prot · G30997 · 1979-12-31 00:00:00 — a. den somförts utifrån PTK-ordförandens resonemang om ett samhällskontrakt, illustrerarden medvetenhet som finns inom allt vidare kretsar om nödvändigheten av allsamhällsekonomins centrala problem löses i ett brett samförstånd. delsamförståndet klarar man inte en näringspolitik för framtiden. Jag företräderför min del en aktiv näringspolitik, som inte tvekar alt också användasamhällsinsatser. Jag reagerar mot den typ av näringspolifik som har en övertropå, som jag sade, en övergripande planering, en detaljplanering från samhälletssida, som går in i företagen. Men jag reagerar också mot den övertro påsjälvläkande krafter som här och var, den glorifiering av konkurserna som ettinslag i näringspolitiken som sker här och var och som inte har någonting medde praktiska eller reella erfarenheterna av näringspolitiken alt göra. En aktivnäringspolitik förutsätter att samhället i samverkan med näringsliv ochfackföreningsrörelse är berett att utnyttja de instrument som finns för attbygga upp en positiv näringsstruktur och säkra näringslivels konkurrenskraft. Om den industriella utvecklingen THAGEPETERSON (s): Jag fick några personliga råd av professorGunnar . Det är möjligt all han därtill var stimulerad av de angrepp somlid efter annan riktats mot min person i hans husorgan . Jag känner inte till professor bakgrund, hur hanvarvat praktik och utbildning. Naturligtvis är det väldigt nödvändigt och nyttigtall människor Nr 97 har en god och bred bakgrund när degriper sig an olika uppgifter. Fredaeenden '' 'it '' dem som sysslar med näringspolitik ochindustripolitik utan 29februari 1980 också dem som sysslar med sjukvård. Jag fick min bakgrund myckel tidigt i förvärvsarbetet i jordbruk och Om denindustriel sågverk - från . Jag har ägnat mig ål kommunalverksamhet, la ntvprklinppn JS ''" sysslat med företagsverksamhet i Folkets hus-rörelsen- det gällde åtskilliga förelag. Jag känner inte till professor verksamhet och erfarenhet, och del är egentligen ganskaointressant. Ty desynpunkter som professor tar upp ger anledning till frågan om viverkligen skall ha den principen att en riksdagsman som sysslar medtrafikfrågor måste ha varit ute och seglat på båtar eller byggt isbrytare, som skall syssla med sjukvårdsfrågor måste vara läkare eller ha arbetatinom sjukvården. Jag tror del vore befängt att tillämpa sådana principer.Naturligtvis måste vi i få arbeta med frågor, delta i debatter ochframföra våra förslag och synpunkter ulan all bli angripna av den anledningen altvi kanske inte har praktisk erfarenhet från det område föreslagen gäller. Professor frägarockså vad jag menar när jag säger"vi". Han kände tydligen en viss irritation över all jag användeordet "vi". använder jag personligen del ordet myckel oftare än"jag". Det har vi lärt oss i den socialdemokratiska rörelsen. Där ärvi vana vid - med hänsyn till solidariteten och del socialistiska budskapet -att tala i vi-form. Men dessutom avsåg jag vi svenskar eftersom ocksåär vårt land. är också socialdemokraternas land. lönlagarnas land, delfackliga folkels land. Vi kommer inte att upphöra med att säga vi om vårrörelse och vårt land. Del får professor finna sig i. Jag trodde väl, , att vi inte var sä överenssom första replik kunde antyda. Jag har inte drömt om att jag ochindustriministern nu skulle vara överens om våra förslag om en nödvändigövergripande planering, om alt löntagarna skall vara med i den industriellautvecklingen eller alt vi skall få en bättre hushållning med våra resurser. Det var bra all del blev klarlagt. Del har ibland varitalltför vanligt med dubbla attityder - dubbla meningar - i samma fråga hos enoch samma företrädare, exempelvis när del gällt utvecklingsbolagen. Jag kansåledes konstatera att de förslag som vi har fört fram - om lönlagarnas ökademöjligheter i industrin, om behovet av övergripande planering, om all vi måstesatsa på teknisk forskning och utveckling - är förslag som inte delas avcenterpartiet. Vi har ingenting emot