förslaget? ILycksele går offerttiden för Trivab ut . Kommer regeringen attmedverka till att den förlängs för att trygga jobben för de avskedshotade där?Det finns gott hopp om att landstingsvärlden kommer att vilja storköpa deLyckseleframtagna modellerna. Bör då inte produktion finnas kvar så atttillverkning också kan ske i ? Så till svaren omScharins, NCB i och Polarvagnen, Idagarna har de anställda i presenterat ett förslag på hur 500arbetstillfällen skall kunna räddas där med en utvecklad produktion, NCB haringa pengar, säger då den nya ledningen. Min fråga till blir:Kommer regeringen att studera förslaget från de anställda och på grundval häravöverväga åtgärder? Kombara med uppslag! finns det förslag som kan räddaHörnefors, men kapital saknas. hade de socialdemokratiska strukturfondernavarit bra att ha. Fabrikens akuta problem är virkesbristen. Anserindustriministern att skogsägarna har uppfyllt avtalslöftet omvirkesleveranser när fabriken i nu hotas av fyramånaders stopp på grund av brist på råvaror? Situationen är till viss dellikadan vid i Klemensnäs, Där har företagsledning och fackligaorganisationer arbetat fram en ny produktion, som köpare visat stort intresseför. Men regeringen säger nej. vänta pä slutbesked. Ärdet en rimlig behandling av en företagsidé? Nufrågar jag industriministern: det inte vara värt ett försök att tainitiativ och intressera Investeringsbanken att medverka till en lösning - enaktiv handling av regeringen i den här frågan? Polarvagnenbefinner sig i överläggningar med Jnvesteringsbanken som medverkande. Jaghoppas verkligen att regeringen skall stödja de anställdas kamp mot attföretaget säljs till en konkurrent. Det finns andra intressenter, medlänsanknytning, och de bör prövas. Jag hoppas verkligen att regeringenmedverkar till en snabb lösning som kan trygga jobben och en fortsattutveckling av ett för så viktigt företag, Västerbottenhar upplevt några mörka är sedan regeringsskiftet , Förhoppningar som vihade om en omlokalisering av statens bakteriologiska laboratorium, SBL, tillUmeå grusades av den tidigare trepartiregeringen. skulle få kompensation,sade man dä, men ännu har vi inte fått något. Hur länge skall vi behövavänta på några åtgärder i det avseendet? Vindelådalenfick löfte efter löfte om åtgärder, och kom besked om futtiga 100milj, kr,, som ännu inte medfört några nya jobb. Hotenmot länet är många: riskerna för nedläggning av de industrier jag tidigaretalat om, hot från om indragning av vägstationen i , somskulle beröva den tidigare kommunen den största arbetsplatsen, ochdomänverkets hot om inskränkningar, som kan beröva länet många hundraarbetstillfällen, är några exempel. Industrijobben har redan- nu minskats medfiera tusen sedan 1976-i början av 1970-talet ökade de i jämn takt. Såhär kan det inte fortsätta. krävs en aktiv näringspolitik, kraftfullasamhällsinsatser och aktiva åtgärder för att ta vara på tillgångar.Vi har långt gångna planer för energiinsatser i länet, som jag hoppas vi skallkunna fä statligt stöd för. Vi har lovande mineraltillgångar bl, a, av nickel,koppar och men också av kobolt och platina, som vi måste få driva änsnabbare med utökade prospekterings- och gruvundersök-ningspengar. Vihar behov av att vidareförädla våra skogsråvaror. Genom utvecklingsfonden iUmeå har vi fått fram en intressant utredning, som visar möjligheter tillkraftig utveckling av produktion och arbete. Vi måste fä bygga utturistnäringen - fä möjlighet till fiygchartertrafik till och frän m.m. Mendet är fråga om åtgärder som kräver aktiva insatser och betydande statligtstöd. Vi skall driva frågorna på länsnivå - men vi vill också ha mera av medverkanfrån staten än den som industriministern öppnar möjlighet för