prot · G309147 · 1979-12-31 00:00:00 — Dessutomutgör den på lång sikt ett hot mot de svenska skogsägarna själva, ty Skossindustrin dessa gagnas inte av den försvagning av skogsindustrin som denalltför låga , ,j avverkningen innebär. De skogsägare som vägrar attavverka gräver därför sin egen grav. På många håll, t. ex. i ,spelar skogsägarna ut bolagen mot varandra för att fä upp priserna påvirket. Vi kan inte stillatigande och stillasittande åse dennabakvända situation. Regeringen måste vidta kraftfulla åtgärder och se till atttillgången på virke säkras. Därför måste vi fä en särskild beredskapslag, somger regeringen möjligheter att driva på avverkningen i fall därsysselsättningen eller industrins virkesförsörjning allvarligt hotas. Vi måstetrygga den långsiktiga virkesförsörjningen och bättre ta till vara skogensproduktion genom långsiktiga virkesavtal och genom skogsbruksplaner för allamarker. Skogen är vår gemensamma tillgång. Vi kan inte tillåta attprivata vinstintressen raserar en av de viktigaste förutsättningarna för vårindustri, för framtid som industriland. I vår reservation nr 5, som ärfogad vid näringsutskottets betänkande nr 47, kräver vi att den sittandeutredningen om skogsindustrins virkesförsörjning skall få i uppdrag att medförtur lägga fram förslag syftande till att komma till rätta med den akutavirkesbristen. Vi stöds på denna punkt, som industriministern känner till, avlöntagarorganisationerna, som i skrivelse till regeringen har krävtsamma sak. Det andra huvudproblemet handlar om den framtidautvecklingen inom branschen. krävs en strukturomvandling inom samtligadelbranscher. Förädlingsgraden i vår skogsindustri är alltför låg. Den måstehöjas om vi inte ohjälpligt skall komma på efterkälken. För allt detta krävsoffensiva satsningar på de framtidsinriktade delarna. Det kräver forskning ochutveckling av teknik och nya produkter. Det kräver en långsiktig balans mellanråvarutillgång och industrikapacitet samt ett bättre råvaruutnyttjan-de. Detkräver kapital och samordning. Dessa åtgärder måste vidtas i , imellersta , i södra och i norra . Regeringens åtgärder - den saken har industriministern ochjag diskuterat tidigare - till förmån för skogsindustrin har varit av alltförkortsiktig natur. Vi tycker att dessa åtgärder i alltför stor utsträckningliknat rena brandkårsutryckningar. De har ibland varit nödvändiga - det har viockså sagt - men de har väl ofta kännetecknats av en bristande planmässighetoch en avsaknad av uttalade mål och fasta handlingslinjer. Därför menar man från socialdemokratiskt håll att vi måstekomma bort från denna dag-för-dag-politik. Vi måste få ett samordnat program för skogsindustrin - ett program som är utarbetat i samråd mellan företagen, de anställda och samhället. Detta får inte längre förhalas med hänvisning till några utredningar. Riktlinjer måste fastställas för utvecklingen. Härvidlag har vi krävt att ett strukturbolag bildas för skogsindustrin, som kan engagera sig i de expansiva och framtidsinriktade delarna av branschen. Vi vet att 195 Nr 147 industriministern i ett tidigareskede, nämligen under den mellanperiod då den ' befann sig i oppositionsställning, var inne på tanken att låta ett 20 milj1980 övergripande bolag ta initiativtill de ordentliga framtidssatsningar inom svensk skogsindustri som behövs. Skopsinduslrin " huvudlinje i vår politik närdet gäller skogsindustrin är att samhället och ; nj de anställda måste få vara rned vidplaneringen av skogsindustrins utveckling. Det villvi inte överlåta till enbart företagen. Vi behöver därför en övergripande politik - inte spridda åtgärder som enskilda företag svarar för. behöver en samlad skogsindustrien politik, som innehåller förslag till utbyggnader och satsningar . Det är hög tid att vårt land flyttar fram sina positioner när det gäller skogsindustrin. Jag vet frän tidigare debatter att industriministern och jag har samma uppfattning i den frågan, nämligen att vi i jämförelse med flera av våra konkurrentländer har