all klara linjer som finns mellan vårnäringspolitik och den borgerliga näringspolitiken klargörs ytterligare. Närdel gäller dessa fundamentala och vikliga frågor kompromissar vi inte. Jag inledde med att säga all jag i tre interpellationer sökt vinna någon klarhet om den borgeriiga trepartirege ringens näringspolitik. Men min summering av dessa diskussioner kan bara bli en: att regeringen saknar en offensiv näringspolitik. Jag tycker all man 1'O undervärderar satsningar påforskning och utveckling. Det finns inga förslag beträffandeinvesleringskrisen, och man vill inte inse behovet av samarbete mellansamhället, de anställda och företagen för att vi skall kunna gripa oss an medde svåra problem vi står inför. Och det är verkligen svåra problem vi slårinför. Del kommer alt krävas stora uppoffringar av oss alla. Men det är viktigtatt säga att vi också står inför stora möjligheter. Skall vi kunna ta till varadessa möjligheter krävs en medveten och offensiv näringspolitik, och den slårsvensk arbetarrörelse för. i (m): Jag skall be att till fååtergälda nägrä personliga ord. När jag framförde önskemålet alt man skulle ha praktisk erfarenhetav det man talar om - och det har redovisat att han har -gjorde jag det därför att jag tror att just inom företagandel, som vidiskuterar , är det mycket viktigt att man är känslig för de psykologiskaelementen. Det är ju här en situation där man begär eller hoppas att människorskall göra någonting extra, någonting utöver de vanliga löntagarnas dagligaarbete. Då måste man nog också vara medveten om de faktorer av psykologisk artsom stimulerar eller avhåller sådana människor från att göra insatser iförelagandel. Det är från den synpunkten jag har tagit upp detta - jagtycker alt jag i de anföranden av , som jag lyssnat till, harsaknat den dimensionen. Jag har känt det mera som om dessa anföranden å enasidan bärs fram av en stark känsla för det samhälle som vi - antingen vitillhör eller inte fillhör socialdemokrafin eller fackföreningsrörelsen -betraktar som vårt, men å andra sidan är alltför myckel färgade avskrivbordstänkande. Detta senare tror jag inte att den här saken är betjänt av. Om ett utvecklingsprogram för gruvindustri Överläggningenvar härmed avslutad. § 14 Omett utvecklingsprogram för gruvindustri Industriministern ordet för alt besvara (vpk) anmäldainterpellation, 1979/80:139, och anförde: har frågat mig om regeringenhar påbörjat eller har för avsikt alt börja utarbeta ett utvecklingsprogram förVästerbottens gruvindustri och om regeringen har för avsikt att söka samrådmed berörda kommuner i samband med arbetet på programmet. Mineralpolitiska utredningen har i uppdrag bl. a. att göralångsikliga bedömningar av försörjning med mineralråvaror och attlägga fram förslag om hur en framtida näringspolitik inom området bör utformas.Riksdagen framhöll under föregående behovet av ett gruvpolitiskthandlingsprogram. påpekades att mineralpoliliska utredningenskommande förslag var av grundläggande betydelse för detta. 12 protokoll 1979/80:96-97 Om ett utvecklingsprogram för gruvindustri har enbred parlamentarisk sammansättning. Vidare ingår i utredningen företrädare bl.a. för gruvindustrin och . Jag har erfarit attutredningen beräknar avlämna sitt slutbetänkande . De delbetänkanden som mineralpolitiska utredningen haravlämnat remitterades bl. a. till samtliga länsstyrelser ochSvenska . Så snart utredningens slutbetänkandeföreligger, kommer även detta all remitteras. Berörda kommuners yttrandenkommer naturligtvis alt utgöra en del av underlaget för den mineralpoliliskaproposition som jag avser föreslå regeringen all förelägga . I dennaproposifion kommer också frågan om utvecklingen av gruvindustrisjälvfallet att vara en mycket viktig del - inte minst från regionalpolitisksynpunkt. hänvisar i sin interpellation också tillatt det i har gjorts nya intressanta upptäckter avmineralfyndigheter. Jag vill i det sammanhanget nämna alt statens satsningargenom har ökat iVästerbotten. Som framgår av årets