genom sittinterpellationssvar. Enökad satsning i form av en ärlig avsättning till det utvecklingsbolag somriksdagen i fiol beslöt inrätta i skulle ge möjligheter till en meraallmän satsning på en sådan utveckling som jag här har skisserat. Sammanfattningsvisbehövs dock en aktiv näringspolitik för att trygga sysselsättning ochutveckling i , och en sådan tycker jag inte att industriministernhar givit uttryck för i sitt inlägg. Jag ber att få tacka industriminister för det svar han lämnat påmin fråga, Västerbottensinland drabbades svårt av den stora befolkningsomfiyttning som skedde under1960-talet, Ålderssammansättningen är sådan att där finns ett stort antalpensionärer och äldre. Den unga produktiva generationen valde att flytta, då fämöjligheter till sysselsättning gavs i länets inland, är läget sådant attdet återigen finns ett arbetskrafisbehov i Syd- och , men i dagfiyttar man inte lika lätt på de människor som finns kvar iglesbygdskommunerna. Därfinns rikliga tillgångar på råvaror som bör kunna förädlas och tas till varainom inlandet och inom . Dock krävs från statsmakternas sida aktiva insatser iform av ekonomiskt stöd. Glesbygdsstödets storlek bör byggas ut. Det kommerrätt utformat att kunna tillskapa en mängd arbetstillfällen, främst då ikombinationssysselsättningar. Därutöver behöver redan etablerade företag ochblivande företagare stimuleras att vidareutveckla sin verksamhet i dessaorter. Detta skulle stimulera till en infiyttning av människor till dessakommuner. Sker inte någon sådan inflyttning kommer man in enligtlänsstyrelsens prognoseratt ytterligare försvaga kommunernas möjligheterattöverleva. Detta upplevs som synnerligen allvarligt för dem som bor iVästerbottens inland, och här krävs snabba insatser. Stödområdesindelningen gavi sin utformning ej det speciella stöd som var nödvändigt till dessa kommuner.Man har i tätorterna i , främst då i , en expansionskraft som isig inte är helt beroende av de stöd man kan erhålla. Menar man allvarmed stöd till sysselsättningssvaga kommuner måste differensen vara betydligtstörre mellan glesbygdskommunerna och tätorterna. Det måste till en positivanda gällande satsningar i glesbygd. Det måste finnas en positiv inställningtill att glesbygder skall {& överleva, att de skall kunna utvecklas. Låt denaturliga förutsättningar dessa områden har få utnyttjas. Detkänns därför skrämmande när bolag av domänverkets storlek räknar medrationaliseringar som i sig innebär att befintliga arbetstillfällen minskar medca 270. Jag efterlyser ett gemensamt samhällsansvar; detta gäller även inomandra områden. De arbetskraftsintensiva sysselsättningsobjekten faller oftabort och ersätts med mekanisering som sköts av få människor, med ett störreekonomiskt utbyte, och detta får då ske i områden där varje arbetstillfälle ärsynnerligen betydelsefullt. Som i många andra sammanhang är det de små ochsvaga som drabbas svårast av detta, 1 pengar räknat är det inte så stora summorsom behöver satsas för att bereda arbeten. Vihoppas mycket på att den sittande regeringen står fast vid regeringsdeklarationennär det gäller glesbygdsområdenas framtida utveckling. Vianser det synnerligen viktigt att något sker snabbt. Låt utvecklingen påenergisidan ge arbetstillfällen, utnyttja mineraltillgångar! Skogsbruk och ävenjordbruk skapar arbetstillfällen. Det är också viktigt att en inomregionalbalans bibehålles. Inlandskommunerna är helt beroende av en egen attraktivföretagsamhet. Nyttan av företag vid kusten är mycket liten för dessa. Jaghoppas att beredningen av glesbygdsmedlens utformning och stödområdesindelningeninte drar ut . Det är mycket viktigt att detta arbete sker snabbt. Låtinte dessa värdefulla områden utarmas ytterligare! Detta