prot · G30994 · 1979-12-31 00:00:00 — Viförsöker inte inbilla någon att detta program snabbt och smärtfritt löserlandets ekonomiska problem. Tvärtom är utgångspunkten att dessa problem är sådjupgående att det kommer att krävas ett mångårigt, tålmodigt och konsekventrekonstruktionsarbete för att återställa ekonomins styrka och balans. Den första fasen i ett sådant långsiktigt program borde varaatt inleda en hård kamp mot inflationen och att försöka få i gångden produktiva kapitalbildningen i landet. Enligt vår mening är sådana insatsernödvändiga om förutsättningar skall skapas bl, a, för att avtalsrörelsen skallkunna genomföras med ett resultat, som är bra både för samhällsekonomin och förlöntagarna. Därför föreslår vi bl. a. utvidgat prisstopp och åtgärder mot höjda Nr 94 matpriser och hyror. Vi föreslår också att investeringsfonderna skall Onsdaeen den användas så att de ökade vinsterna i företagen går till investeringar, ochvi föreslår att kontrollen över valutamarknaden skärps. Utskottsmajoriteten avstyrker alla våra förslag. Men mangör det utan Fiiiansdebalt övertygelse. Rådvillhet och osäkerhet präglarargumenteringen. "Det bör inte uteslutas", säger man. att vissa av desocialdemokratiska förslagen "kan komma upp till övervägande". Införtanken att öka hyres- och matprissubventionerna uttalar man endast sintveksamhet. Det är uppenbart att man här inte vetat - eller rättare sagt inteblivit ense om - vad man skall tycka. Men i den grövre propaganda som man ägnar sig ät utanfördet här huset har vårt program avfärdats som ett våldsamt överbud medoacceptabla konsekvenser för statens finanser. Det gäller framför alltåtgärderna mot hyres- och matprisstegringarna. Och jordbruksministern, somtydligen har sin egen uppfattning om hur förutsättningar skapas för en lugnavtalsrörelse, har redan deklarerat att matprishöjningarna blir minstlika stora som de höjningar vi drabbades av pä . Med anledning av det här måste man fråga sig om denborgerliga regeringen egentligen har förstått vad de senaste årens inflationställt till med för vanligt folk. Från och fram till den 31januari har priserna på livsmedel i stigit ochhyreskostnaderna . För en löntagare med LO-kollektivetsgenomsnittsinkomst har detta betytt en ökning av levnadskostnaderna med ungefär650 kr, . har den behållna inkomsten efter skatt ökatmed . Det betyder att sedan mat och hyra betalats har enlöntagare med de här villkoren bara . över för att klara prisökningarna påalla andra utgifter i hushållet. Om folk med vanliga inkomster börjar känna bördan av denborgerliga inflationspolitiken väl tung. borde det alltså inte vara ägnat attförvåna. Men det gör det tydligen ändå hos landets prisminister, . Han avvisar löntagarnas klagan över de stigande levnadskostnaderna somoberättigad. Vi måste gå igenom ett stålbad. förklarar ,uppenbarligen inspirerad av sina engelska partivänners framfart. herr talman, tror jag att den härokänsligheten inför inflationens verkningar på människors levnadsvillkor är detstörsta enskilda misstaget som den borgerliga regeringen är på väg att begå. Omman ingriper mot inflationen handlar det inte. som herrar och och andra tycks tro. om att lura folk att tro att vi kan undgå de höjdaoljepriserna. Vad det gäller är att förhindra att en direkt explosiv situationuppstår på den svenska arbetsmarknaden. Hur avgörande är då invändningen att exempelvis ökadematsubventioner försvagar statsfinanserna? Budgetministern har i sittbudgetförslag på sätt och vis besvarat den frågan. Han visar där atthuvudförklaringen till den dramatiska ökningen av statens budgetunderskottsedan 1976 är kombinationen av låg tillväxt i ekonomin och snabb inflation.Den dåliga tillväxten drar ner statsinkomsterna, medan inflationen ocharbetslöshet pressar upp Nr 94 statens utgifter för löner,arbetsmarknadspolitik, pensioner, försvar, barn- ?en den bidrag, bostadsbidrag osv. Allt tyder nu på att med oförändradekonomisk 77f-Minriri 1980 politik får vi just den