hamnat på efterkälken. Gör vi det noterandet tillsammans, så bör vi också sätta in åtgärder för att komma bort från den situationen. ' Vi begär därför att regeringen utarbetar etthandlingsprogram för massa-och pappersindustrin och för sågverksindustrin. Denborgerliga majoriteten i näringsutskottet har emellertid sagt nej till vårtförslag. Vi beklagar de borgerligas inställning i utskottet. Från socialdemokratisk sida kräver vi att de anställdaskall få delta i arbetet med att omstrukturera skogsindustribranschen. Det gårinte i längden att, som de borgerliga vill, utestänga de anställda fråninflytande, från att vara med och påverka beslut som gäller deras egen framtid. Men här gäller det också synen på strukturförändringarna,och jag vill upprepa detta: Det får inte vara så, att en strukturförändring ochen strukturplan i första hand skall betyda nedläggningar och avveckling. Enligtvår mycket bestämda uppfattning måste de också- och kanske framför allt-innebära utveckling och satsning . Mot denna bakgrund har vi föreslagit att medan detsamlande program-och planeringsarbetet genomförs för skogsindustrin, och innandet redovisats för och tagit ställning, bör inganedläggningar av företag få göras inom skogsindustrin. Den borgerligamajoriteten i näringsutskottet har sagt nej. Från socialdemokratisk sidabeklagar vi den borgerliga ståndpunkten i näringsutskottet. Den betyder irealiteten ingenting annat än ett nej till samhällets och de anställdasdeltagande i omstruktureringsarbetet för skogsindustrin. Men det borgerliganejet innebär också ett nej till omställningar i socialt acceptabla och iplanerade former. Under de senaste två ä tre aren harförhållandena i NCB och tilldragit sig ett alldeles specielltintresse. Den bondekooperativa skogsindustrin hamnade i kris. Krisen var sådjup att ägarna, dvs, de skogsägande bönderna och deras organisationer, inte påegen hand förmådde klara upp den svåra situationen. Konkursen stod för dörrenför såväl NCB som . Frånsocialdemokratisk sida ställde vi upp för en räddningsaktion för de Från principiella utgångspunkter såg vi fördelar med 196 ett kooperativt ägande iskogsindustrin. Men vi såg också de reella fördelarna med ettfortsatt bondeägande i industrierna: skogsägarna skulle ha ett Nr 147 fortsatt ansvar för att råvaran korn fram till industrin. Detta var också en Tisdiigen den viktig grund för de samtal som fördes mellan socialdemokraterna och 20 niiij1980 - samtal som f. ö. jag och industriminister deltog i. Vi gick från vår sida in i dessa diskussioner, liksom inäringsutskottets Skossindustrin behandling av NCB och , medjust detta som utgångs- m /j punkt. Vi gick in för att rädda tusentals jobb menockså för att ge kommunerna och de anställda möjligheter att delta iomstruktureringen och i arbetet med de viktiga framtidsfrågorna för de bådaskogsindustribolagen. Vi var med om att satsa statens och skattebetalarnasmånga miljoner för att sysselsättningen skulle räddas, för att de anställda ochkommunerna skulle få tid och möjlighet att'delta i utvecklingsarbetet. Låt migtillägga: Genom statens insatser räddades många skogsägare från storaförluster, som de skulle ha fått orn företagen i stället gått i konkurs. Men på vilket sätt tackar dessa skogsägare staten och skattebetalarna?Jo. genom att vägra leverera virke och strunta i de leveransavtal somupprättades . Och , sedan statens pengar har betalats, då passarkritiken. Enligt säger ordföranden i : Medlemmarna känner knappast något ansvar för NCB:s framtid,så som bolaget har skötts. Och jag undrar, herr talman: sade man inte dettaföre beslut ? Detta var utgångspunkten för oss. Men jag känner till attden främsta utgångspunkten från sida för en statlig lösning varockså att sambandet mellan skogsägande och ett fortsatt ägaransvar i NCB ochSödra Skogsägarna skulle just garantera virkesleveranserna. Vi uppfattade detså att de skogsägande bönderna och skogsägarföreningarna, men ocksåcenterpartiet som politiskt parti, skulle på allt sätt se