prot · G30975 · 1979-12-31 00:00:00 — Redovisningen av hur kärnteknologin år spriddskulle kunna göras mycket längre. Denstat som vill skaffa sig kärnvapen behöver inte gå omvägen via den fredligakärnkraften. Ingen av de sex nuvarande kärnvapenstaterna - , ,, , och - startade med att bygga kärnkraftverk.Inte heller aktuella "Iröskelstaler" som , ochSydafrika har valt denna omständliga och helt onödiga omväg, slås fast att det numera inte är tekniska och ekonomiska hindersom är viktigast när det gäller att begränsa spridningen av kärnvapen. Det är istället politiska överväganden som får den största majoriteten av världensstater att avstå från kärnvapen. Den stat som har kapacitet att producera egnakärnvapen måste noga bedöma om sådana vapen skulle öka eller minska desssäkerhet. I vårt land ledde en sådan bedömning för omkring till attvi beslutade att avstå från svenska kärnvapen. Vilkenbetydelse har då skillnaden mellan linje 2- högst 12 reaktorer - ochlinje 3-6 reaktorer i högst - för kärnvapenspridningen? Det endarealistiska svaret är: linje 3 minskar inte risken för kärnvapenspridning merän linje 2. Den som förespråkar en snabbare avveckling kan möjligen med hjälpav slarviga resonemang intala sig själv att han/hon därmed gör en insats motkärnvapnen, men mer är det inte. Finns det alls någonskillnad är den i stället till linje 3;s nackdel. länder skulle följa efter och skrota sina kärnkraftverkunder blir den omedelbara effekten en hårdare konkurrens om deknappa oljeresurserna. Det skulle ytterligare öka spänningen i delar avvärlden där krigsriskerna redan är stora. Detta kan i sin tur leda till att"tröskelländer" i desperation tillverkar egna kärnvapen. Linje 3 innebär stora ekonomiska påfrestningar under ett1980-tal där utgångsläget är stark obalans i utlandsaffärerna, enormabudgetunderskott, hög inflation, låga industriinvesteringar och stagnerandeinkomster. Utrymmet för forskning och industriella satsningar på alternativaenergiformer blir avsevärt mindre än det skulle bli enligt linje 2. Därmedminskar också möjligheterna för vårt land att under de närmaste årtiondenakunna erbjuda bistånd med bättre energialternativ än kärnkraften. värld där dagens fyra miljarder människor blir sex miljarder om ett parårtionden skärps kampen om de knappa energiresurserna på ett dramatiskt sätt. Linje 3 skulle också försvaga våra möjligheter att främjaen fredlig utveckling genom en aktiv biståndspolitik. Med storkapitalförstöring och kanske stagnation hotas både biståndsviljan och vårförmåga att ge positiva bidrag till utvecklingen i de fattiga länderna. Det har sina faror att ta genvägar och låta tanken skena iväg när man resonerar i frågor som dessa. Man måste självfallet försöka bedömade samlade effekterna av de olika energialternativen. Min slutsats blir att linje 2 betyder en lugnare ochsäkrare utveckling under ett 1980-tal som hotar att bli ytterst oroligt.Sveriges möjligheter att göra insatser för avspänning och nedrustning i världenblir större om vi väljer linje 2. Min bänkkamrat var uppe italarstolen före mig och gav då en del av vpk:s syn på energifrågan. Därför ärdet kanske pä sin plats att något kommentera de kommunistiska ståndpunkterna. I och andra öststater satsar man frejdigt påkärnkraften. Enligt SIPRLs experter beräknas det finnas31 kärnkraftsreaktorer i , 12 i , 11 i , 4 iUngern, 4 i , 2 i , 1 i och 1 i , Sammantagetblir det 66 reaktorer. Det är möjligt att det blir fler reaktorer, eftersomSovjet haft stora problem med att öka sin produktion av kol ocholja. exporterar dessutom kärnkraftsanläggningar, bl. a. till . Det har visserligen funnits vaga antydningari sovjetisk press till en diskussion om kärnkraftens säkerhetsproblem, mensjälvfallet finns det inte några antikärnkraftsrörelser i de östeuropeiskadiktaturerna. Är då vpk:s förbrödring med bakom linje 3 ettbevis på partiets nafionella självständighet och oberoende av ? Ja, såuppfattas det nog av många. Skälen bakom vpk:s ställningstagande är naturligtvisflera. Uppslutningen