kombinationen, med entillväxt neråt och en inflation på , Det måste betyda att budgetunderskottet växer långt Finansdebatt '"'' '*" ''" ' miljarder som räknatmed. det slagspolitik som vi föreslår skulle kunna öka tillväxten och hålla tillbakainflationen blir statsfinanserna bättre, även om i denna politik ingår vissainsatser mot hyres- och matprishöjningarna. Den borgerliga utskottsmajoriteten har alltså inte kunnatsamla sig till ett enda förslag om den ekonomiska politikens inriktning för detkommande året. Inte heller redovisar man någon samlad strategi för hur densvenska ekonomins problem skall hanteras i ett mera långsiktigt perspektiv.Visserligen påpekar man med rätta att vårt grundproblem är att industrin blivitför liten och att det råder stor brist på kapital i landet. Men hur denindustriella expansionen skall åstadkommas och på vilket sätt sparandet ochkapitalbildningen skall ökas överlämnar man till nästa långtidsutredning attlösa. Det är bara på en punkt man framför en klar åsikt - de offentligautgifternas tillväxt måste hållas tillbaka. Men det säjs ändå tillräckligt mycket iutskottsbetänkandet för att uppslutning bakom den här politikenmåste väcka en viss uppmärksamhet. Här tar nämligen ställning för enekonomisk och politisk utveckling som man i sin allians med kommunisterna i dens, k, folkkampanjen mot kärnkraft stenhårt förnekar. Här säger man att det ena stora problemet blir att fåarbetskraft till exportindustrin - medan man i folkkampanjen hävdar atttiotusentals personer bara kan sysselsättas med att gräva torv. plocka ved ochbygga kolkraftverk och andra ersättningar för kärnkraften. I utskottsbetänkandet säger man vidare att det andra storaproblemet är bristen pä sparande och kapital för industrins utbyggnad - medanman i folkkampanjen framställer det som något positivt att det kommer attkrävas 40 miljarder extra i kapital för ytterligare energiinvesteringar. Här instämmer man i att det är nödvändigt att ökatillväxten i ekonomin -medan man tillsammans med kommunisterna angriper kravetpå materiell tillväxt och det man kallar prylsamhället. Här ställer man upp för marknadsekonomin ochprivatkapitalismen -medan man i folkkampanjen måste hålla god min införkommunisternas tal om planhushållning och socialism som nödvändiga ting för attavskaffa kärnkraften. dubbelmoral har vid det här laget blivit tåtotal och allomfattande, att det förefaller svårt att driva den längre. Men centerpar tiets jordbruksminister lyckades ta ett par steg till. Han förklarade då att dåliga ekonomi kan göra det nödvändigt att uppskjuta viktiga miljöbeslut. Vi får enligt vänta än på både införandet av blyfri bensin och stopp för giftbesprutningen i skogsbru ket. Detta budskap framförs alltså som folkfrontens centerpartister 14 rned hetta hävdar att mindreekonomiska resurser i landet och läere tillväxt leder bättre miljöpolitik. Det skulle faktiskt vara välgörande om någon centerpartisti den här Onsdanen den kammarenkunde tala om för oss hur vi egentligen skall betrakta centerpar- 27 februari 19S0 tiet -soin ett regeringsparti i en borgerlig koalition eller som en beståndsdel av en kommunistdominerad aktiviströrelse med helt andramål än de som Finansdebatt regeringen står för, I alla händelser har landet inte råd med en regering somav sina inre stridigheter drivs till passivitet och handlingsförlamning, mendet är det som tycks bli fallet. Det står nämligen helt klart att det kommeratt ställas utomordentligt stora krav på både konsekvens och långsiktigplanering i den ekonomiska politiken framöver. Den helt grundläggande uppgiften äratt öka sparandet och den produktiva kapitalbildningen, så att vi kan minskavåra utrikes underskott och skaffa resurser för att betala de storautlandslånen. Det kommer att kräva betydande uppoffringar av landets invånare.Men dessa uppoffringar kan accepteras bara under den förutsättningen attsparandet och kapitalbildningen organiseras på ett sådant sätt, att det inteleder till ökad rikedom