prot · G309122 · 1979-12-31 00:00:00 — Med nödvändighet måste också aktiviteternabegränsas genom att dessa lokaler är ytmässigt tämligen snävt tilltagna och intekan förses med så dyrbar utrustning. I många områden utnyttjas närlokalerna i bostadsområdenainte alls. Att samlingslokaler är kopplade till ett nytt bostadsområde innebärockså att de förbehålls dem som bor i det nybyggda området, medan de som bor i angränsandeäldre bebyggelse inte får tillgång till samlingslokalen. Detta upplevde viganska drastiskt i cirkelverksamheten inför folkomröstningen, där man hänvisademänniskor i äldre bostadsområden till eller de centralasamlingslokalerna, medan cirklarna i de nya bostadsområdena var slutetförbehållna de boende inom områdena. Det kan inte vara i överensstämmelse medtanken på integration och erfarenhetsutbyte. Jag tror att det är viktigt attkommunerna noga funderar över vilka krav och önskemal de nära lokalerna skalluppfylla och hur resursfördelningen skall avvägas gentemot kraven påintegrerade lokaler, där man kan planera för ett större område, för skildagrupper av människor, för många olika verksamheter. Sådana lokaler medverkartill att vidga gränser, att minska motståndet, att pröva nya aktiviteter.Lokaler som ägs och förvaltas av en samlingslokalsägande organisation utnyttjaspå ett mer allsidigt sätt genom att människor i olika åldrar och med olikaintressen och hobbyer strålar samman i lokalerna. Att skapa särskildaungdomsniiljöer är egentligen kortsynt. Ungdomen behöver i olika sammanhangmånga vuxna att identifiera sig med och pröva sig mot. Organisationernas samlingslokaler utnyttjas i väsentligtstörre utsträckning än sädana lokaler som ägs av de boende i ett område ellerav en enstaka förening. Föreningarnas krav på att få egna lokaler gör att deofta letar upp utspridda lokaler i dåligt skick. Kommunerna bidrar sedan tillhyreskostnaderna genom föreningsstöd. Att ha tillgång till vissa utrymmen för den egnaföreningen är ofta ett befogat önskemål, men helt klart kan tillgången pågemensamma samlingslokaler för vissa aktiviteter eller större sammankomsterminska kostnaderna för kommunernas hyresbidrag till enskilda föreningarslokalkostnader; i varje fall kan bidragen användas till högre lokalutnyttjandeoch bättre anpassade lokaler genom en lokalågande organisation. Det är viktigtalt man prövar tillgången på samlingslokaler i närområdet och gör klart för sigvilken målsättning man har. Vi måste på allt sätt motverka den utslagning,isolering och passivisering som finns i många bostadsområden. En genomtänktplanering av samlingslokalernas ytor och innehåll och deras uppläggning ochläge i stadsdelen tror jag på många sätt skulle kunna förändra livet ibostadsområdena. Jag ser det därför som positivt att den kommitté som har attse över stödet till samlingslokaler också kommer att pröva möjligheterna attutnyttja stöd enligt bostadsfinansieringsförordningen för större samlingslokalsanläggningarsom betjänar en stadsdel. Jag förutsätter att frågan om aU dessa lokaler då kanägas och förvaltas av en samlingslokalsägande organisation också prövas. Del finns ett dokumenterat samband mellan tillgången påsamlingslokaler och graden av föreningsaktivitet, 1 en levande demokrati är ettmångskiftande förenings- och kulturliv en viktig bas. Jag vill också betona att i nya bostadsområden släpar oftatillgången på samlingslokaler efter, 1 många kommuner har nian nu planer påupprustning eller nybyggnad av samlingslokaler- inte minst för att kunnaförverkliga de av fastlagda kulturpolitiska målen. Då kommer man inpå krav på samlingslokalsstöd av en annan typ. Jag tänker på att man nu ärframme vid att genomföra regionaliseringen av kulturlivet, att starta nyaregionteatrar, att få fram nya musikregionresurser. Det är viktigt att deplanerna kan fullföljas och att de inte sviks. har fastlagt målen ochangett riktlinjerna. när landsting och kommuner har genomfört planeringsarbetetoch det finns stora förväntningar ute i landet på en regionalisering