prot · G30975 · 1979-12-31 00:00:00 — Jag utgår från alt kraftföretag gärna villfortsätta alt syssla ined energi, och i den mån de vill det hårde naturligtvisen möjlighet att använda pengarna på ett samhällsekonomiskt riktigt sätt, dvs.på det sätt som har beslutats i en folkomröstning eller av . Detta äralltså inte någon kostnad för samhället, men det är naturligtvis enslatsfinansiell belastning att de kontrakt som slutits pä det här området hardenna innebörd och att vi tyvärr så sent fält en opinion och ettställningstagande för en omprövning av kärnkraftsprogrammet, som varöverdimensionerat frän början. När det gäller folkomröstningsalternativen är det ju såatt alla linjerna ökar elanvändningen. Det försöker ni ofta förtiga i debattenpå olika sätt. Mycket går att spara, och mycket går att effektivisera. En heldel måste naturligtvis satsas också på ny elproduktion. Det skall ske imottrycksform och i form av kraftvärme. Delta är viktigt, eftersom det ger enhelt annan möjlighet att använda bränslemarknaden i stället för att satsa påett sårbart eluppvärmningssystem. Där tycker jag, om jag skall ge en litenkomplimang till linje 2, att det är bra alt ni har insett att niinte kan skapa ett uthålligt och flexibelt och öppet system förförnybara energikällor genom all direkteluppvärma största delen av detnytillkommande bostadsbeståndet. Därtill får vi naturligtvis också mindrekvantiteter vallenkrafl och vindkraft i slutet av detta decennium, om man ärberedd att satsa ordentligt . Del är klart att forskning och utveckling kan skötas påolika sätt. Det genomgående draget i de debatter vi har haft om förnybaraenergikällor är att kärnkraflsanhångarna anser att sådana inte stårtill förfogande under kärnkraftens introduktionsskede. Vi anser däremot att manskall satsa på dem , och då menar vi naturligtvis att man skall satsa på demipraktisk användning. Del finns känd teknik på väldigt mänga områden, ochinhemska bränslen är den tyngsta delen. Vi måste alltså satsa . Forska och utveckla kan manhålla på med hur länge som helst och dessutom lägga in prövoperioder som göratt hela utvecklingsprogrammet kommer i olag. Vindkraftssatsningen är ett typexempelpå delta. Om man lägger in undersöknings- och prövoperioder mellanprototypstadiet och nästa skede tappar man tempo. Industrin är inte beredd attställa upp på sådana villkor, och då får man den långhalning som så många av kärnkraftsanhängarna vill ha. Jag skall tolka er på detbästa sätt jag kan, och jag hoppas att det skall vara slut med dennalånghalning, för det finns verkligen ingen tid att förlora. Jag hoppas att nihar ändrat er på den punkten med hjälp av erfarenheterna och pressande yttreomständigheter. Då tänker jag både på opinionen och på de stigandeoljepriserna. () rephk: Jag sade inte "slafsig", jag sade"ogenomtänkt och slappt". Men jag skall inte polemisera mot OlofJohansson på den punkten - jag kan gå med på det andra uttrycket också. Vi får inte förlora någon tid på långhalning, sade OlofJohansson, vi har ingen tid att förlora när det gäller att bygga upp ett bättreenergisystem för framtiden. Nej, vi har inte det. Det är därför som vi faktiskttycker att det är upprörande när centerpartisterna åker runt i ochsäger att de är mest för nya energikällor som de tillsammans medmoderaterna i regeringen går med på att det samhälleliga utvecklingsbolaget förde nya energikällorna inte får komma i gång. Vi har ingen tid att förlora. Dettycker vi som anser att det behövs för att klara att avvecklakärnkraften, och del skall finna att vi krävt resurser för omhan behagar läsa protokollet från den debatt där han gick in i mitten av andrahalvlek. Vi behöver starta och intensivt med hjälp av bl, a, detstatliga utvecklingsbolaget för ny energiteknik och för kollektivtrafik somcentern, där den har makt och inte bara pratar, arbetar tillsammans medmoderaterna för att förhindra. Och ute i kommunerna står ni för ensamhällsplanering och en bostadsplanering som är energislösande. Det finnsinget samband mellan vad