för ett fätal och en ännu större koncentration avprivat ekonomisk makt. Därför måste vi skapa ett kollektivt sparande, där allakan känna delaktighet, och demokratisera inflytandet över kapitalbildningen ochdess användning i näringslivet. Med andra ord - arbetet med löntagarfondermåste bedrivas med största skyndsamhet och kraft. Den andra långsiktiga uppgiften är att lyfta statensfinanser ur det djupa förfall som de hamnat i. Det stora budgetunderskottetfördärvar kapitalmarknaden och investeringsverksamheten, det är ett ständigthot om inflation och det skapar nya orättvisor. En sanering av statsfinansernakräver stor återhållsamhet med statens utgifter. Men en statsbudget i bättrebalans kan aldrig uppnås utan en grundläggande reform av vårt skattesystem.Staten måste både förstärka sina inkomster och skapa ett skattesvstem sommedborgarna kan solidarisera sig med. helt enkelt acceptera som rättvist.Därför upprepar vi i en särskild skattemotion vårt förslag om att enproduktionsskatt införs och anger riktlinjerna för hur. enligt vår mening, ettbåde effektivare och rättvisare skattesystem skall kunna skapas. En tredje uppgift är att ge landet en långsiktigenergipolitik, som tryggar vår energiförsörjning. Att kasta oss ut i ettvåldsamt energipolitiskt experiment genom att avveckla kärnkraften redan under1980-talet vore att vid sidan av alla andra underskott ge landet ännu ett. ifråga om energiförsörjningen. Med en sådan politik måste, enligt vår bedömning,alla förhoppningar om att nå ekonomisk balans och återvinnaindustrins förlorade styrka överges. Jag yrkar bifall till de socialdemokratiskareservationerna. Det är en vanlig och naturligsträvan att i riksdagsdebatterna belysa meningsskiljaktigheterna mellan regeringspartier och opposition. Dagensfinansdebatt blir säkerligen inte något undantag från den ordningen. För ser jag det som mycket viktigt att belysa inte bara meningsskiljaktigheternautan också de punkter på vilka våra bedömningar och våra önskemål ärgemensamma. Det skall jag försöka göra i huvudsak genom att citera ä ena sidandet som sägs i finansplan, budgetförslag och utskottsbetänkande och å andrasidan vad som sägs i den socialdemokratiska partimotionen 1067 och i desocialdemokratiska reservationer som fogats till finansutskottets betänkande nr15 - det gäller i första hand reservationerna 1 och 6. Mitt anförande kommer i huvudsak att gälla de allmännariktlinjerna för den ekonomiska politiken och budgetregleringen. Andraföreträdare för finansutskottets majoritet kommer senare i debatten att behandlabl. a. frågorna om valutaregleringen och skatteutjämningsbidrag till kommunerna. tillstyrker regeringens förslag tillriktlinjer för den ekonomiska politiken och för budgetpolitiken. De uppgiftersom förekommit i vissa massmedia och som upprepade i sittanförande att utskottet skulle ha underkänt regeringens proposition äralltså felaktiga. Vi har noterat de förändringar som ägt rum sedan regeringsförslagetutarbetades och justerat vissa beräkningar, främst med hänsyn till de höjdaoljepriserna. På den här punkten riktade i sitt anförande endirekt fråga till mig om varför vi inte utarbetat en komplett revideradförsörjningsbalans. Jag har svårt att förstå varför socialdemokraterna riktarså svåra anklagelser mot regeringen och finansutskottets majoritet för att enrad viktiga faktorer är svåra att bedöma. Jag vill besvara med att peka på att ni själva i reservation nr 1 skriver att det ärsvårt att göra en prognos för handels- och bytesbalansen. När ni talar om dens, k, korrigeringsposten för tjänster och transfereringar skriver ni ireservationen: "Just för dagen lutar bedömningarna åt attkorrigeringsposten skall vara 6 och inte , som anges i finansplanen,"De här formuleringarna. tyder inte precis på någon störresäkerhet om vad som är rätt och fel. Man kan fråga sig varförsocialdemokraterna för ett sådant oväsen över osäkra faktorer, när varkenregering eller opposition har någon möjlighet att få fram säkrare