till att detlevererades virke till industrin och att man för den stora statligaräddningsinsatsen var beredd att ta ett ansvar för att råvaran kom fram. tvingas vi , herr talman, säga att det inte blevså som vi hoppades och som vi hade anledning att vänta. Det är klart att vi påsocialdemokratiskt håll är mycket besvikna över att inte utfästelserna frånskogsägarna har infriats. Vi är också mycket besvikna över att inte industriministernpersonligen har velat engagera sig för att skogsägarna och deras organisationerskulle leva upp till de förväntningar som alla rimligen hade rätt att ha efterden stora statliga räddningsinsatsen när den gällde NCB och . Utvecklingen blev att bara några veckorefter beslut om räddningsaktionen lade ner bl. a. Böksholmsfabriken och motiverade detta med råvarubristen. har beslutat om eller aviserat flera nedläggningar av fabriker till följd av råvarubrist. i NCB, skakas flera anläggningar av bristen pä råvara. Arbetslöshet hotar nu att slå ut tusentals människor från deras jobb, och hela orter hotas till följd av att skogsindustrin inte får fram råvara för fortsatt verksamhet. Det är arbetslöshet på orter i regioner och i bygder, inte minst i 197 Nr 147 , som redan är väldigt hårtdrabbade. Och låt mig fullt klart slå fast: Tisdagenden Socialdemokratin kommer inte attacceptera detta! Vi beklagar att den 20 maj1980 borgerliga majoriteten inäringsutskottet inte vill medverka till att ge --------- regeringen extra befogenheter för att ta fram erforderligt virke i syfte att Skogsindustrin förhindra arbetslöshet ochutslagning av hela orter. Det vi har krävt är en ni, in. lagstiftning som inte ett enda duggvänder sig mot de skogsägare som sköter sig ochtar sitt samhällsansvar, utan mot dem som inte gör detta. När för ett är sedan beslutade om det storaengagemanget i NCB och förutsatte näringsutskottet attbolagen då det gällde aktuella strukturfrågor noga skulle beakta desamhällsekonomiska problemen och att strukturåtgärderna skulle genomföras påett för berörda människor och orter acceptabelt sätt. Jag tror att jag kan säga att de anställda men ocksåberörda kommuner har anledning att uttrycka besvikelse över det sätt på vilketfrämst har hanterat sina strukturfrågor. Bolaget har inte levtupp till de förväntningar som man på såväl löntagarhåll som kommunhåll hadeanledning att ställa. Företagsledningen har med hänvisning till virkesbrist ochbristande lönsamhet beslutat om eller aviserat omfattande nedläggningar avdriftenheter. Jag vill i detta sammanhang gärna för kammarens ledamöter nämnaatt verkställande direktören i Södra Skogsägarnas industrier införnäringsutskottet uppgav att fördyringen för bolaget av utländskt virkesköpunder uppgick till hela 50 milj, kr. Jag vill inte förneka att också den borgerliga majoriteteni näringsutskottet framställt kritik och krav gentemot i sinmajoritetsskrivning. Men pä ett par viktiga punkter skiljer vi oss åt. Detgäller först och främst hur man nu bör förfara med de fabriker där bolagetredan beslutat eller aviserat om nedläggning. Det gäller Emsfors bruk, Götabruk, . Delary, Fridafors bruk samt bruks sulfitfabrik. Vi-hävdar från socialdemokratiskt håll i vår reservationatt besluten om nedläggning inte bör verkställas. Vår motivering för detta ärföljande. De borgerliga och vi socialdemokrater är överens om att en översyn nubör göras av gällande planer för att få fram en helhetssyn på utvecklingenframöver i , Denna översyn bör utgå från nuvarande verksamhetmed alla enheter, Alla enheter - så har vi resonerat - bör ha sin chans, ochdetta gäller sä mycket mer som de anställda vid flera av dem presenteratförslag till åtgärder som man nu bör pröva. Vi menar att företaget måste prövaalla möjhgheter till fortsatt drift vid hotade enheter. Det är viktigt att erfarenhet och sakkunskap som finns hos de anställda tas till vara förframtida lösningar. Vi vill alltså inte vara med om att de nämnda fabrikernaläggs ner och att några ytterligare beslut om nedläggningar fattas