är en vädjan från deunga som vill bo kvar och från dem som vill flytta hem. (vpk): Med oro ser människorna i den avveckling som sker i länet.Den oron minskar självfallet inte av den politik som de borgerliga regeringarnahar fört och som tydligen skall fortsätta. Det senare framgår klart avindustriministerns uttalanden - att "akutmottagningen nu är stängd",att företagen själva får rädda jobben. Att det är allvar bakom orden framgår 2Riksdagens protokoll 1979/80:25-27 Regeringens nejtill i kan betyda att 300 personer mister sina jobb.Smärtsamt men ofrånkomligt, var industriministerns kommentar. Detta är bara ettexempel på de orostecken som står att läsa om i länets tidningar. Ytong harminskat från 160 till 40 anställda, Telefabrikation minus 40anställda. Driftstoppvid Hörneforsfabriken - kanske ett led i strävanden att lägga ner fabriken. Framtiden osäker vid FOA iUmeå. Furusnickarn i Lövångerhar inställt betalningarna. Domänverketrationaliserar, 250 jobb bort i . Hur längre klarar sigMoDoMekan i ? Dettaärett axplock av tidningsrubriker . De människor som redan tappatsitt jobb, de ungdomar som aldrig har fått ett arbete, de mänga som riskeraratt mista sina jobb - hur skall de kunna se sin framtid an med tillförsikt? Huruppfattar dessa människor regeringsdeklarationens målsättning att skapa regionalbalans och sysselsättningsmöjligheter i alla delar av landet? På dessa tvä frågor begär jag inget ;var från industriministern. Enligtmin mening måste det till ett samlat grepp för att bryta denna negativa trend.Det kan ske genom statliga insatser. Utgångspunkten måste då vara att dentotala samhällsnyttan skall vara vägledande för beslut om hur naturtillgångarskall nyttjas och vilka investeringar som skaM göras. Viden värdering av alternativa handlingsvägar måste samhällets totala kostnadervara avgörande för besluten. Det innebär att alla kostnader som samhället - ochlöntagarna - nu bär i form av omskolning, arbetslöshet och social utslagningskall tas med. Om så sker kommer många verksamheter som betraktas somolönsamma att framstå som klart motiverade. Industriministern säger i en tidningsintervju: Vi måste försöka frigörade lokala krafterna, initiativ och den vilja till utveckling som finns. Det härlandet måste dammsugas efter nya uppslag. Jagvet inte om dammsugaren har haft för litet munstycke eller om sladden interäckt till, I varje fall tycks varken industriministern eller regeringen haupptäckt de lokala krafter som bevisligen finns, krafter som både har initiativoch vilja till en positiv utveckling. Jag tänker t, ex, på sömmerskorna vidAlgots Nord och senast arbetarna vid i , Dessa hargenom eget studiearbete och genom anlitande av fristående konsulter kunnat visapå gynnsamma utvecklingsmöjligheter och goda möjligheter till lönsamhet. De harvisat prov på den kraft, vilja och initiativförmåga som industriministernefterlyser och som regeringen tycks sakna. Detsaknas sålunda inte förutsättningar för en positiv utveckling, I dessaförutsättningar ingår att länet har stora naturtillgångar, främst då skogen ochmalmen. Enfullprospektering av mineralfyndigheter skulle skapa nyamöjligheter till sysselsättning. Jag vill främst nämna de fyndigheter av nickel och som nuär kända och som med det snaraste bör värderas. Bådenär det gäller malmen och när det gäller skogsråvaran måste det till en myckethögre förädlingsgrad inom länet än vad som är fallet. Det måste också helhetssyn på hur skogstillgångarna skall nyttjas och brukas. I denhelhetssynen bör ingå att skogen också skall bidra till vår energiförsörjning. På initiativ av i haren utredning gjorts omtillgången pä fasta biobränslen i länet. Enligt utredningen är dessa tillgångarbetydande. De