budgetproposition (prop. 1979/80:100 bil. 123) föreslår regeringen för /81 ökade satsningar på bl. Vidare betonas värdet av den pågåendeprospekleringen efter andra legeringsmetaller i och i . (vpk): Först får jag tacka industriministern för svaret. I min interpellation fill industriministern har jag pekatpå vilken betydelse gruvnäringen har i mitt län. Det är också på det viset atttyngdpunkten i denna näring berör några kommuner. Med hänvisning till detta kanjag helt instämma i vad industriminislern påpekar, nämligen hur viktigt det ärfrän regionalpolitisk synpunkt att en utveckling sker av gruvnäringen. Jag vill också erinra om hur förödande just från enregionalpolitisk synpunkt den förda politiken har varit. Det har juvarit så alt konjunkturerna i stort sett bestämt - och detta har skettkortsiktigt - om malmen har varit brytvärd eller inte. Som ett exempel kannickelgruvan i nämnas. Under bedrev Boliden ABbrytning där. Stora delar av rikmalmsparlierna bröts ut, men det finnsfortfarande stora partier kvar som innehåller nickel samt koppar. Dessa partierinnehåller emellertid fattigare än de som bröts under kriget. Ocksåandra svårigheter, bl. a. ur anrikningsteknisk synpunkt, torde ha bidragit tillalt verksamheten upphörde. har dock utvecklingen inom delta område nåttså pass långt att det med största sannolikhet finns möjlighet alt la framnickel ur fattiga och i övrigt komplicerade . Det senaste exemplet på nedläggning är Adakgruvan.Nedläggningen av den innebar svåra och ännu olösta problem för kommun.Den politiken kan inte få fortsätta, all tillfälliga konjunkturnedgångar skallbestämma en malmkropps brylvärde. Det ställer inte bara till enorma problem förberörda kommuner och deras befolkning - det är också en misshushållningmed våra naturtillgångar. Att åter öppna nedlagda gruvor kräver ju stora investeringar.Det borde innebära alt man tänker sig för både en och två gånger innan beslutfattas om en nedläggning. Enligt min mening framstår detta med tydlighet, omman ser det hela i ett samhällsekonomiskt perspektiv. Industriministerns svar innehåller inte några konkretaförslag. Några sådana har jag inte heller efterlyst. De frågor jag ställt anserjag har blivit besvarade i positiv anda. Låt mig ändå få framföra några funderingar införframliden. har ju uttalat sig för ett gruvpolitiskt handlingsprogram.Ett sådant program måste enligt min mening få någon form av planering. Detmåste väl innebära att samhället på ett bättre sätt än vad som varitfallet ges möjlighet att påverka utvecklingen. Man måste väl komma bort från dekortsiktiga företagsekonomiska bedömningar som hitintills varit rådande. Jaghar tidigare berört detta. Spåren av en sådan politik förskräcker. Jag kommer självfallet att med intresse följaden här frågans handläggning. Nya fillfällen alt återkomma ges ju närregeringen framlägger det gruvpolitiska handlingsprogrammet för . Om villkoren för bildande av vattenförbund Överläggningen var härmed avslutad. §15 Om villkoren för bildande av vattenförbund Justitieministern erhöll ordet för attbesvara () anmälda interpellation, 1979/80:130,och anförde: har frågat mig om jag avseralt vidta några åtgärder för att ändra lagen om vatlenförbund så attvattenförbund lättare kan komma till stånd. Lagen om vatlenförbund, som trädde i kraft den 1 januari1977, ger möjlighet till samverkan mellan alla berörda intressenter i ettvattenområde. Ett vattenförbund skall ägna sig åt vatienvårdande åtgärder,exempelvis underhåll av vallendragen genom rensning. Del var främst behovet aven rättvis fördelning av kostnaderna för underhållsåtgärder som motiverade enlagstiftning. Den som har tillstånd enligt vattenlagen ellermiljöskyddslagen alt utnyttja vattnet skall i princip vara medlem ivattenförbundet. Kommunen har alltid rätt all vara med. Frågan om tillkomsten av ett vatlenförbund prövas vid ensärskild förrättning. Förrällningsullålandet skall innehålla uppgifter omförbundets verksamhet och verksamhetsområde samt om medlemmar och