avkulturinstitutionerna måste också resurser i form av samlingslokalsstöd ställastill förfogande. Jag är medveten om att för allt det som jag här har räknatupp krävs det pengar. Om stöder den socialdemokratiska reservationenom ökade anslag stämmer enigheten om åtgärder mot den sociala utslagningenöverens med viljan att också betala kostnaderna för en av de viktigasteförutsättningarna. Basen, grunden för aktivitet och gemenskap, är att vi kankomma tillsammans i lokaler där vi har lätt att nå varandra, där vi kan fåintressant och roande sysselsättning, där vi kan studera och fördjupa oss ochskapa ett positivt arbete. Sedan det statliga stödet fill allmänna samlingslokaleromarbetades 1973 har en betydande förbättring skett av de allmännasamlingslokalerna i landet både när det gäller ny- och ombyggnader och när detgäller upprustningar. Detta har berott på de nya reglerna men också på att desamlingslokalsägande organisationerna Folkets hus. Bygdegårdarna Och Våragårdar har satsat kraft och resurser på att föra fram samlingslokalerna ifokus. Ett exempel på detta är den riksplan som Folkets hus-rörelsenpresenterade om att bygga 100 nya och där vi nu ihalvtid kan konstatera att slutresultatet kanske blir två ä såmånga. Man kan lugnt säga att inneburit en ny vår församlingslokalerna i vårt land. Vi får gå tillbaka till folkrörelsernaspionjärtid för att finna en motsvarighet. Men aktiviteten haren betydandeslagsida. byggs det alltför få samlingslokaler i de storatätortsområdena och särskilt i storstäderna. Till detta medverkar mångafaktorer. Men den svåraste är att dessa projekt av nödtvång blirförhållandevis stora och att de med dagens byggkostnader drar stora belopp ifinansiering. Överallt i värt samhälle möter vi en allt störremedvetenhet om samlingslokalernas betydelse. Vi vill öka intensiteten isamhällsengagemanget, fördjupa de många människornas delaktighet isamhällsarbetet. För detta behövs föreningar och samlingslokaler. Vi villförbättra ofärdiga samhälls- Anslag tid allmänna samlingslokaler Anslag tdl allmänna samlingslokaler miljöeroch skapa en större gemenskap ute i bostadsområdena. För detta fordras lokalerför föreningsarbete men också för kultur- och nöjesliv. Vi klagar över socialutslagning, nedbusning och social oro, men har någon ungdomsgeneration mötts avsämre miljöer nar det gäller nöjen och gemenskap än den vår ungdomsgeneration möter i det genoinkornmer-sialiserade samhället, där en så enkel sak somatt gå ut och dansa bara kan genomföras på en krog, där kostnaderna för enkväll uppgår till ? Personligen har jag haft många tillfällen att uppleva desamlingslokaler som erbjuds i . Det vanliga är att det intefinns några egentliga samlingslokaler, utan föreningsmötet måste äga rum ibästa fall i skolbespisningen, i sämsta och de flesta fallen i ett.kalt ochtrist klassrum, där stolarna hängts upp under bänkborden i avvaktan påstädning. Miljön är trist, och det är ofta ett spännande äventyr att hitta framtill möteslokalen även för en tränad och luttrad- hur skall det då inte varaför en ny och vilsen? I andra fall hänvisas man ned i någon källare där detblivit ett hobbyrum över som används till föreningsmöten eller till en hörsal iett bibliotek. I är det bara i några ytterområden som detfinns moderna och ändamålsenliga samlingslokaler. I övrigt känns saknaden av sådanaenormt stark. Så är det i , och så är det i stort också iGöteborgsregionen och , och i en rad andra större tätorter ilandet. Mot den här bakgrunden är det inte sä underligt att dagensföreningsliv möter stora svårigheter och inle förmår att konkurrera med annat isamhället. Jag finner det inte alls märkligt att dagens människor väljer attstanna hemma framför TV-apparaterna. Jag skulle själv kunna tanka mig att göradet framför att tillbringa i en skräpig bespisningslokal iBrandbergen i konkurrens med en mycket högljudd pubpublik, där man har attintaga det traditionella kaffet vid föreningsmötet. Är det så märkligt attisoleringen, den sociala utslagningen och oron