innanöversynsarbetet är klart och utvecklingsplanen presenterats. Det skall bli intressant att se hur de borgerligariksdagsledamöterna från och kommer att rösta här i kammaren. Jag utgår ifrån att de besked de har lämnat i sina hembygder också skall gälla här i . Till slut några ord om NCB; Vad händer egentligen inomNCB? Det pågår Nr 147 tydligen inom NCB:s ledning diskussioner som siktartill en styckning av Jisdapen den företaget. Jag har läst och hört om sådanadiskussioner. Jag skall vid detta tillfälleinte gå in djupare på NCB:s affärer. Men jag vill ändå, apropå den m. m. påståddahuggsexan om NCB:s bästa bitar, från det socialdemokratiska Skogsindustrinpartiets sida säga till industriministern och den borgerliga majoriteten inäringsutskottet: Socialdemokratin medverkade inte till de stora insatserna iNCB för att företaget skulle delas upp mellan stora privatabolag. Vi vill inte höra talas om någon styckning av NCB, Det är inte NCB:seller regeringens uppgift att medverka till ett nytt rofferi avbaggböleriformat i skogen i , Sådana planer måsteindustriministern stoppa. Industriministern bör dessutom göra enkraftansträngning för att se till att de skogsägande bönderna och derasskogsägarföreningar förser NCB;s anläggningar med virke så att NCB:s fabrikerkan hålla verksamheten i gång. En sådan kraftansträngning har riksdagenverkligen anledning att vänta av regeringen och dess industriminister. På nytt står vi inför ett viktigt beslut omskogsindustrin. Och på nytt avstyrker den borgerliga majoriteten inäringsutskottet socialdemokraternas krav på att trygga råvarutillgången ochpå ett strukturbolag för framtidssatsningar i skogsindustrin. Menhändelseutvecklingen visar på nödvändigheten av justdessa åtgärder. Den nödvändigheten känner de människor inom skogsindustrin somlever med oro och otrygghet. Den nödvändigheten känner de vilkas jobb ochframtid hotas av planlöshet, virkesbrist och kapitalbrist. Jag yrkar härmed bifall till de socialdemokratiskareservationerna vid näringsutskottets betänkande nr 47. I detta anförande instämde (). (vpk); De här betänkandena behandlar både skogsbrukoch skogsindustri. Det borde också vara så att de bägge delarna i en förSverige så viktig näring samordnades, att industrins kapacitet anpassades efterden råvara som finns osv. Men så är det inte. Nej, här som på så många andraområden i vårt samhälle vet inte den högra handen vad den vänstra gör. Fabrikerbyggs upp och fabriker läggs ner utan någon som helst planering - i varje fallinte någon övergripande planering. Det är i många fall några personer i slutnadirektionsrum som har beslutanderätten över fabriker och många tusen människorsöden. Vi måste bort från denna anarki, det är ett slöseri med resurser. Detmåste till en planerad utveckling av skogsindustrin, där självfallet ettriktigt skött skogsbruk utgör grunden. Men en sådan politik synes fjärran; inte ens en begränsadplanering är regeringen mäktig. hotas jobben för tusentals människor. Ettflertal orter som är beroende av skogsindustrin kommer att få enorma problem,om skogskapitalet får genomföra sina planer. Nr 147 Innan jag berör ett par av våramotioner vill jag göra några allmänna 20 mai 1980 En tung bit i betänkandet ärsjälvfallet frågan om åtgärder för att förhindra nedläggningar av skogsindustrier innan ställning har tagits till en helhetsplan Skossindustrin skogsindustrin, senare att beröra denna fråga, ,fj ,f, men jag vill redan nu säga att denrätta vägen rimligen bör vara att först upprättaplanen eller planerna och sedan vidta åtgärderna. Som grund för en plan för skogsindustrin bör ligga en välfungerande och planerad virkesförsörjning. Tyvärr är det inte så väl ställt pådetta område . På en del håll sker en överavverkning och på andra håll enunderavverkning, I en del fall kan man tala orn vanvård av skogsmark -ypperligskogsråvara får ligga och ruttna. Utskottet säger att en säker och jämn tillförsel av råvaraär av vital betydelse för skogsindustrin. Men vad har då den