andelslal. Andelslalen skall bestämmas efter vad som är skäligt medhänsyn främst till vars och ens nytta eller intresse i övrigt av verksamheteneller till den omfattning i vilken han inverkar på vattenförhållandena.Kostnaderna för verksamheten, exempelvis rensning av ett vattendrag, fördelasmellan Orn villkoren för bildande av vattenförbund medlemmarnaefter dessa andelstal. Om det är nödvändigt för att uppnå en rättvis fördelningav kostnaderna, kan olika andelstal bestämmas för olika delar avverksamhetsområdet och för olika verksamhetsgrenar. Ett beslut om förbundsbildning kan ändras endast vid en nyförrättning. Omprövning får ske om förhållandena ändras. Del kan vidare i detursprungliga beslutet anges att omprövning av en speciell fråga får ske efteren . förordar en ordning som innebär att man vidförbundsbildningen inte behöver bestämma några andelstal för olikaverksamheter och ingrepp utan kan ta upp den frågan senare i samband med attåtgärderna aktualiseras. Jag är för dagen inte beredd att la ställning i den frågasom har tagit upp. Inom pågår f. n. arbetemed en ny vattenlag. I samband härmed kommer också lagen om vattenförbund attses över. Jag vill emellertid redan nu påpeka att det finns vissaskäl som talar mot en sådan ordning som har förespråkat. kan sålunda knappast utöva någon egentlig verksamhet innan detfinns bestämmelser om kostnadsfördelningen. Det är vidare etträttssäkerhetsintresse att de blivande medlemmarna i ett sammanhang fårmöjlighet att la ställning till frågan om medlemskap och andelstal. Avslutningsvis vill jag emellertid påpeka att tillkomstenav lagen om vatlenförbund inte innebär att frivilliga överenskommelser omsamordning av vattenvårdsåtgärder har omöjliggjorts. Skulle bestämmelserna omvattenförbund i något fall anses mindre väl lämpade som ram för en samverkanmellan flera intressenter, har dessa möjlighet att genom ett avtal sinsemellanreglera formerna för en sådan samverkan. Det förekommer också sedan fidigare påflera håll i landet en frivillig samverkan i s. k. vattenvårds- ellervattendragsförbund. THUREJADESTIG (s): Jag ber alt få lacka statsrådet för svaret.Under de år då jag hade förmånen att dellaga i utredningsarbetet inför den nyavattenlagen lärde jag mig att det här är fråga om en komplicerad lagstiftning,som berör de flesta samhällsområden och är av central betydelse för vårlivsmiljö. Det är också fråga om teknik och ekonomiska lösningar. När vattenförbundslagen trädde i kraft den 1 januari 1977var den en del av helheten. Men hade vi en vårflod som bl. a. i Örebrooch förorsakade omfattande skador till besvär för många:samhällen, industrier, andra verksamheter och inte minst enskilda människor. Det är rikligt som statsrådet säger i sitt svar, alllagstiftningen ger möjlighet till samverkan mellan berörda intressen i ettvatlenförbund. Man kan så att säga förebygga att liknande katastrofer upprepas. Behovet av lagstiftning är också obestridligt. enligt lagen har emellertid inte kommit till stånd. Såvitt jag vet harheller ingen förrättningpåbörjats eller genomförts. Det har sålunda varit en trög start för lagen. Delfinns anledning att fundera över orsakerna till detta och med stöd av vad mandärvid kommer fram till revidera lagens tillämpning så alt bildandet avvatlenförbund underlättas. Jag tycker mig finna en underlon i svaret - indirektåtminstone - som visar alt statsrådet delar min besvikelse över allvatlenförbund inte har bildats. vatienförbundsförfarande ärmyckel bättre än vad som sker i de s. k. ideella organisationsformerna -vattenvårds- eller vatlendragsförbun-den. Jag vet att del inom departementet pågår arbete med en nyvallenlag, och jag är medveten om att det här rör sig om ett stort ochsvårbearbetat område. Men del är värt att notera statsrådets besked att isamband med arbetet med den nya vattenlagen kommer lagen om vatlenförbund attses över. Det tycker jag är angeläget. Däremot vill statsrådet redan nu påpeka att det finns skälsom talar emot den ordning som jag förordar i min