bland vpk:s väljare bakom linje 3 är inte helhjärtad.Opinionsmätningar tyder på att ungefär var fjärde vpk-väljare föredrar andraenergialternativ. Ett starkt skäl för vpk;sparfiledning att sluta upp kring i energifrtlgan är attpartiets kader av unga akademiker är genuina kärnkraftsmotståndare. Dennagrupp är så viktig för vpk att vpk utan större betänkligheter övergerden tidigare strategin med satsning på energikrävande basindustrier.Akademikerna har blivit viktigare för vpk än partiets traditionella bas blandindustriarbetarna. Troligen är vpk-ledningens bedömningar riktiga.Kommunisternas duktiga organisatörer får naturligtvis inom linje3:s många kampanjkommittéer ovärderliga kontakter bland yngre idealister fråndet 40-tal organisationer talade om här i i går. Efter folkomröstningen, när statsminister beslutarladda reaktorerna 7, 8, 9 och 10 och bygga reaktorerna 11 och 12 färdiga,kommer vpk:s skördetid bland de unga idealistiska kärnkraftsmotståndarna,usla svek blir det stora lyftet för , Aldrig fidigare har ettstort demokrafiskt parti i vårt land på det här intima sättet samarbetatpolitiskt och organisatoriskt med kommunisterna. Jag befarar uppriktigt attcentern efter kommer alt fä uppleva ett ganska obehagligtuppvaknande. Det är troligt att det partitaktiska motivet varit heltavgörande för vpk:s satsning på linje 3, Men kanske finns det någonstans ibakgrunden också andra motiv, som inte lika möter ögat. Fredspristagaren och kärnfysikern är ju nuinför på nytt aktuell som en sanningssägare av världspolitiskbetydelse. Han skrev en artikel i tidskriften ofthe Alomic Scientists under rubriken och Västerlandets frihet,Sacharov är uttalat optimistisk beträffande möjligheterna att utnyttjakärnenergin för fredliga ändamål. Hans åsikter liknar mest linje l:s. Han anseratt det är lättare att lösa säkerhets- och miljöproblemen kring ett kärnkraftverkän för ett kraftverk som drivs med kol eller olja. Kärnkraft är enligt Sacharovden enda ekonomiskt möjliga metoden under att minskaoljeberoendet. Han kommenterar risken för "gör-det-själv-kärnvapen"med att säga att det är en mycket komplicerad procedur som sannerligen inte ärlättare än att t. ex. bygga en "gördel-själ v-rymdraket". Tyngdpunkten i Sacharovs artikel gäller kärnkraftens rolli världspolitiken. Han understryker starkt att det land som inle bestämmer översin egen energiförsörjning befinner sig i ett farligt beroendeförhållande rentpolitiskt. Han varnar väst för alt hamna i ett beroendeförhållande mot Sovjetför sin energiförsörjning. Sacharov refererar till samtal han själv haft medledande Sovjetpolitiker , då han fick beskedet att målet förSovjets strategi i var att skapa oljekriser i . Jag direklciterar Sacharov: "Det finns ett politisktintresse 1 att exploatera bristen på energi i väst. Är den nuvarande kampanjenmot utvecklingen av kärnkraften inspirerad av eller andra länder iÖsteuropa? Jag känner inga fakta som tyder på del. Om det vore på del viset, däskulle obetydliga och knappt märkbara insatser vara tillräckliga för attpåtagligt påverka denna kampanj, eftersom fördomarna mot kärnkraften är såspridda, och eftersom det finns en brist på förståelse av hur oundviklig ' kärnenerginstidsålder är," den Sacharovavrundar sin artikel medföljande maning: "Vad som står på spel här ärinte bara bekvämlighet eller bevarande av så kallade livskvaliteter ulan-- mycketmer fundamentala problem som gäller ekonomiskt och politiskt Allmänpolitisk oberoende och bevarandet av friheten för barn och barnbarn."' Det är svårt att dra några slulsater av Sacharovsresonemang som direkt berör den svenska debatten. Men hans funderingar tillföronekligen vår ofta högst provinsiella syn på energifrågorna en vidaredimension. Jag skall sluta med dehär reflexionerna med anknytning till vpk:s framträdande roll som ThorbjörnFälldins främsta stödparti inför folkomröstningen. PERISRAELSSON (vpk) replik: och andra har smugit i väg,men jag kan replikera något på vad sade. Han tog delvis upp