tekniska och ekonomiska förutsättningarna har redovisats.Utredningen visar att skogsavfall, flis och torv är fullt realistiskaalternativ. Denförutvarande borgerliga majoriteten i länets landsting har lagt fram ettförslag om satsning på alternativa bränslen. Enligt det förslaget skulle 1 000jobb skapas för en investering på 10 milj. kr. Min enda fråga till industriministernär: Anser industriministern att detta är ett uppslag som kan påräkna ett statligtstöd? Först några kommentarer till statistik. Han är ju ändåinte helt okunnig om att vi upplevde den värsta lågkonjunkturensedan 1930-talet, Jag vill peka på att under de båda åren ökade trotssvårigheterna den totala sysselsättningen i rätt b. 'ggligt,medan den i en långt mindre härd lågkonjunktur u idersocialdemoKratisk ledning minskade kraftigt. Vi som bor i harinte heller glömt den fiyttningspolitik som vi blev utsatta för under1960.talet och . Jagvill också kommentera Vindelådalen. Socialdemokraterna hade hand om saken , tror jag, utan att göra någonting, trots enhälliga uttalandeoch trots att det då var goda konjunkturer. Det blev ändå ett beslut när detkom en annan majoritet. Sedanbåde till vpk och till socialdemokraterna: Det har ju varit ett ständigtgnolande över de pengar som har gått till företagen. har vi hört långauppräkningar från båda partiernas företrädare, som menar att det behövs väldigtmycket pengar ytterligare till en hel serie företag. Det håller jag med om, menjag tror det vore bra om man i det dagliga budskapet hade en positivframtoning, ville göra någonting, var positivt inställd till småföretagen ochinte gnolade om att det här är rena guldgruvan. Så är det tyvärrinte. 1länet har vi också tagit praktiskt i det här från sida med stödtill småföretagsutbildning m. m. Socialdemokraterna var emot det, men sedan desåg det lyckade resultatet ändrade de sig. Såtill utvecklingsfondens 10 milj. kr. Om man får beslut om det i länet, räknarman med att kunna starta tre ordentliga projekt, som såsmåningom leder till 1 000 jobb. väldigt positiv till detta. Det hindrar inte, , att det behövsett ordentligt och stort statligt stöd för att få den totala effekten, men ettsamspel mellan utvecklingsfonden, och staten borde snabbt kunnaleda till en positiv utveckling. Här återstår att se hur socialdemokraternaoch vpk kommer att ställa sig till förslaget i . Socialdemokraternahar hitintills gått emot det här, men jag förutsätter att vpk ställer sigpositivt med den allmänna syn partiet har på energifrågorna. Det har sagts, och det är nog riktigt, att Investeringsbankenhar en stark trängtan att slå ihop detta företag med Cabby. När bedöma saken bör han komma ihåg att och hans män hargjort mycket för läns inland. När man nu expanderade förkraftigt, så skedde det under rådgivning av lokala och centrala statligarådgivare och även andra rådgivare, så man var inte ensam om att bedöma fel idet här fallet. Jagtror att det bästa som kan göras för Polarvagnen är att man ser till atthuvudkontoret blir kvar i och att och hans mänhar en fortsatt hygglig ställning i företaget. Jagvill också ta upp frågan om etableringsdelegationen. Vi fick ju en myckettråkig rapport i TV för , att delegationen efter det att dentillsattes egentligen inte hade orkat med så väldigt mycket. Jag vädjar heltenkelt till att se till att etableringsdelegationen får råg iryggen och att den med hjälp av investeringsfondsstyrning m. m. får möjlighetatt aktivt ta i den del av näringslivet som verkar i smått överhettaderegioner, så att den framtida expansionen sker i de bäst behövande kommunerna. Närdet i övrigt gäller möjligheten att skapa arbetstillfällen, så håller jag medom den beskrivning som och framför allt har gjortav länet. Det är