interpellation. Jag har svårtalt förslå den tveksamheten. Jag är nämligen övertygad om att det skulle gå altbilda vatlenförbund med fast medlemskap och med ett fastlagt andelstal somunderlag, om man har en välgjord utredning och om man är överens omförutsättningarna för att bilda vatlenförbund utefter vattendrag. Valtenför-bundelkan då omfatta den administrativa delen. Den tycker jag är rätt viktig för skall få i gång verksamheten. Man följer sålunda upp nuvarande lags andaoch mening i fråga om andelslal och ekonomiskt åtagande. Låt mighänvisa till några praktiska erfarenheter. Vi har i aktualiserat dessa frågor medhög prioritet efter översvämningarna . Del är nödvändigt för oss attfinna former för att förebygga en upprepning av en sådan katastrof som vi dåfick uppleva. Länsmyndigheter, kommunala enheter och andra intressenter uteftervattendragen har varit samlade i arbetsgrupper och framlagt underlag,rapporter, för bildandet av vattenförbund. Det gäller , Eskilstu-naån,omfattande delar av och . För dessa enheter föreligger utredningar. För och pågår arbete. Det finns en gemensam nämnare i allt dettaunderlagsmaterial: man är positiv till och inser nödvändigheten av ettsamarbete. Man har kartlagt och fastlagt förbättringsbehoven, såväl kortsiktigtsom mera långsiktigt. Men i rapporterna framhålls svårigheterna alt i en endaförrättning fastställa andelstal för de olika verksamhetsgrenarna och binda uppsig för okända kostnader - det gäller den industriella sektorn, del gäller jordbruket,skogsbruket, fisket, fritidssektorn osv. - innan man egentligen vet vilkenlurordningen blir och vilken omfattning arbetet får. Men man har ändå intresseav att hitta en form av andelsålagande, och dä har man frågat sig: Kunde maninte använda formen vattenvårdsförbund och låta delta svara för deadministrativa kostnaderna? Det är naturligtvis riktigt som statsrådet säger i sillsvar att "tillkomsten av lagen om vatlenförbund inte innebär attfrivilliga överenskommelser om samordning av valtenvårdsålgärder haromöjliggjorts". 13 protokoll l979/80:9(j-97 Om villkoren för bildande av vat-tenförbund Om villkoren för bUdande av vattenförbund Möjligheterna till samverkan i form av de gamla, måhändahederliga, kvarstår alltså. Men detinnebär i sig nackdelar. Om nu det här är den enda utvägen, herr statsrådet,vad har man då vunnit med den nya lagen, som i sig själv har'så mångaförtjänster? Att dess motor har visat sig svårslartad, lyder väl ändå på alt enöversyn bör göras i dessa frågor. Nog bör det vara möjligt alt åtminstone i denarbetsgrupp som finns i departementet pröva de tankar som förs fram iinterpellationen och, för resten, också i en särskild skrivelse från våralänsmyndigheter till departementet. Flera skäl talar enligt min mening för altunderlätta ett ingående gradvis i ett juridiskt bundet vatlenförbund. Jag tycker att statsrådels svar till mig visar en positivvilja, men del finns ändå skäl som talar för att de tankegångar som förs fram iinterpellationen bör övervägas. Den arbetsform, som jag har redogjort för, bygger helt päerfarenheter från del praktiska arbetet i . Jag hoppas faktiskt attvåra inlenfioner skall prövas inom departementet, när man arbetar medpropositionen om den nya vattenlagen och i samband därmed gör den nödvändigaöversynen av vattenförbundslagen. Del här är naturligtvis inte ett problemenbart för , utan ett problem som finns i alla län och beröralla våra vattendrag. Låt mig få inbjuda statsrådet och hans medarbetare altbesöka ! Ni är välkomna. Vi har kommit en bra bil på väg i arbetetpå att få till stånd samarbelsavlal med alla berörda intressenter när delgäller våra vattendrag. Ett sådant besök på ort och ställe, där man kan ta delav våra erfarenheter, tror jag gagnar det arbete som statsrådet och hansmedarbetare just nu sysslar med. Låt oss gemensamt försöka finna möjligheter att bildavatlenförbund ulan den stelhet som synes råda, men där ändå den juridiskastyrka som nuvarande lagstiftning ger kommer till uttryck. Jag