ni säger och vad ni gör. Det är inte, som Per påstår, några ideologiskapiruetter som skiljer oss åt i denna fråga. Det går inte att få ettresurshushållande och energisnålt samhälle om man inte ställer upp för densamhällssyn som socialdemokratin står för. Det gär inte med borgerlig politik. -Skattefrågan är ett bra exempel härpå. Det är klart att man kan resonera omskalteteknik för att reglera utnyttjandet av olika energikällor och kanskeanvända prismedlet för att pressa ned utnyttjandet. Men det finns, det bordeOlof veta, stora problem med det - de rika kan alltid fortsätta attslösa med energi även när den blir dyr, medan de fattiga kanske måste avståfrån viktiga behov. Det avgörande är emellertid den allmänna skatte- ochfördelningspolitik som ni står för ihop med . Det är den som släpperloss energislösande lyxkonsumtion. Jag har fortfarande inte på någon av de frågor som jagställde till fått ett svar som kan skänka eller linje 3någon trovärdighet. PER () replik: är säkerligen väl medveten omatt skadestånd för eventuellt avbeställda kärnkraftverk i betydandeutsträckning är skadestånd för som redan är tillverkade men ännu intebetalda, 8 protokoll 1979/80:75-76 kan väl inte få också detta att bli ensamhällsekonomisk poäng eller en hjälp i kampen för den förnybara energin.Vidare är det faktiskt staten som skall betala ut pengarna. Vore det inteklokare, , att satsa dessa pengar på något förnuftigt, såsomkärnkraftssäkerhet, forskning kring förnybara energislag eller någonting annatsom vi har nytta av för framtiden, och inte på att betala halva turbiner iFinspång för att dessa inle skall komma till användning. försöker ge sken av att är mera förförnybar energi än någon annan. När det nuvarande programmet för forskning omden förnybara energin utarbetades inom delegationen förenergiforskning var vi oense med representanter beträffande, om jag minnsrätt, 20 milj. kr. av 1 200 milj. kr. var också denoenigheten borta. Jag tycker det är bra att vi är ense om att vi behöver denförnybara energin. Låt oss därför inte söka sak för att få den ene eller denandre att framstå som mer änglalik än den andre. Vi måste satsa , OlofJohansson, och det är precis vad vi håller på med. Men vi måste nog accepteraatt varje forskning värd namnet måste la tillräcklig tid i anspråk ochundersöka resultaten, så att man kan vägledas av dessa för framtiden. Innan vibygger 2 000 vindkraftverk måste vi se till att propellrarna verkligen snurrar,. Så till den tredje punkten, . Alla vill haökad elanvändning säger statsrådet. Vi tror att vi har ett elbehovsom ligger i storleksordningen . Vi tror att vi måste ha det för att viskall kunna klara jobben och för att vi skall klara den sociala omvårdnaden. Vitror inte att vi klarar av mer än att halvera denökningstakt av elanvändningen som vi haft under de senaste tolv månaderna.Sanningen är ju att det alternafiv som och hans parti i övrigtstår bakom medger en ökning av elanvändningen på någon tiondels procent. Varttärde övriga vägen, ? Försvinner de med de jobb sommåste bort när energin tryter? Av tidsskäl får jag tydligen återkomma mednågra ord till vid något annat tillfälle. Per vet naturligtvis att sambandetmellan energianvändning - i synnerhet elanvändning - och sysselsättning inteär särskilt entydigt. Det räcker med att gå tillbaka till stafistiken för1970-talet för att övertyga sig om att den egentliga industrins årsarbetstimmarhela tiden har minskat. Kurvan pekar stadigt nedåt. Det är möjligt att just den dåliga kopplingen mellanprisutvecklingen på energiområdet och prisutvecklingen när del gällerarbetskraften, inkl. sociala kostnader, arbetsgivaravgifter etc., har lett tilldet dåliga sambandet. Det finns inga tillfredsställande analyser att tillgåhär. Men man har stor anledning att tro all det förhåller sig så. Försök därförinte med det enkla tricket att säga att energianvändning och sysselsättningalltid utvecklas i Erfarenheten talar ett annat språk. Jag har sagt, Per , att det är bra att ni har slutitupp bakom