sammafrågor men gav större klarhet än i vad det egentligen är frågaom. Att vpk över huvud taget har kommit i centrum i den allmänpolitiskadebatten tyder på att man är litet nervös för att vpk:s engagemang i linje 3skulle kunna öka partiets inflytande. Jag tolkar det i alla fall så, säger att vpk:s ställningstagande för linje3 är en oberoendeförklaring i förhållande till . Och visst ligger detnågonting i det. Men jag kan också säga att vpk:s ställningstagande inte harett dugg med att göra, utan det har med en demokratisk process inom vårtparti att göra. Där har vi liksom man gör i andra partier i vanlig demokratiskordning, genom en mycket omfattande process, kommit fram fill detställningstagande som har gjort att vi har hamnat pä linje 3. säger att vpk får många nya kontakter blandidealister genom sitt deltagande i den massrörelse som dock linje 3 utgör. Detär alldeles riktigt. Och det tycker vi är värdefullt. Sedan säger att socialistiska stater satsarpå kärnkraft, och visst är det riktigt. Men om vi jämför hur mycket kärnkraftman har per invånare finner vi att ligger långt före - vi ligger påförsta plats. Sedan hamnade på slutsatsen att vi är eltstödparti till . Det handlar inte om att vara stödparfi när man har enenhetsfront för att driva en viss fråga. Och den enda fråga vi driver är justden som går ut på att linje 3 skall vinna folkomröstningen som kommer . Sedan undrar jag vem vi egentligen är stödparti till, förnär kommenterade valresultatet för sade han attdet fattades bara några tusen röster. Till vem var vi stödparti den gången? Detskulle vara intressant om ville svara på detta. Eftersom tiden är pressad skall jag inle tala längre - detblir tydligen inget kvällsplenum, och alla väntar på att debatten skall sluta.Jag beklagar att just denna vikfiga debatt kom i kläm. () replik: Per är naturligtvis glad över attcentern får inflytande genom deltagandet i linje 3:s alla kommittéer, och detär givetvis kritik mot jag framför här. Jag tycker att har valten organisationsform för arbetet för linje 3 som ger onödiga favörer fill vpk.Man kunde exempelvis ha gått fram med skilda kommittéer, som exempelvis linje 2har gjort, och inte vara med om en sådan här sammanblandning. Jag tror attcentern har gjort ett stort misstag. Per säger att man kommit fram till dennaståndpunkt genom demokratiskt förfarande inom vpk. Ja, det är ju baraytterligare en bekräftelse på att del år akademikerna och inte arbetarna sombestämmer inom det partiet numera. Man går här på tvärs mot facket för atttillfredsställa de akademiska opinionerna. Vidare talar Per om enhetsfront, och jag hoppasatt registrerar det. Enhetsfront har en speciell betydelse i denkommunistiska jargongen. Men eftersom jag vet att Per är en uppriktigoch ärlig man hoppas jag att han snabbt vill ta avstånd från tidningen ! som vi fick i våra postfack i går. Hela förstasidan upptas av en färgbilddär ett kärnkraftverk går upp i det svampmoln som är karakteristiskt för enkärnvapenexplosion, och hela baksidan pryds av stora fallande bomber samt texten:Nej till kärnkraft och kärnvapen. Är det inte fel, Per , att skattebetalarnaspengar används för greuelpropaganda av det här skrämmande slaget? Är inte dethär en grov spekulation i oro och okunnighet? Det vore välgörande om PerIsraelsson kunde ta avstånd från det. Slutligen noterar jag att Per inte villekommentera Sacharovs resonemang, vilket ju också, som jag ser det, har en vissrelevans för vpk:s ståndpunkt i den här frågan. PERISRAELSSON (vpk) replik: Vad först gäller frågan huruvida hargivit onödiga favörer till vpk, så tycker jag att skall vända sigtill . Detta kan nog centerpartisterna bäst svara på -del vill viinte blanda oss i. Beträffande uttalandet att det är akademiker som bestämmeri vpk, så vill jag säga att akademikerna faktiskt inte är någon majoritet inomvpk utan en minoritet, men de har samma demokratiska rätt som alla andramedlemmar. Såvitt jag vet kan man nästan räkna till akademikernainom SAP, och han har väl inflytande inom