siffror pädet underlag vi har . Bakom finansutskottets skrivningar stårregeringspartiernas åtta ledamöter i utskottet. Utskottets sjusocialdemokratiska ledamöter har i reservationerna 1 och 6 följt upp densocialdemokratiska partimotionen 1067, Samtliga yrkanden i vänsterpartietkommunisternas motioner har avstyrkts av utskottet. Det har skett enhälligtutom i fråga om skatteutjämningsbidraget till kommunerna. Där harsocialdemokraterna reserverat sig för bifall till kommunisternas förslag. lägger stor vikt vid att vår ekonomi måstebedömas i ett långsiktigt perspektiv. Vi befinner oss i obalans med de ländervi handlar med. Vi köper för mycket och säljer för litet. Vi producerar förlitet i förhållande till vår konsumtion. Särskilt oroande är nedgången i industrins investeringar.Vår industrisek- Nr 94 tor är för liten. Den måste byggas ut, och konkurrensförmågan Onsdasien den gentemot andra länders produktion måste förstärkas. Om dettaskall bli möjligt får statens och kommunernas utgifter inte fortsättaatt öka som . Det utrymme vi har för att öka vår privata och Finansdebatt offentliga konsumtion är utomordentligt begränsat. Utskottets beskrivning av vår ekonomiska situation råderdet inte några delade meningar om. Den återfinns med andra formuleringar iregeringens finansplan och budgetförslag. Den finns i sina huvuddrag också i desocialdemokratiska reservationerna. Det tycks också numera, herr talman, finnas åtminstone enviss enighet om upprinnelsen till våra ekonomiska problem, I densocialdemokratiska motionen 1067 och i reservation nr 1 tillutskottsbetänkandet kan man läsa följande: "framstod det klart att den svenskaekonomin stod inför stora problem. Sviterna från den internationella krisen1974-75, den försvagade internationella tillväxten och tillkomstenav nya industriländer skulle komma att leda till en skärpt konkurrenssituationoch ett betydande behov av nydaning inom det svenska näringslivet," Om det här citatet ger en riktig bild av läget 1976 - ochdet tycker jag det gör förutom att kostnadsutvecklingen fortfarande tycksförbises - då kan det ju inte vara sant att det är regimskiftethösten 1976 som är den djupast liggande orsaken till dagens ekonomiska problem.Men varför försöker då socialdemokraterna - i nästa stycke av reservationen -att ge det intrycket genom att tala om den borgerliga regeringens s. k.svängremspolitik? Låt oss för titta på de alternativ svenskafolket egentligen valde mellan val. Hur mötte trepartiregeringen desvårigheter som svensk industri drabbats av genom de våldsammakostnadsstegringarna ? Vi sänkte marginalskatterna, togbort den 4-procentiga löneskatten och skrev ned den svenska kronans värde.Detta förbättrade de svenska företagens konkurrenskraft. Överlagren avvecklades.Bytesbalansen förbättrades. Och utsikterna tedde sig gynnsamma ändatills oljeprishöjningarna satte in - först och . Om socialdemokraterna fått sitta kvar vid makten, hur hadedet då gått? Av kritiken mot regeringen att döma skulle ni inte ha devalverat,ni skulle inte ha sänkt marginalskatterna i samma utsträckning, ni skulle inteha inflationsskyddat skatteskalorna, ni skulle inte ha tagit bort den4-procentiga löneskatten. Tvärtom skulle ni ytterligare ha höjtarbetsgivaravgifterna . Det påminner ni visserligen inte om ireservationen. Men det kan man läsa om i proposition 1975/76:217, som densocialdemokratiska regeringen lade på bord men varsgenomförande förhindrades genom regimskiftet. Och kan det vara att socialdemokraternaförklarar sig. Skulle ni verkligen ha fört den politik ni förordat om ni fått sitta kvar vid makten? '' 2 protokoll 1979/80:94-95 Hur hadedå vår konkurrensförmåga och vår bytesbalans sett ut, när de nya svårigheternasatte in i form av nya oljeprisstegringar och dämpad tillväxt iindustriländerna? Här är det faktiskt fråga om mysterier i socialdemokratiskpolitik som rimligtvis borde förklaras. Om vi nu ser framåt så finner vi att regeringspartiernaoch socialdemokraterna i långa