ökar, när det inte finns någralokaler för dans och kultur i ? Nej, menar vi något med att vi skall utveckla demokratinoch människornas möjligheter att vara med och påverka samhällsutvecklingen,menar vi något med att vi skall gå till kamp mot den sociala utslagningen.minska isoleringen, menar vi något med att vi skall förbättra torftigasamhällsmil-jöer, då måste vi vara beredda att medverka till ettsamlingslokalsbyggande av helt andra dimensioner än det vi har . Hos samlingslokalsorganisationerna finns kraften ochviljan att delta i ett sådant arbete. Men samhället måste ställa upp med deekonomiska resurserna. Ett helt nytt stadsdelsfolketshus i någon avstorstadsregionerna kostar 40-50 milj. kr. utan någon särskild lyx. Förden summan får man möteslokaler, en mindre teaterscen, danslokaler, servering,studierum och expeditionslokaler för föreningarna och kanske också ett mindrebibliotek. Vem vill påstå att detta är lyx och flärd, att detta är något som viinte behöver i Handen, i , i , i , i , i . Av detta belopp skall staten enligtnu gällande bestämmelser svara för ca 20 milj. kr. Med nuvarande anslag innebärdet att den statliga budgeten ger utrymme för två sådana hus och ingetannat. Det visar hur erbarrnligt låga de statliga anslagen är för detsamlingslokalsbyggande som behövs. Resultatet blir en stadig ökning av kön på projekt somväntar på statligt stöd. Enbart i Folkets hus-rörelsen skulle vi kunna förafram projekt i storleksordningen 140-150 milj. kr. Men detsker inte. framför allt på grund av brist på statliga pengar. 1 den härsituationen riskerar vi att de ideella krafterna isamlingslokalsorganisationerna förbrukas i låneköernas väntan. Och det är enallvarlig historia. Ännu allvarligare är emellertid att problemen i vårastorstadsområden växer . Hur mycket tvingas vi inte att via andraanslag i statsbudgeten satsa på ökad polisbevakning, på insatser för att lindradrogmissbruket och på insatser för att lösa andra sociala problem! Då har jagändå inte plockat fram de 380 milj. kr. som vi i detta hus satsar på attförbättra våra egna samrnanträdesmöjligheter i form av ett nytt riksdagshus.Våra arbetsförhållanden är ändå inte särskilt dåliga. Regeringens förslag i budgetpropositionen är mot dennabakgrund helt otillräckligt. Den socialdemokratiska motionens krav på en ökningav ramarna för län och bidrag med 15 milj. kr. är i och för sig otillräckligtmot bakgrund av de behov som finns. Men kravet är ett steg i rätt riktning iett kärvt budgetläge. Det finns inget skäl. annat än möjligen den obotfärdigesförhinder, att avvisa kravet med hänvisning till att den tillsatta samlingslokalsutredningenskall lösa problemen. Utredningens arbete kommer inte på något sätt att påverkaen anslagsökning av den här storleken. Därför, herr talman, ber jag att få yrka bifall till densocialdemokratiska reservationen i civilutskottets betänkande nr 24, Jagtillåter mig också att uttrycka en förhoppning om att reservationen skall vinnastöd också från andra ledamöter i kammaren, vilka hör ropen på hjälp frånföreningslivet i tillväxtens boningar. Anslag till allmänna samlingslokaler inledde sitt anförande såvackert och poetiskt med att såga att samlingslokalerna hargått mot en ny vår. Jag slog mig till rätta och väntade på en fortsättning isamma stil. Med förvåning kunde jag konstatera att så icke blev fallet. Störredelen av sitt anförande ägnade sig åt att måla upp en skräckbildav förhållandena på samlingslokalsområdet, främst i storstäderna. Jag hållermed honom om att det naturligtvis finns saker och ting att reparera på dettaområde. handen på .hjärtat . så illa ställt som du beskriverdet är det väl ändå inte. Vi skall hålla vissa saker i minnet och även tänka litetbakåt innan vi tar till alltför starka ord. som vifick 1973. föregicks av en proposition från en socialdemokratisk minister,vilken föreslog en begräns-ningav projektstorleken till futtiga 6 milj. kr. omjag minns rätt. Anslag dll ad-männa samlingslokaler varesamverkan mellan