SAP, trots att han har en vissutbildning som jag inte har - jag har bara sexårig folkskola. Jag har docksamma rösträtt som de som är akademiker, och de lyssnar på mig, fastän jag barahar sexårig folkskola. Vad beträffar tidningen !, så svarar jag inte allsför den, utan det får tidningen själv göra. i debatten har det valsatrunt uttalanden av en professor , och det tog delvistillbaka. menade attvad som kommit in kanske var orikligt, och i sä fall skall det Nr 75 dementeras.Jag kan inte försvara allt som står i Nej Tack!, utan det får den den Detta går jag inle in i diskussion om. Däremotkan jag konstatera att vad som stått inte i någon tidning utan i ett uppropfrån blev behandlat i den allmänpolitiska debatten. Jag Allmänpolitiskkonstaterar med tillfredsställelse alt , LO:s ordförande, debatt faktiskt tog avstånd från utspel i energidebatten, där mannästan hotade de anställda med arbetslöshet, om de röstade på linje 3. Det ärnaturligtvis ett osnyggt sätt att blanda sig i den här debatten, och jag tyckeralt det var bra att han tog avstånd från det. Sedan undrade hur debatten kommer att föras.Jag hoppas alt den kommer att föras i sakliga former från samtliga alternativoch inte på osakliga grunder. Jag får väl notera att betraktar mig som enärlig politiker. Då hoppas jag också att han lyssnat på vad jag har sagt. () replik: Per vill inte slå till svars förvad som står i Nej Tack! Det förstår jag. Men han kunde åtminstone ha tagitavstånd från sådana bilder som jättelika fallande bomber, som man ju direktkopplar till kärnvapen, och bilder där man låter ett kärnkraftverk med93-procentigt uran gå upp i luften som en atombomb. Det är sådant som jagkallar för greuelpropaganda, och det bådar faktiskt väldigt illa försakligheten i en kommande debatt. Sedan skall jag bara helt kort notera all Per Israelssoninte hade någonting all anmärka på i sina repliker beträffande det svenskabeslutet om kärnkraften och kärnvapnen. Huvudpunkten låg i konstaterandet attnär det gäller skillnaden mellan linje 3 och linje 2 och huruvida det beslutethar något inflytande på spridningen av kärnvapen, så menade jag all det har detinle. Om det finns någon skillnad mellan de två linjerna är skillnaden av denarten att linje 3 i vissa lägen kan öka riskerna för en spridning av kärnvapengenom att det skapas en ökad efterfrågan på olja. Jag tycker att detta är så grundläggande all del förtjänarall upprepas, men jag konstaterar att Per inte vill ge sigin i den diskussionen. vice talmannen anmälde attPer anhållit att till protokollet få antecknat att han inte ägderätt till ytterligare replik. Jag har inte tänkt ta upp energifrågan i miltanförande, trots all resultatet av den folkomröstning som förestår verkligen ärav stor betydelse för utvecklingen av det län som jag representerar. näringsliv har byggts upp genom ett utnyttjandeav länets stora naturresurser, skog, och vattenkraft. Industrin har varit kapitalintensiv, relativt ensidig och har haft en synnerligen hög exportandel, 125 Ökande utländsk konkurrens för länels oförädladeindustriprodukter har under 1970-lalet lett till avsättningssvårigheter,försämrad lönsamhet, sysselsättningsminskning och anställningsstopp hos destora basindustrierna. Problemen har förstärkts av en konjunkturnedgång, och deser ut att fortsätta även . För bedöms att 80 %av industrin finns inom branscher som stagnerat mot för riksgenomsnittet.Kännetecknande för länet är också att staten står som ägare av två tredjedelarav länets industri och även att länets större företag till helt övervägande delstyrs från huvudkontor utanför länet. Trots stora satsningar av regionalpolitisk,arbetsmarknadspolitisk och näringspolitisk art, inte minst frånfolkpartiregeringens sida, för att förbättra arbetsmarknadsläget både på kortoch på lång sikt, är antalet människor som står utanför den ordinariearbetsmarknaden förfärande högt. Det behövs alltså ett fortsatt målmedvetetarbete för alt få trygga jobb i . Riksdag och regering har slagitfast de