regering somutskottsmajoriteten företräder gjort för att åstadkomma denna jämna och säkratillförsel? Ja, bidrag och skattelättnader har den använt sig av. De vidtagnaåtgärdernas effekter torde vara svåra att bedöma, men jag har en känsla av attnågon nämnvärd förändring inte har skett. Socialdemokraterna har i enreservation krävt att regeringen lägger fram förslag till beredskapslagstiftningom skyldighet för skogsägare att avverka. är detta enbart ett krav påförslag från regeringen, och därför har vi inte någon anledning att ställa ossavvisande till denna reservation. Men jag vill ändå anmäla vissa tvivel i frågaom hur en sådan lag skulle fungera. Det kan ju inte vara möjligt att rentallmänt säga: skall ni avverka. Naturligtvis skulle obligatoriska skogsbruksplanervara den största hjälpen för att få en så jämn avverkning som möjligt, mendetta förslag avvisades av för sedan, I viss män skulle man kunna tänka sig att stödja sig pä 7§ skogsvårdslagen, enligt vilken kan föreskriva att beståndsom är överårigt skall slutavverkas och ny skog anläggas. Det bör i viss månoch i vissa fall vara möjligt att vidta åtgärder mot försumliga skogsägare. Menman måste vara på det klara med att risk för konflikt med 12 § skogsvårdslagenkan uppstå om man vidtar mera generella åtgärder för att ökaråvaruförsörjningen, I denna paragraf står sålunda att skogsbestånd ej fårslutavverkas förrän beståndet nått sådan ålder att endast en mindre ökning avdess medelproduktion, beräknad som tillväxten i medeltal från beståndetsanläggning, kan erhållas genom att man låter det stå kvar. Man kanske gör detlitet för enkelt om man tror sig kunna lösa problemen genom lagstiftning i denriktning som hiir antyds - man måste nog koppla det hela tillskogsvårdslagstiftningen och skogsbruksplaner. Men jag är överens medreservanterna om hur viktigt det är att virkesförsörjningen fungerar och om attskogen, denna vår stora naturtillgång, måste skötas och värdas på det bästasättet, I detta ingår självfallet att gammal skog skall ersättas med ny skog. Utskottsmajoritetenfastslår att för skogsindustrin är den situation som nu föreliggerpå virkesmarknaden mycket besvärande. Av detta borde man ju 200 dra den slutsatsen att olikaalternativa åtgärder skall prövas för att få till stånd En åtgärd kunde vara att se över lagstiftningen, men detta vill Nr 147 utskottsmajoriteten inte vara med om, Tisdiigen den Så någraord om motion 718. väckt av tre moderater. Där går man till 2() milj 1980 Man är orolig över den utveckling som har skett inom detta företag: att domänverket har ökat sitt nettoinnehav av Skossindiisfrin. skogsmark,att verket har etablerat sig inom andra områden samt att verket , pj har gått in och räddat sysselsättningen på många håll när de privata företagsledarnahar övergivit både arbetskraften och de orter där företagen Bl, a, i har domänverket gått in och köpt små sågverk - något somhar hälsats med tillfredsställelse av både arbetskriift och övrig befolkning,.Motionen år illa maskerad nar det gäller dess huvudsyfte. nämligenatt beskära domänverket dess möjligheter att utvecklas. oerhörtoroad över att verket etablerar sig inom branscher som med fördel ävenfortsättningsvis kunde lämnas åt enskild företagsamhet. motionärernashögsta önskan att bit för bit plocka sönder verket. Vår uppfattning är att om något skall ändras iriktlinjerna för domänverket, så skall det ske åt det andra hållet. Vårt parti har i motion 1979/80:252 föreslagit ändraderiktlinjer för domänverkets verksamhet, drivs detta statliga företagnästan helt efter strikt företagsekonomiska principer. Detta medför attsociala, regionala och sysselsättningsmässiga hänsyn kommer i andra hand. Enligt vår mening är detta oacceptabelt. Vi har f, ö, enmotsvarande syn beiräffande hela vårt näringsliv, I synnerhet vill vi dockunderstryka vår uppfattning då det gäller de statliga företagen, eftersomriksdagen hiir har möjlighet att direkt besluta om en ändring. Vi vill att helt andra principer skall