våra inlandsdelar som behöver kraftiga förstärkningar, ochjag upplevde det så att i första hand också var inriktad på dessadelar. Dådetgäller hoppas jag att industriministern aktivt arbetar för att hittanågot företag, någon kollega, som kan gå in i det projektet. Det är många sombedömer projektet som givande, bara det kommer till stånd. Först enallmän reflexion. Jaghoppas att sätt att föra den här debatten inte är representativtför länels och dess företrädares sätt att möta problemen, att ta itu med deallvarliga problem som liksom andra skogslän har och sommåste lösas i samverkan mellan centrala myndigheter, regionala myndigheter ochkommuner. Det förutsätterju att man haren vilja att nalkas problemen pä ettpositivt och konstruktivt sätt. Fårjag sedan gå in något på de direkta frågor om företagsproblem som här harställts. Närdet gäller har vi alltså försökt lösa problemet med att hitta enpartner som skulle kunna gä in med riskvilligt kapital, så att det skullefinnas realistiska förutsättningar att realisera . Det fanns inte möjligheter att mobilisera det intresset. Jagtror att utnyttjade sitt år också genom att göra motsvarandeansträngningar. Jag strävade dock efter att ge ett klartbesked till företaget, när jag hade tagit ansvaret för frågan. BeträffandeNCB:s framtid i , så har jag redan svarat på den ställda frågan. Jaghar tidigare här i kammaren till sagt att självklart är det mittönskemål att NCB-ledningen lyssnar på de anställda och noga analyserar deundersökningar och de rapporter som den vägen och via facket har kommit framrörande framtid. BeträffandePolarvagnen, som tar upp här, så har Investeringsbanken i sittuppdrag direktiv att söka en sä bra lösning som möjligt, och med bra lösningmenar jag att man skall ha målsättningen att rädda sysselsättningen och göradet pä ett sådant sätt att företaget har chans att långsiktigt överleva. Därhar jag ingen anledning att gripa in i de rent kommersiella diskussioner sombedrivs beträffande olika konstellationer. Men jag har en klar uppfattning omatt Investeringsbanken inte driver den här debatten ensidigt med en endatänkbar kontrahent utan att det sker en förutsättningslös diskussion omtänkbara lösningar. Fårjag sedan beträffande industrifrägor säga till att här är detingen ny industripolitik som trepartiregeringen företräder, utan vi har sammaambitioner som gällde för industripolitiken under den förra trepartiregeringen,dvs. att de strukturförändringar som är ofrånkomliga skall ske i socialtacceptabla former. Vad jag sagt är att vi inte har ekonomiska resurseratt gå in på bred front, utan varje krona som investeras i industripolitikenmåste antingen ha en klar regionalpolitisk syftning eller ge en relativtomedelbar effekt i en positiv utveckling av bytesbalansen. Annars har vi överhuvud taget inga resurser att ställa till förfogande inom industripolitiken. Vimåste alltså hårdare än tidigare prioritera till följd av den budgetsituationsom kammarens ledamöter inte torde vara helt omedvetna om. tog här upp frågan om det regionalpolitiska stödet, och somkommentar till hennes inlägg skulle jag vilja säga att ju i vårasbeslöt om ett nytt regionalpolitiskt stöd, vilket innebär att kommunerna iVästerbottens län och främst i inlandskommunerna har fått ett förstärkt stöd.Det är ju välbekant för ledamöterna på Västerbottensbänken att inlandskommunernaplacerats i stödområdena 5 och 6, där det högsta stödet utgår. Dessutom kommer,i enlighet med regeringsdeklarationens utfästelse, en översyn att ske avstödområdesindelningen, bl. a. med inriktning pä att fä en bättre balans och enbättre styrning inom länen. Det är självklart att den styrningen skall gå iriktning mot de mest utsatta kommunerna. ArneNygren