stycken har samstämmiga bedömningar ochmålsättningar, I socialdemokraternas program för 1980-talet finns enbekännelse till en öppen ekonomi som vi från utskottsmajoritetens sida sätterstort värde på och gärna instämmer i. Vi är också eniga om attkapitalbildningen måste öka, att vi måste komma till rätta med den regionalaobalansen och att teknisk forskning och utveckling bör stimuleras. Tyvärr ger varken den socialdemokratiska motionen ellerreservationerna besked om vilka vägar socialdemokraterna tänker gå och vilkamedel de ämnar använda för att nå de uppsatta målen. Både den socialdemokratiska historieskrivning jag tidigarevarit inne på och det åtgärdsprogram som socialdemokraterna vill ha för detnärmaste året tyder på att socialdemokraterna står kvar vid den politik som varvägledande och som utskottsmajoriteten anser skulle ha lett tillett långt svårare läge än det vi har om den fatt dominera även under detre . Vi vet alla att förutsättningarna för ekonomiskapolitik har ändrats på viktiga punkter sedan finansplanen ochbudgetförslaget utarbetades av regeringen. I finansplanen beräknas oljeimportenunder det här året kosta . De senaste prishöjningarna hartvingat finansutskottet att räkna upp den kostnaden med 4 miljarder till 30miljarder. Därav följer att underskottet i vår bytesbalans ökar från drygt 12miljarder enligt finansplanen till mellan 16 och 17 miljarder enligtfinansutskottets beräkningar. De socialdemokratiska reservanterna beräknar attbytesbalansunderskottet skall bli ca . Denna högresiffra kommer man fram till främst genom att räkna ner den s. k.korrigeringsposten för tjänster och transfereringar från finansplanens 8miljarder till . majoritet har inte funnit detmeningsfullt att på grundval av det material som föreligger ändra dettalänge och intensivt diskuterade belopp. Vad som är rätt eller fel kan inte medsäkerhet fastställas. De oljeprishöjningar som inträffat sedan finansplanenupprättades slår igenom på konsumentpriserna, som därigenom stiger med ca 1 %mer än vad som tidigare beräknats. Därtill kommer effekten avräntehöjningen . Om vi utgår från lägrelönealternativ och enligt finansplanen räknar med viss minskning avhushållssparandet, kan den privata konsumtionsökningen beräknas till en knappprocent. Även när det gäller industriinvesteringarna har de senastemånadernas förändringar i den internationella konjunkturen och den höjdaräntenivån lett fram till en mer pessimistisk bedömning. Trots de negativa förändringar som inträffat sedanfinansplanen upprättades tyder de allmänna marknadsutsikterna just nu ochindustrins inneliggande order på en hög produktionsnivå och god sysselsättningunder . Men måste vi räkna med en avmattning.Hur långvarig den blir är mycket svårt att bedöma. De socialdemokratiska reservanterna har valt att teckna enmörkare bild av ekonomi . Enligt den försörjningsbalans somde räknat fram beräknas den privata konsumtionen minska med en halv procent ochindustriinvesteringarna öka med . Det finns emellertid en rad faktorer som gör bådemajoritetens och reservanternas bedömningar mycket osäkra. Jag vill ocksåframhålla att vissa faktorer kan verka i positiv riktning. Så har t. ex.prishöjningarna på olja medfört högre exportpriser på bl. a. massa, papper ochjärnmalm. Det är också tänkbart att industriländernas stora lager av olja ochen minskad efterfrågan på grund av låg tillväxt kan verka dämpande påoljepriserna. De slutsatser som finansutskottet kommer fram till ochvill ge regeringen till känna är i korthet följande. Vad som hänt sedanfinansplanen skrevs understryker ytterligare allvaret i ekonomiskasituation. Vi har inte råd att en gång till låta våra kostnader stiga mer änvåra konkurrentländers. Pris- och lönestegringarna måste hållas tillbaka, såatt vår konkurrensförmåga i förhållande till andra länder bevaras och stärks.De bördor som de högre oljepriserna lägger på oss måste bäras av helafolkhushållet, och ingen enskild grupp i samhället kan påräkna kompensation