regionalpolitiska målen. Självklart har då staten ett stort ansvar förden regionalpolitiska utvecklingen, inte minst i egenskap av ägare fill ,, och , som jag hade anledning att diskutera med induslriminislern. Basindustriernas utveckling måste tryggas, småföretagensvillkor förbättras, tekniska högskolan och regionala investerings- ochutvecklingsfonderna successivt utvecklas och förstärkas för att sammanlagtförbättra möjligheterna lill arbete i , Låt mig peka på några åtgärder, som är viktiga i detfortsatta arbetet och som jag också fört fram i en motion. har tidigare uttalat att skall bli ettmetallurgiskt centrum. I finns en metallurgisk forskningsstation.Dessutom finns vid tekniska högskolan utbildning och forskning inom områden somgränsar mot metallurgin. När tekniska högskolan i byggdes upp flyttadesutbildningen och forskningen inom gruvområdet från , medan denmetallurgiska delen lämnades kvar. Tekniska högskolan i försöker nuändra inriktningen av verksamheten inom metallurgin och ge den en materialtekniskprofil. Mot denna bakgrund vore det rationellt att flytta den metallurgiskautbildningen och forskningen från KTH till och samordna den med deresurser som finns där . Gemensamt för de flesta företagare i är att dehar långa avstånd till sina kunder. måste täcka in tvåtredjedelar av yta för att få den köpkraft ett storstadsföretag harinom . Studier som utförts vid visar att ettföretag i norra måste betala tre till fyra gånger så mycket som ettföretag i för att kunna genomföra ett jämförbart resprogram. Härgäller det att hitta produkter som kan bära de här kostnaderna men också att fåett väl fungerande transportstöd för att utjämna avståndskostnaderna. För demindre företagen är kostnaderna för marknadsföring och för den personligakontakten med blivande kunder en tung utgiftspost. Tyvärr är det väl så att företagarna i den nordligaste delen av vårt land inle kananvända sig tiv de lågprislinjer på flyget som andra i landet kan använda. Detgör att del blir förfärande dyrt för dem. Här behövs en förändring så att dessaföretagare kan använda lågprislinjerna. I annat fall får vi undersökamöjligheterna att införa ett persontransportstöd. verksamhet är av stor betydelse för Norrbotten.1978 sysselsattes drygt 6 800 personer i företaget. Liigkonjunklur,avsättningssvårigheter och låga malmpriser har inneburit problem medlönsamheten och haft till följd ett långvarigt anställningsstopp. har malmprisernahöjts något och försäljningen ökat. Av stor vikt för möjlighet att fålönsamhet är fraktavtalets utformning. Ett nytt fraktavtal mellan och . Tyvärr kan det konstateras all också del nyafraktavtalet innebär stora påfrestningar för konkurrenskraft ochmöjligheter att få en lönsam produktion. En viktig förutsättning för fortsatt malmexport över södraomloppet är att de s. k. fasta kostnaderna minskas. I det sammanhanget bordeSJ:s avskrivningsregler granskas. Det kan inte vara rimligt attfortsättningsvis göra avskrivningar på värdebeständiga investeringar ibanvallar och skärningar som byggts i slutet av 1800-talel. Vi behöveräntligen ett vettigt fraktavtal mellan och SJ. Vattenkraften är en förnybar resurs lill fromma för helalandet. svarar för av totala produktion avvattenkraft. I en analys, som professor har gjort, konstalerasatt basnäringar inte haft särskilt svagt rörelseresultat om manjämför privata stora koncerner inom samma produktionsområden i Syd- ochMellansverige, Man har liksom dessa företag täckning för sina rörligakostnader. Skillnaden har varit att de sydliga koncernerna haft höga inkomsterfrån energiproduktion. I är denna skild från industrikoncernernaoch ligger i . Nettovinsten frän elkraftproduktionen iNorrbotten är varje är enligt professor ca 700 milj. kr. Detta kommerinle länet lill godo. Det vore rimligt, tycker jag, att en del av dennanettovinst användes för alt ge industri och invånare en billigareeltaxa. Sammanfattningsvis vill jag peka på tre vikliga åtgärder:samordning av metallurgisk forskning och utbildning till som en