den politik som drivit beträffande förnybara energikällor.Jag tycker också att det är bra alt en väldigt bred riksdagsmajoritet slutitupp kring det forsknings- och utvecklingsprogram som jag hade tillfälle attlägga fram 1978. Det är utmärkt! Men om man skall kunna gå vidare frånforskning och utveckling mot utnyttjande räcker det inte med delta. Kärnkraftenär ett utomordentligt bra exempel på det. Den fick sig fram för altkunna konkurrera med den då billiga oljan, och detta skedde med hjälp av sjustatliga miljarder kronor. En massiv statlig satsning av skattepengar var enförutsättning härför. Jag har ställt frågan tidigare men jag upprepar den: Ärdet den metoden man skall tillämpa när det gäller att få fram de förnybaraenergikällorna? Om vi avbryter kärnkraftsprogrammet vet vi ju att det finns enmarknad för inhemska uthålliga bränslen. Faktum är att vedanvändningen ökat femgånger i landet just därför att prismekanismen fungerat. Menstoppar man denna utveckling genom en överintecknad elmarknad eller på annatsätt blir situationen givetvis en annan. Då måste man betala det viaskattsedlarna. Jag tror alt det är viktigt att Per reder ut den saken. Inom parentes ett par ord som tillvitats linje 3 ellerkanske t, o, m. . Det gäller ett uttalande av en professor ,som jag inte är närmare bekant med, och det får stå för hans räkning. Jag utgårifrån att fidningar med ansvariga utgivare också rättar till uppgifter som ärfelaktiga. Jag har talat med när han var här på centersymposiet omenergi , och enligt hans utsago har man inte funnit någotunderlag för det uttalande som Slernglass gjort. Jag har på den punkten ingenanledning att betvivla uttalande. Det sker ingen omprövning av det beslut om statligacentrala utvecklingsbolag som jag i hög grad var med om att driva framtillsammans med partivänner . Vi har dessutom fått deregionala utvecklingsbolagen i och . Självfallet tillhördessa de instrument som vi kommer att behöva för framtiden. Ju mer tyngd ifolkomröstningen som de förnybara energikällorna får - och det får de mest medlinje 3 -, desto mer nytta kommer de här utvecklingsbolagen att kunna göra fördet svenska samhället pä lång sikt, ägnade sig sedan också åt mera allmännatalesätt om trovärdighet och annat. Jag bara konstaterar att de ohkafolkomröstningslinjernas trovärdighet kommer att bedömas av svenska folket, nunär vi äntligen har fått er att ställa upp på folkomröstningskravet. Den bedömningenskall vi med lugn överlämna till medborgarna, , Den behöver viinte gräla om här. vice talmannen anmälde att Per och anhållit att till protokollet få antecknat att de inte ägde rätt tillytterligare repliker, . PER (vpk): ställde en massa frågor somberörde vpk. Dem tänker jag inte besvara i det här huvudanförandet, utan villIngvar ha svar så får han replikera mig, så skall jag återkomma tillfrågorna, I övrigt får jag vad gäller sakinnehållet i linje 3 hänvisa till vadC,-H, sade i gårdagens debatt, I det inlägg som jag nu tänker hållafår ni betrakta mig som i huvudsak företrädare för vpk och icke för linje 3, Jag tänker i detta inlägg ta upp frågor kring denmänskliga miljön och relatera dessa frågor till teknik- och energianvändningen.Det är förvisso ett omfattande frågekomplex som jag bara hinner berörasummariskt. Jag ser det som självklart att ett resonemang kring dessafrågor bara kan ha en enda utgångspunkt - människornas behov. Låter man dennautgångspunkt vara överordnad och övergripande, undviker man att krångla tillresonemangen om vårt samhälle, som ändå - under den industriella kapitalismen -blivit komplicerat och svårt att överblicka. Människan är bara en av ett otal levande varelser påjorden. Andra varelser begränsas till antal och utbredning av de lokalt rådandelivsförutsättningarna. Människan har i olika grad satt sig över dessa lokalaförutsättningar. I synnerhet gäller detta människan i industrisamhället. Men ilängden går det ändå inte att hur som helst sätta sig över de villkor naturenbjuder, utan att naturen slår tillbaka mot