folkrörelserepiesentanterna i utskottet och som dengränsen slopades. Det var alltså för bara . jämförelse mellan vad vi kostar pä oss iform av ett nytt riksdagshus och samlingslokaler för föreningslivet låter litetbestickande. Men ser vi tillbaka på den sexårsperiod dettastöd har fungerat, så skall vi finna att det har satsats ungefär lika mycket påsamlingslokaler som den aktuella ombyggnaden på kostar. Därmedkommer saken i ett annat ljus, Jagvill inte framstå som någon bakåtsträvare när detgäller samlingslokaler. Jag tror att jag besjälas av minst lika mycket patos idenna fråga som och , Men vi får inte tappa sinnetför proportioner. Det är min förhoppning för att inte säga övertygelse att dennya vår på detta område, som talade om. kommeratt fortsätta även . Vi skall inte tappa sinnet för proportioner,säger . Jag skulle vilja uppmana honom att ta del avsituationen i våra storstadsregioner. Då kanske det finns förutsättningar föratt också sinne för proportioner kommer att förändras. Antalet samlingslokaler runt om i vårt land som harrustats upp och förbättrats pekar på att samlingslokalsbyggandethar nått en omfattning som det inte har haft tidigare. Men måste vislå fast att samlingslokalsbyggandet i betydande delar av vårt land inte harnått upp till den nivå som är nödvändig. Det som under de allra senaste årenspeciellt har komplicerat situationen är den snabba kostnadsutveckling somhotar att välta projekt efter projekt. När man inte kan få fram det statligastödet, skjuter man uppbyggandet och hamnar i ett ekorrhjul. Att man inte fårfram projekten leder till att situationen stadigt försämras. talade om det samförstånd som tidigarehar funnits i denna kammare i dessa frågor. Jag vill gärna erkänna att det harfunnits ett sådant samförstånd. Mot den bakgrunden är det för mig obegripligtatt och hans borgerliga kamrater i civilutskottet inte ärberedda att medverka till denna relativt blygsamma uppräkning av ramarna fördet statliga samlingslokalsstödet. Jag skulle önska att också här funnes detsamförstånd som tidigare förekommit när det gällt möjligheterna att åstadkommaett ökat samlingslokalsbyggande i landet. Överläggningen var härmed avslutad. Kammarenbiföll vad utskottet i dessa moment hemställt. Propositioner gavs på bifall till dels utskottetshemställan, dels reservation av m. fl., och förklarades denförra propositionen vara med Sedan begärt votering upplästes Nr 122 och godkändes följande voteringsproposition: den Den som vill att kammaren bifaller civilutskottets hemställan i betänkande24 mom, 4 röstar ja, Tandvårdsförsäk- den detej vill röstar nej, ringens ersätt- Vinnernej har kammaren bifallit reservationen av m, fl, ninssreeler Vid omröstning genom uppresningförklarades flertalet av kammarens ledamöter ha röstat för ja-propositionen. DåThure Jadestig begärde rösträkning verkställdes votering medomröstningsapparat. Denna omröstning gav följande resultat: Ja - 158 Nej - 156 Mom. 5 och 6 Kammaren biföll vad utskottet i dessa moment hemställt, 1979/80:39 med anledning av motioner om kostnader för arbetsresor m, m. Utskottets hemställan bifölls. § 3 Tandvårdsförsäkringens ersättningsregler betänkande 1979/80:14 med anledning av proposition1979/80:100 i vad avser anslag för /81 till bidrag tillsjukförsäkring, jämte motioner. Regeringen hade i propositionen 1979/80:100, bil. 8() under litt. Allmän försäkring, punkten B 8. Bidragtill sjukförsäkringen (s. 59-61) föreslagit att till Bidrag tillsjukförsäkringen för /81 anvisa ett förslagsanslag av . I dettasammanhang hade behandlats motionerna 1979/80:833 av m. fl. (s). vari hemställts attriksdagen som sin mening gav regeringen till känna vad som i motionen anförtsom tandvårdsförsäkringen, 1979/80:1153 av (), vari hemställts attriksdagen beslutade att tandvårdstaxans nuvarande beloppsgräns förersättningsnivån fick fortsätta att gälla för diabetiker och andrasjukdomsgrupper med liknande problem, 1979/80:1636av m. fl. (m). som sinmening gav regeringen till känna vad i niotionen anförts om olämpligheten attändra på den allmänna tandvårdsförsäkringens ersättningsnivå i vad gälldeförebyggande åtgärder, och 1979/80:1642 av m. fl. (vpk), vari hemställtsatt beslutade avslå regeringens förslag om en höjning avbeloppsgränsen för tandvårdsförsäkringen. Utskottet hemställde att skulle 1. beträffande tandvårdsförsäkringens ersättningsregleravslå motionerna 1979/80:833, 1979/80:1153, 1979/80:1636 och 1979/80:1642. 