tar i sin interpellation upp svårigheterna med att få någon utdelning avlokaliseringsstödet i inlandskommunerna. Han kom också i sitt inlägg här in påden frågan. a. sade han att man inte haft ett enda lokaliseringsärende ilänets s. k. fjällkommun, om jag uppfattade honom rätt. Det är ett allmäntförhållande att det i kommuner med svag industriell bas blir förhållandevis fålokaliseringsärenden, inte minst med tanke på att lokaliseringspolitiken hittillsi så hög utsträckning varit inriktad på tillverkningsindustri och bara i någonmån pä turism. Huvudparten av alla ärenden rör utbyggnader av befintligaföretag - det är det karakteristiska i utvecklingen. BörjeHörnlund påminde om den konjunkturutveckling som inte kan undgå att sätta sinaspär även i . Det har varit en allmän tendens under de senasteårens lågkonjunktur att man haft förhållandevis få stödärenden ute i länen. Härförefaller det nu ändå vara på gäng en svängning till det bättre. Efter vad jagkunnat notera kan man nu i fiera län se en markant uppgång i antaletansökningar om regionalpolitiskt stöd. Och det är naturligtvis en följd av attvi nu har en högkonjunktur, IArne hemlän, , rör det sig om mer än en fördubbling avantalet stödärenden jämfört med . Läget är alltså inte sånattsvart som här ville göra gällande, hade man pålänsstyrelsen i 18 ärenden inne för behandling jämfört med 8 ärenden . Av dessa 18 ärenden gällde 9 stödansökningar frän företag istödområdena 5 och 6, alltså inlandet, jämfört med 2 året innan. Även om det ifiera fall här rör sig om relativt små projekt -det skall erkännas - ärförändringen att se som positiv i den allmänna utvecklingen, BörjeHörnlund tog upp frågan om etableringsdelegationens arbete. Där vill jag sägaatt det tyvärr är en spridd missuppfattning, till följd av ett TV-program, attetableringsdelegationen skulle ha misslyckats i sin uppgift. Så är det intealls. Den har naturiigtvis inte haft särskilt mycket av etableringsärenden attbehandla eftersom nyetableringen inom industrin har varit sä låg. Menetableringsdelegationen har tillfört ett helt unikt erfarenhetsmaterial tillindustridepartementets allmänna regionalpolitisk-industri-politiska arbete. Denhar öppnat möjligheter till en direktkontakt mellan företag och statsmakter somvi tidigare inte har haft och som vi inte skall dra oss för att utnyttja närnyetableringar är på gång. Naturligtvisär den förbättrade konjunktursituationen ett viktigt skäl för den ökadeaktiviteten och efterfrågan på regionalpolitiskt stöd -det är alldeles klart.Men en annan förklaring bör rimligen vara de förmånligare stöd som ges efterriksdagens beslut . En tredje förklaring kan också vara den aktivitetsom vi har haft i under samlingsnamnet Utveckling AC, En delav de projekt som förs fram i ansökningarna om lokaliseringsstöd har sinupprinnelse i den verksamheten. Det är värt att notera att ett aktivt arbete ilänen är en viktig grund för en aktiv regionalpolitik. Det gäller såväl påindustrisidan som inom andra områden. Jagvill i detta sammanhang också peka på det anslag som beslötatt ställa till länsstyrelsernas förfogande för åtgärder i anslutning tilllänsplaneringen. Det är medel som gör det möjligt att vidareutveckla ochkonkretisera de förslag och idéer som kommer fram inom ramen förlänsplaneringen. Närdet gällei" är det alldeles klart att huvuddelen avdessa medel har anslagits till olika projekt som rör inlandet - så har i varjefall jag uppfattat situationen. Och det bör ju noteras- inte minst medanledning av vad sade. Jag delar hennes uppfattning omangelägenheten av att vi inte tappar greppet om utvecklingen iinlandskommunerna. Jag kan också dela hennes uppfattning om glesbygdsstödetscentrala betydelse i detta sammanhang.