har inte mycket all tillägga utöver delThure Jadestig har sagt. Jag lackar för hans inbjudan och hoppas att vi kan fätillfälle all pä ort och ställe studera dessa frågor. Vad gäller sakdebatten vill jag upprepa vad jag säger iinterpellationssvaret, att det kommer att ske en översyn i samband med arbetetpå en ny vattenlag. Där gäller det naturligtvis alt väga in de skäl som ThureJadestig har anfört och de skäl som jag har nämnt - allt som talar för och alltsom talar mot. Del här är en komplicerad materia, vilket gör att det måste skeen ordentlig prövning. Men översynen kommer till stånd, därom är vi överens. Överläggningen var härmed avslutad. § 16 Om polisens arbetsförhållanden Justitieministern ordet för att besvara i (c) anmäldainterpellation, 1979/ 80:137, och anförde: i har frågat mig dels omjag anser att man ur skyddssynpunkt skall fortsätta all sträva efter attpoliser främst i yttre tjänst skall arbeta i par, dels vilken tolkning manskall göra av ett uttalande från justitieombudsmannen som rörde två polismänsingripande mot två personer vilka var misstänkta för brott. Sedan gammall har ensamarbete förekommit i relativt storomfattning inom polisen. Främst har detta förekommit inom ordningspolisen, därs. k. enkelpatrullering tidigare var en av de vanligaste palrulleringsformerna.Även under nuvarande förhållanden förekommer enkelpatrullering i flera former.Som exempel kan jag nämna alt kvarlerspolisverksamhet och visstrafikövervakning till en del bedrivs som ensamarbete. Förutom i dessa yttreverksamhetsgrenar förekommer visst ensamarbete på polisstationerna. trädde en ny lagstiftning om arbetsmiljöni kraft. I denna lag, arbelsmiljölagen (1977:1160), återfinns bl. a.bestämmelserom begränsning av ensamarbete. Med anledning av att denna lagstiftning infördesfillsatles en arbetsgrupp inom med uppgift aU seöver formerna för ensamarbete inom polisväsendet. Arbetsgruppen, som bestod avföreträdare för och de anställda inom polisen, lämnade ijuni 1978 en rapport till i vilken man hade enat sig omgrunderna för ett förhandlingsunderlag. har därefter, efter förhandling medpersonalorganisa-fionerna, beslutat aU arbetsgruppens rapportbör ligga fill grund för bedömningen av frågor som rör ensamarbete inompolisväsen-del. I arbetsgruppens rapport påpekades bl. a. all riskerna vidensamarbete varierar kraftigt beroende på polisdistriktets struktur, personellaoch tekniska resurser m. m. Gruppen rekommenderade att man lokalt skulle seöver skyddsfrågorna beträffande ensamarbetet, när fråga uppkom om alt inrättanågon ny form för ensamarbete eller när det annars fanns särskild anledningtill det. Som lokala faktorer av betydelse från skyddssynpunkt nämndes irapporten kommunikationsmöjligheter, tillgång till forlskaff-ningsmedel,radiosamband m. m. Enligt min mening kan man inte uppställa någon generellregel om att poliser i yttre tjänst skall arbeta i par. Bland depalrulleringsformer som jag nämnde tidigare är specielltkvarterspolisverksamheten och viss trafikövervakning, exempelvis den pämotorcykel, lämplig för ensampalrullering. Del är emellertid självklart attenkelpatrullering inte bör förekomma där den innebär ett onödigt risktagandeför personalen. Jag kan i sammanhanget upplysa att det av detta årsregleringsbrev för polisväsendet framgår alt regeringen byter ut ett tjugotalsmå personbilar avsedda för enkelpatrullering mot större bilar. har också frågat migvilken tolkning man bör ge JO:s uttalanden i anledning av ett ingripande somtvå polismän gjorde mot två personer som var misstänkta för brott. I sitt beslut kritiserade JO all polismännen fängslade enav de misstänkta i en polisbil, och sedan begav sig båda från bilen för attsöka efter den andre misstänkte personen. Del riktiga hade enligt JO varit atten av polismännen hade stannat kvar i bilen och alt den andre, ensam ellertillsammans med tillkallad förstärkning, hade gett sig av för att söka efterden andre misstänkte personen. Det ankommer inte på mig att närmare tolka JO:suttalanden.