människan. Människan är inte hotad av andra levande varelser. Denstörsta faran kommer i stället från människan själv, dels i form av enallvariig risk för kärnvapenkrig, som skulle kunna utplåna allt liv, dels iform av en smygande förstöring av den mänskliga livsmiljön. Båda dessa riskersom hotar fortsatt mänskligt liv på jorden är en följd av teknikanvändningeninom det moderna industrisamhället. En annan effekt av denna tekniskautveckling är att färre människor fått ökad makt över utvecklingen, samtidigtsom allt fler slagits ut och ställts utanför den produktiva processen. Inom det marknadshushållande kapitalistiskaindustrisamhället är det vinstutsikterna som styr vad som skall produceras ochmed vUken teknik. Är det mest lönsamt att producera militära förstörelsemedel,ja, då producerar man just sådana. Är det mera lönsamt att produceralyxarfiklar och kortlivade produkter än att producera nödvändighetsvaror av högkvalitet och med lång livslängd, då kommer produktionen att inriktas mot denförstnämnda typen. Vill man bedriva miljöstörande produktion här i landet ochmöts av kostsamma miljökrav, då kanske man ser sig om i världen efter ett landdär det inte ställs sådana kostsamma miljökrav och gör sina miljöskadligautsläpp där i stället. Vad jag vill komma fram lill är att - enligt mittsynsätt - statsmakterna här i landet, med utgångspunkt från människornas behovi dag och , planmässigt måste styra teknikanvändningen i sådanriktning att en livsvänlig miljö kan bevaras - både nationellt ochinternationellt. Jag skall ännu uppehålla mig vidteknikanvändningen i samhället, granska den från en mera ideologiskutgångspunkt och sedan komma över till energipolitiken. Den historiska materialism som jag omfattar och somformulerades redan på 1800-talel av ser drivkraften till samhälletsutveckling i de produktiva krafter människan brukar. Är det då likgiltigt vUkenteknik man använder eller hur man använder den? Nej, som jag ser det, är detklart att det inte är likgiltigt. Det kan heller inte vara likgiltigt om man ärberedd att planera för största möjliga handlingsfrihet eller om manär beredd alt binda den framtida utvecklingen vid en viss typ av teknik. Detmåste våra av synnerlig vikt att planera för handlingsfrihet om det rör sig omen teknik vars långsiktiga verkan är omstridd. Exempel på sådana tekniker äranvändningen av dator- och robottekniker inom industrin och användning avkärnkraft för elproduktion. Effekterna på både den yttre miljön och arbetsmiljön måstefå bli utslagsgivande vid teknikval. Här gäller det att tillämpa den viktigautgångspunkt som jag nämnde inledningsvis, människornas behov. Det måste gällamänniskan både i produktionsprocessen och som konsument. Jag har redan gett exempel på produktionsinriktningar sominte haft denna utgångspunkt och skall ge några exempel till. Ett exempel är det brittisk-franska föröverljudstrans-port av passagerare i flygplan. Motsvarande projekt i ,, övergavs. Ytterligare ett annat - och betydligt mera kontroversiellt- exempel på teknikanvändning, som det stått och fortfarande står strid om, ärelproduktion i värmekraftverk med kärnklyvning som den primära energikällan. Jag skall använda resten av mitt anförande till attkommentera kärnkraften och söka jämföra den med andra tänkbara energikällor. Degrundläggande fysikaliska upptäckter som ligger till grund för dagens kärnkraftgjordes . Men det var först då vetenskapen kunde semöjligheten att framställa en atombomb - med ojämförligt mycket starkare verkanän alla dittills kända vapen - som det skedde en medveten teknisk satsning avett omfång som hade varit helt otänkbart om det gällt en civil tillämpning avden gjorda upptäckten. Som vi alla vet gick det att framställa en atombomb. Manhade funnit två tänkbara klyvbara material och två olika vägar att komma framtill bomben. Den ena vägen var att höganrika uranisotopen 235. Den andra vägenvar att i en reaktor för vanligt uran, med grafit eller tungt vatten sommoderator, framställa transuranen plutonium 239.1 det