2. till Bidrag till sjukförsäkringen för budgetåret1980/81 anvisa ett förslagsanslag av 3 . Reservation hade avgivits beträffandetandvårdsförsäkringens ersäUnings-regler av , , BörjeNilsson. , , och (alla s) som ansett att utskottet under 1 bort hemställa att skulle med bifall till motionen 1979/80:833och med anledning av motionerna 1979/80:1153, 1979/80:1636 och 1979/80:1642 somsin mening ge regeringen till känna vad reservanterna anfört. Tandvårdsförsäkringen är en stor och viktigsocial reform som på den socialdemokratiska regeringens initiativbeslutade om 1973.1 många avseenden ar det också en unik reform, som har fåförebilder i andra länder, bl. a. genom att försäkringen även innefattarersättning för den förebyggande vården. Genom tandvårdsreformen tog samhället på sig ett ökatansvar för att tillgodose det hos stora medborgargrupper ofta eftersattabehovet av tandvård samt att göra denna vård tillgänglig till en för allaöverkomlig kostnad. Som bekant omfattar tandvårdsreformen två viktigakomponenter. Den ena gäller folktandvården. Landstingen har här ålagts ettvårdnadsansvar för barn- och ungdomstandvården och för specialisttandvården.Tandvårdsreformen betyder för folktandvårdens del att ett avgörande stegtagits för att tillförsäkra den av samhället organiserade vården sammasjälvklara ställning som den har inom andra sektorer av hälso- och sjukvården. Tandvårdsförsäkringen är den andra komponenten itandvårdsreformen. Dess betydelse för de enskilda människorna ar redan väldokumenterad. har vid åtskilliga tillfällen under de gångnaåren diskuterat tandvårdsfrågorna, senast . På förslag avtandvårdsutredningen beslöt då förlänga och förstärka de medelsamhället använder för att bl. a. fä en regionalt riktig fördelning avtandläkare. Riksdagsmajoriteten slog således vakt om ett av tandvårdsreformensgrundelement. Tandvårdsförsäkringen innefattar enligt nuvarande reglertre viktiga delar. För det första ersätter tandvårdsförsäkringen kostnadernaför tandvård enligt tandvårdstaxan upp till I . och med 75 %därutöver. För det andra är försäkringens ersättning alltid förde förebyggande åtgärderna och för vissa protesarbeten. Då det gällerersättningen för protesarbetena så har denna del av försäkringen självfalletsärskilt stor betydelse för pensionärsgrupperna. För det tredje betalar slutligen försäkringen helakostnaden för ädla metaller, förankringseleinent och prefabricerade tänder. I budgetpropositionen anges kostnaderna för försäkringentill ca . I årets budgetproposition kunde man på ett undanskymt sättläsa att regeringen hade för avsikt att genomföra betydande försämringar avtandvårdsreformen. De få rader som i budgetpropositionen ägnades denna direktaförsämring av en viktig social reform är kanske i sig själva belysande för vadvi nu har att vänta då det gäller nedskärningen av de offentliga utgifterna, avden sociala välfärden. De senaste dagarnas uppgifter i detta avseende ger ossverkligen anledning känna oro inför den utveckling vi nu har att motse. Och nogär det förvånande att såväl som ställt sig bakomattackerna mot den viktiga välfärdsreforin som tandvårdsförsäkringen utgör. Dådet gäller kan man bara förvänta att fortsättning kommer att följaoch att och uppenbarligen inte har mycket att sättaemot aktioner av detta slag. Den försämring av tandvårdsförsäkringen som regeringen nuföreslår innebär dels att beloppsgränsen . skall höjastill , dels att den tidigare gynnsamma gränsen för förebyggandeåtgärder och vissa protesarbeten skall slopas. Endast om kostnaderna för sådanaarbeten överstiger . kommer den förmånligare