förden minskning av konsumtionsutrymmet som blir en följd av denna sortsprisstegringar. Utskottet understryker vidare det ansvar som vilar påarbetsmarknadens parter att träffa ett avtal som tryggar export ochsysselsättning även i en svagare konjunktur. Den formuleringen kritiseradeKjell-Olof alldeles i sitt anförande. Jag kan inte finna annat änatt den är välmotiverad. Vi vill inte redan från början utesluta någon viss typav åtgärder som kan bli aktuella under förhandlingarna, under förutsättning attåtgärderna kan medverka till samhällsekonomisk balans. Enligt utskottets meningbör det ankomma på regeringen att följa utvecklingen och ta de initiativ som behövs. Det råder, herr talman, inga delade meningar om att vi nubehöver en lugn och stabiliserande avtalsrörelse. En del av de förslag somsocialdemokraterna lagt fram, för att nå det syftet, kan enligt utskottetsmening övervägas i samband med avtalsförhandlingarna. Förslaget om en struktur- och utvecklingsfond harriksdagen emellertid fidigare avvisat, och utskottsmajoritetenvidhåller Mppfattning-en att vi inte bör centralisera svensk ekonomi på detsätt som det förslaget skulle innebära. Hur det skulle gå till att utökabostads- och matsubventionerna, som socialdemokraterna föreslår, utan attsamtidigt öka budgetunderskottet har vi inte fått några förklaringar till.Förslaget står i direkt strid med socialdemokraternas egna försäkringar om attde inte vill öka budgetunderskottet. Beträffandebudgetförslaget /81 och budgetpolitiken kan vi nu Nr 94 konstatera att en fortsatt snabbökning av budgetunderskottet inte kan För att belysa desvårigheter vi har framför oss att pressa ner 7 februari1980 underskottet har utskottet särskilt påpekat att enbart för att hållaett oförändrat budgetunderskott måste inkomsterna ha en snabbare procentuell Finansdebatt ökning än utgifterna. Det beror påatt inkomsterna i utgångsläget är väsentligtlägre än utgifterna. Skall vi kunna minska underskottet måste alltså utgifternaöka betydligt långsammare än inkomsterna. Det är bl. a. mot denna bakgrund som utskottet kraftigtunderstrukit budgetministerns påpekande att vi måste vara mycket återhållsammamed nya utgifter. Regeringen har sagt att den kommer att begränsa antaletfrågor som tas upp i kommande propositioner. anser detsjälvklart att även försöker dämpa statsutgifternas ökningstakt.Finner man en utgiftsökning så angelägen att den bör släppas fram, så bör mangöra en motsvarande neddragning av kostnaden för något annat ändamål. Det ärnaturligtvis också lika viktigt att kritiskt granska och ompröva gamlaåtaganden som att diskutera nya. När man gör sådana avvägningar är det mycketviktigt - och det har utskottet särskilt betonat - att de svagare grupperna isamhället skyddas. Ireservationen 6 har de socialdemokratiska ledamöterna i utskottet utvecklat sinsyn på budgetpolitiken. Även här kan vi finna att uppfattningarna påväsentliga punkter är gemensamma för hela utskottet. Jag belyser detta genomnågra direkta citat ur reservationen, som vi kan återfinna på s. 84 och 85 ibetänkandet. Självfallet måste "statsutgifterna hållas tillbaka ombudgetunderskottet En allmän utgångspunkt------------------ bör vara att detta intefår gå ut överde mest utsatta grupperna i samhället." Det "finns emellertid inget utrymme för omfattande skattehöjningar i syfte att nedbringa budgetunder skottet -------------------------- . Inte heller på något kan dettotala skattetrycket tillåtasöka i någon större utsträckning." Reservanterna säger vidare:"Utskottet anser i och för sig att några beslut som ökar det vedan alltförstora budgetunderskottet inte kan accepteras." Jag upprepar att detta är direkta citat ursocialdemokraternas reservation nr 6. Vad socialdemokraterna här säger om det totalaskattetrycket innebär såvitt jag förstår ett mycket välkommet nytänkande.Sådana tankar har svensk socialdemokrati knappast tidigare satt på pränt, varesig i propositioner, motioner, utskottsskrivningar eller reservationer.