sistnämnda falleterfordrades en upparbetsningsanläggning för avskiljning av bildat plutonium.Bägge vägarna har prövats och lett till fungerande kärnvapen. Den sistnämnda vägen torde vara den som är lättastöverkomlig för länder med begränsade ekonomiska och tekniska resurser. Bådavägarnas teknik har beröringsytor med den teknik som kärnkraften vilar på. Deekonomisktekniska satsningar som gjorts i för att ta fram kärnvapen är såenorma att de aldrig skulle ha gjorts, om det bara hade gällt att skaffa framen ny fredlig energikälla. Dagens kärnkraft är därför en tillämpning på detcivila fältet av en teknik som utvecklats för helt andra ändamål, nämligen för Men det går också att vända påresonemanget. Tillgång till kärnkraftsteknik öppnar vägen till innehav avkärnvapen, om man skaffar sig en upparbetningsanläggning. Detta inbördessamband uttrycks bra i mening: "Kärnkraft och kärnvapen ärtvå olika sidor av samma mynt." Detta samband har också blivit ett viktigt argument förmånga människor för att vända sig mot kärnkraft här i landet. , , uttrycker sin insikt om dettaproblem i en pressrelease från ; "SIPRLs slutsats är, att det inte finns några enklatekniska lösningar för hur man ska komma till rätta med den risk förkärnvapenspridning som alltid är förknippad med ett civilt kärnkraftprogram.Problemet är väsentligen politiskt---- Pågrund av det nära samband som finns mellan civil kärnkraftteknologioch kärnvapenspridning är det en förhoppning att de politiska ledarna i världenska kunna tidsbegränsa användningen av kärnkraft som energikälla. För att uppnådetta borde alternativa energikällor snabbt utvecklas." I förlängningen av delta resonemang ligger att Sverigeinte skall involvera sig längre i fissionskraftens bränslecykel än vi redan hargjort - således inga fler reaktorer i drift, ingen upparbetning av förbrukatreaktorbränsle och ingen uranbrytning i . Detta är krav som vpk ochalternativ 3 ställer sig bakom, men från alternativ 1 och 2 ger man inteklartbesked värman står i fråga om svensk uranbrytning. Från ja-sidan får vi höra all om kärnkraften från sexreaktorer avvecklas så får vi ett Kolsverige eller, som i går, ett "Sotsverige", Man säger också att miljöstörningarnaoch hälsoriskerna är större med kolet än vad de är med kärnkraften. Är då dettasant? Får vi ett Kolsverige, och är det i så fall farligt? Först vill jag då konstatera att den planering som vpk ochlinje 3 står för inte leder till något Kolsverige, Vi räknar bara övergångsvismed en viss, och förhållandevis mycket begränsad, kolanvändning. Det räcker medett stort kolkraftverk , eller två mindre, om del då går lika bra atttillgodose miljökraven. Debattörer framhöll ofta kol som ett alternafiv tillkärnkraft i den tidiga energipolitiska debatten. hör man inte av sådanainlägg längre. Det torde bero på titt miljöriskerna med kolförbränning blivitbättre kända. I det energipolitiska program som vpk antog för några årsedan säger vi: "Slorskalig global användning av kol är en lika stor farasom kärnkraften." Med den programmatiska inställningen borde det väl slåklart att inte vpk kan medverka till något Kolsverige, och det kommer detheller inte att handla om efter en seger för linje 3 i folkomröstningen. Det ärju också möjligt att det går att ta fram miljövänligare metoder förkolförbränning och att vi därigenom i högre grad kan acceptera en ökadkolanvändning. Det har ju satsats vida mer forskningspengar på problem kringkärnkraften än då det gällt att ta fram metoder för en miljövänlig användningav organiska bränslen. Det talas ju också mycket om vårtoljeberoende, både i den ekonomiska debatten och i energidebatten. Frånja-sidan har det påståtts att om nej-sidan vinner så skulle vi få inte bara ettKolsverige utan också ett ökat oljeberoende. Inte heller detta är riktigt.Företrädarna för varje alternafiv måste själva få lov att presentera sin egenplanering och stå för den, och de bör inte få stå för en planering somkonstruerats av motståndarna, I den planering som linje 3 har gjort