statsbidragsprocenten attgälla. Regeringens förslag är ytterligare ett uttryck för denfördelningspolitiska inriktning som å ena sidan gynnar höginkomsttagare ochföretag och å andra sidan medför standardsänkningar för barnfamiljer ochlåginkomsttagare. Men också från tandvårdspolitiska synpunkter finns detanledning att rikta stark kritik mot regeringsförslaget. Det är framför alltpatienter med det största vårdbehovet som kommer att drabbas. Dessa har ocksådet största behovet av förebyggande insatser. En minskad stimulans tillförebyggande vård kan också komma att öka behovet av reparativaåtgärder och därmed kostnaderna såväl för försäkringen som för den enskilde.Försämringen beträffande protesarbeten kommer att särskilt drabba pensionärerna. Den borgerliga regeringens förslag innebär att inan intebara gör tandvården dyrare för medborgarna - vilket främst drabbar dem som harsvag ekonomi - utan också minskar efterfrågan på tandvård genom högre kostnaderför den enskilde. Regeringensförslag har också lett till en kraftig reaktion och kritik från olika hålli samhället. Vi har i socialförsäkringsutskottet mottagit ett stort antalskrivelser från enskilda tandläkare, från , frånTandhygienistföreningen, från klinikchefer inorn folktandvården rn. fl., varinian motsätter sig de nu föreslagna åtgärderna att försämra villkoren för denförebyggande vården. är ytterst kritiskt motregeringsförslaget. Tandläkarnas internationella organisation. , vars direktör är svensk-Jan-Erik Ahlberg-påpekar i enskrivelse till socialförsäkringsutskottet att den svenska inställningen tillden förebyggande vården tandvårdsreform tilldragit sig stor internationelluppmärksamhet och varit av väsentlig betydelse för inriktningen av tandvårdensutformning internationellt sett, inte minst i vad gäller utvecklingsländerna.I skrivelsen riktas en direkt vädjan till att avstå från attgenomföra den av den borgerliga regeringen föreslagna ändringen beträffandeersättningsbestämmelserna för den förebyggande vården. Från socialdemokratiskt håll kan vi inte godta deförändringar den borgerliga regeringen nu avser att genomföra. Inom i stortsett samma kostnadsram vill vi göra en annan prioritering, som tar hänsyn tillbehoven hos de sämst ställda i samhället och slår vakt om vårdens inriktning påförebyggande åtgärder. Vi har i vår motion 1979/80:833 föreslagit atttandvårdsförsäkringen liksom nu alltid bör ersätta av kostnaderna förförebyggande åtgärder och vissa protesarbeten ni. Denna procentsats bör ävengälla i fråga om ädla metaller, förankringselement och prefabricerade tänder.Med hänsyn till kostnadsutvecklingen kan vi acceptera en höjning av den gränsöver vilken arvodet för övrig tandvård ersätts . Denna gräns bör dockinte sättas högre än till . Försäkringen blir således oförändrad till sinkonstruktion, bortsett från att kostnaderna för guld etc. ersätts enligt sarnmagrunder som gäller för förebyggande åtgärder. Detta innebär således att arvodetför förebyggande åtgärder och vissa proteser även fortsättningsvis skallersättas . att arvodet för övrig tandvård skall ersättas upptill en kostnad på . och över denna gräns samt att kostnadernaför ädla metaller m. m. skall ersättas . I den avvägning vi gjort har vi ansett det vara viktigareatt ha kvar en hög ersättningsnivå för förebyggande insatser och protesarbetenän att betala hela ersättningen för ädla metaller. Även frånkontrollsvnpunkt bör en något lägre ersättning för guld m. m, som används itandvårdsarbeten kunna vara till fördel. De borgerliga representanterna i utskottet har accepteratregeringens förslag. Något annat var väl inte heller att vänta. Det talas ibland på borgerligt håll om behovet avsamförståndslösningar. Hade det hos de borgerliga ledamöterna i utskottetfunnits en vilja till samförstånd, så skulle det ärende vi nu behandlar kunnaterbjuda ett utmärkt tillfälle att visa något av denna goda vilja. Detta har vidock inte märkt något av. Regeringsförslagetbeträffande tandvårdsförsäkringen visar med all tyd-