tillämpas, nämligensamhällsekonomiska värderingar. Någon kanske invänder att detta inte skulleinnebära någon förändring, men faktum är att så är fallet. Det gäller framförallt i , och da i dess inland, i en region som brottas med storaproblem när det gäller sysselsättningen. Det finns många argument för en sådanändring, men för dagen skall jag uppehålla mig vid ett enda, och det gäller enutredning i samband med en doktorandkurs i nationalekonomi vid skogshögskolan.Denna gjordes 1973, varför de siffror jag kommer att nämna är i 1973 årspenningvärde. Man har i utredningen tänkt sig en modellförvaltning därskogsmarksarealen antas vara 100 000 ha, varav produktiv skogsmark. Förden modellen har man gjort en företagsekonomisk kalkyl för tre olikaalternativ. Alternativ 1 innebär en ganska extensiv driftform med lågpersonalstyrka och en minimiinsats i fråga om skötselåtgärder, i stortmotsvarande gallringsfritt skogsbruk. Alternativ 2 representerar en driftformrned en gallring . Alternativ 3 innebär en intensivareskötselform ined större personalstyrka, högre virkesuttag och mer omfattandeinsatser i fråga om skogsvärdsåtgärder. antas varje beståndbli gallrat i genomsnitt två gånger. De tre skötselprogrammen kvantifieras frän rentföretagsekonomiska förutsättningar, och resultaten värderas med utgångspunkt i företagseko- 201 Nr '47 nomiska kriterier. Sediin har dessatre företagsekonomiska kalkyler kom- Tisdiigenden pletteriits med ett anta!samhällsekonomiska kostnads- och intäktsposter. 20 niiii1980 ' Samniii metodik har tillämpats bl.a. i . --------------------- Detsom gäller är att skogsskötseln sker i stort sett enligt alternativ 1, Sko"sindustrin. varför jag kommer att jämföraalternativ 1 med alternativ 3, Effekten av de ni, ni, två iilternativen är beräknad på ett tänkt 6fl-procentigt nyttjande av skogsmarksarealeni inre stödområdet. Som jag nämnde är kostnaderna baserade nivå.Alternativ 2 utgör nollpunkten. Vid denna jämförelse visar det sig att företagsvinstenökar i alternativ 1 i förhållande till alternativ 2 med 8.1 milj, kr, Ialternativ 3 sjunker vinsten med 7,3 milj, kr. Det blir alltså en skillnad på15 milj, kr, mellan alternativ 1 och alternativ 3, När emellertid desamhällsekonomiska kostnaderna inräknasger jämförelsen ett minus på 67,1 milj,kr, i alternativ 1, medan den i alternativ 3 ger en vinst för samhället på 55,9milj, kr,, alltså en skillnad på 123 milj, kr. Då det gäller virkesproduktionen är en produktion på 8,52miljoner kubikmeter möjlig enligt alternativ 1. och den skulle i alternativ 3stiga , dvs, en skillnad . Ser man på sysselsättningen visar det sig att skillnadennär det gäller skogsarbetare blir 3 300 personer mellan de bägge alternativen -ungefär samma förändring som kommer att ske inom olika servicenäringar. Man har även räknat på exportvärdet mellan de olikaalternativen och kommit fram till en skillnad på 450 milj, kr. Avslutningsvis säger man i utredningen att beräkningarna idetta arbete bygger på många förenklingar och antaganden samt storheter som ärsvära att kvantifiera. På grund av de betydande samhällsekonomiska effekternaav att höja intensiteten i det norrländska skogsbruket är dock marginalernamycket stora. Detta betyder att även om vissa effekter har överskattats, kommerdet intensivare skogsskötselprogrammet att framstå som gynnsamt. Kalkylerna hardessutom på vissa punkter gjorts medvetet försiktiga. En analys av förutsättningarna för en ökadvirkesproduktion och en högre sysselsättning i inland visar också atten intensifiering av driften inte bara är praktiskt genomförbar utan ävenönskvärd. Man slår i utredningen fast att en sådan skogsskötsel skulle ge etthögre samhällsekonomiskt täckningsbidrag, en ökad virkestillgångför skogsindustrin, en högre virkesproduktion , en högre sysselsättningsamt en rad övriga positiva effekter såväl för den enskilde som för stat ochkommun. är domänverket ett statligt företag. harmöjlighet att besluta vilka principer som bör tillämpas i domänverkets verksamhet.