föroljeanvändningen är nej- och ja-sidorna lika stora , således ingetökande oljeberoende. Ser vi mer allmänt på de internationella beroenden somolika energialter-nafiv ger finner vi beroenden hur vi än vänder oss, så längevi inte enbart baserar vår energiförsörjning på inhemska förnybara energikällor.Beroendet i fråga om olja och kol kan dock fördelas till ett flertal olikaländer och riskerna på det sättet spridas. Det beroende som kärnkraft medlältvattenreaktorer ger är däremot koncentrerat till i huvudsak ett enda land,. Vill vi upparbeta det använda reaktorbränslet är vi också beroende av bl.a. . Dessutom kan vi, om ja-alternativet segrar, längre fram komma attbli utsatta för påtryckningar i fråga om de svenska urantillgångarna. Vi kankomma att ställas inför kravet att leverera svenskt uran om vi skall få anrikaturan levererat. Sedan den s, k, svenska linjen övergavs kan vi inte vinna ökatenergipolifiskt oberoende genom dagens kärnkraftsteknik. Den leder i ställettill ensidigt och ökat beroende. STUREERICSON (s): Anhängare av linje 3 påstår att derasalternativ minskar risken för kärnvapenspridning, "Den som vill nedrustakan inte välja socialdemokraternas alternativ," Man hävdar att en röst pålinje 3 främjar en fredlig utveckling i världen. Sådana argument om fred och nedrustning är naturligtvisviktiga och förtjänar att granskas noggrant. - internationella fredsforskningsinstitut- har lagom inför folkomröstningen gett ut en bok om kärnenergi ochkärnvapenspridning. Den engelske atomfysikern har skrivit detsammanfattande kapitlet. Han var med om att tillverka första atombomben men ärnu världsberömd kärnkraftsmotståndare. Denna är därfören inlaga mot kärnkraften, finansierad av den svenska , Rotblat anser alt fredlig och militär kärnenergi är såsammanvävda att det är omöjligt att skilja dem åt. Det finns en psykologiskkoppling, eftersom det var genom bomben över som denbreda allmänheten lärde känna kärnenergin. Den historiska kopplingen består iatt de första reaktorerna byggdes för att producera material till kärnvapen.Den faktiska kopplingen består i att kärnkraftsreaktorer använder eller producerarmaterial, som skulle kunna användas för kärnvapen. Den stat som utvecklar ettfredligt kärnkraftsprogram utbildar dessutom personal, som ganska lätt kanöverföras till ett kärnvapenprogram. Ju fler stater som skaffar sig kärnkraftdesto större är risken att vi får ytterligare kärnvapenstater utöver de sexnuvarande. Det är den enkla logiken i Rotblats resonemang. Enligt SIPRLs redovisning fanns del i mars 1979inte mindre än 186 kärnkraftsreaktorer i 20 länder. av den generadeenergimängden produceras i de västliga industriländerna. Ytterligare16 länder är i färd med att skaffa sig kärnkraftsreaktorer, I början av1990-talet kommer det enligt att finnas över 500 kärnkraftsreaktorer i 36länder. Energitillskottet från kärnkraften blir då fyra gånger större än i dag.Länder med fler reaktorer än 12 blir då , , ,, , , och . Antalet reaktorer bland våranärmaste grannländer: 5, 31, 2, 12 ochVästtyskland 34. Kopplingenmellan elproducerande reaktorer och kärnvapen är inte lika självklar och enkelsom påstås från linje 3. Av större betydelse är att det redan finns mer ån 300forskningsreaktorer i 45 länder. Dessa producerar plutonium som kan användasför vapenproduktion. Över 100 av dessa forskningsreaktorer använder dessutomuran som är av vapenkvalilet - U 235. Bland länder med sådanaforskningsreaktorer märks bl. a. , , , ,och . Närdet gäller att sprida förmågan att tillverka kärnvapen måste strålkastarnariktas mot dessa forskningsreaktorer snarare än mot de fredligakärnkraftverken. Det är forskningsreaktorerna som borde avvecklas.De behövs ju inte för elprodukfion , Ettflertal bridreaktorer utvecklas nu i kärnvapenstaterna , , , Frankrikeoch dessutom i och , Där används plutonium av högvapenkvalitet - PU 239, Det finns dessutom ett stort antal andrareaktortyper, främst för militärt bruk. Till dessa hör bl, a, 13 ytfartyg och265 ubåtar som är reaktordrivna.