del iuppbyggnaden av ett metallurgiskt centrum, minskade avståndskostnader ochmöjlighet för industrin och invånare i att genom lägre eliaxortillgodogöra sig den tillgång som den utbyggda vattenkraften utgör. Arbete och sysselsättning i är, som jag ser del,en fråga om jämställdhet mellan olika delar av värt land. Rätten till arbetekan också ses som en jämställdhelsfråga för kvinnor. En tendens är att allt fler kvinnor förvärvsarbetar, enannan att många kvinnor - ca tre fjärdedelar de förvärvsarbetande kvinnorna -väljer deltidsarbete. Men kvinnors förvärvsfrekvens är lägre än männens inästan alla delar av vårt land utom i , och kvinnor har iregel högre arbetslöshet än män. Kvinnoarbetet är fortfarande låglönearbele. Vivärderar arbete med maskiner högre än arbete med människor. flickornaväljer vårdyrkesutbildning och pojkarna de tekniska yrkesutbildningarna.Hemarbetet och vårdansvaret är fortfarande kvinnornas. Attityder ochrollföreställningar sitter djupt i personligheten. Men den nuvarande situationen är ohållbar. Kvinnorna ochbarnen får betala priset. Barnen får göra det därför att det är svårt förförvärvsarbetande föräldrar all orka och hinna ge dem den tid och det intressesom barn behöver, kvinnorna får göra det därför att den heltidsarbetandekvinnan blir dubbelarbetande. Den deltidsarbetande kvinnan får betala genomlägre lön och lägre pension - även om hon senare övergår till - kortsagt, med försämrad ekonomisk trygghet. Kvinnor har svart alt bygga upp en egentillfredsställande försörjning, vilket den presenterade utredningenKvinnors arbete har visat. Hur skall vi organisera hemarbete, barnomsorg,arbetsliv och det fackliga och politiska arbetet så att kvinnor och män fårlikvärdiga villkor och så att våra barn kan växa upp i trygghet i vetskap omatt de har vuxna omkring sig som tycker om dem? Uppgiften alt det finns barn ivårt land som inte känner sig omtyckta är en varningssignal. Det är viktigt att vi bygger ut barnomsorgen. Men det ärtre områden som jag tror att vi just nu måste visa speciell uppmärksamhet: Männensmöjligheter alt mera ta del av vårdansvaret. Det obetaldaarbetets värde, gäller det att få de unga papporna all inse att dettaatt ta hand om barn, att sköta dem och följa deras utveckling är stimulerandeoch utvecklande för den egna personligheten. De måste inse att vården av ochsamvaron med barnen också är deras ansvar, att det inte räcker med att arbetaihop pengar till försörjningen av familjen. tror jag alt många unga pappor har insett detta. Mendet gäller i ännu högre grad, såvitt jag förstår, att fä arbetsgivarna att inseoch anse att vård av barn är meriterande, F, n. fungerar det i många fall såatt män som får barnledigt stoppas i karriären. En sådan man vill intearbetsgivaren satsa på. Det blir för besvärligt. Här krävs ändrade attityder.När går SAF och SFIIO ut med en uppmaning till sina medlemsföretag alt de skalluppmuntra sina manliga anställda att skaffa sig den erfarenhet som barnavårdger? Det obetalda arbetet, dvs. del arbete som kvinnor i allatider utfört, vård av barnen, vård av de gamla, vård av sjuka föräldrar, måstevärderas. Men hur skall det värderas i förhållande till förvärvsarbete?ATP-poäng, meritvärdering i samband med ansökan till utbildning och arbete ochhöjd sjukpenning för hemarbetande är några förslag som har diskuterats. Förhöjtbarnbidrag eller obeskattat vårdnadsbidrag och någon ersättning för vård avanhöriga i hemmet är andra exempel. borde vi försöka få fram realistiskaförslag. Det tredje området som kräver uppmärksamhet är hur viskall kunna organisera boendet och våra bostadsområden så att det främjarjämställdhet och människors engagemang och ansvar för barn och för varandra. Hur skall det offentliga ansvaret för barnen, hel- ochhalvtidsförskola och fritidshem bättre kunna kompletteras med anhörigas ellerandras engage- Kan vi finna samverkansformer i bostadsområdena somger förvärvsarbetande föräldrar, barn, ungdomar och ensamma vuxna ett bättrestöd och en bättre gemenskap?