prot · G30968 · 1979-12-31 00:00:00 — Det ärdelta, herr talman, sorn år den svåra balanseåneen. Jag tackar för det kornplelteriinde svaretall rnan tänker göra en översyn av narkolikabrollslingarnas permissioner. Jaganser all del är en speciell typ av brott som dessa brottslingar begär och attvi behöver ha strängare regler för dem. Jag har i min hand en framställning som chefsåklagaren iHelsingborg har gjort . Han relaterar elt fall. där enperson sorn dömts till fängelse har fåll permission och fortsatt sinbrottsliga verksttmhel. Jag skall ur brevet citera något som jag vill instämmai. Del slår bl. a. följande i framställningen: "Med all respekt och förståelse för en humankriminalvård ler det sig stötande för de rättsvårdande myndigheterna - polis,åklagare och domstolar - all permission beviljas efter så kort lidsfrihelsberövande trots att vederbörande dömts till elt långvarigt friheisstraffför samhiillsftirlig kriminalitet. Det har säkerligen ej heller förankring idet allmänna rättsmedvetandet utan en mer restriktiv permissionspolitik stårbättre i överensstämmelse med rättskänslan även hos gemene man." Också jaghar tagit del av del där brevet, ochjag vet att del iir ställt till riksåklagaren, som kommer att besvara del. Omde uppgifter som lämnas i brevet är rikliga - och det finns ju ingen anledningatt anta någonting annat - så iir de ganska anirnärkningsvärda. Överläggningen var härmed avslutad. §6 Om översättning till svenska av visst offentligt utredningsmaterial Juslitierninistern erhöll ordet för allbesvara (vpk) anmälda fråga, 1979/80:256, ochanförde; htir frågtit mig orn jag ärberedd all medverka till att införa bestämmelser om att allt utredningsmateriali offentliga utredningar skall finnas tillgängligt pä svenska språket. Det statliga kommittéväsendet har en betydande omfattning.Av årets kommittéberätlelse framgår alt ca 300 statliga kommittéer f. n. är iarbete. Många kommittéer har anledning alt i sill arbete beakta ocksåintiterial sorn är skrivet på något främmande språk. Hur komrniltéledainöternasktill kunna tillgodogöra sig delta material måste enligt rnin mening bedömasfrån firll till fall. Man får ta hänsyn bl. a. till materialets omfattning ochsvårighetsgrad, vilket samband som finns mellan materialet ochutredningsuppdrtiget, vilket språk det år fråga orn och kommittéledamöternasspråkkunskaper. En översättning av allt material kan inte alllidåstadkommas inom rimlig tid och till en rimlig kostnad. Alla kommiltéledamöterbör-emellertid ha möjlighet att tillgodogöra sig allt väsentligtutredningsmaterial. Jag tror dock inte att det är lämpligt att försökatillgodose delta intresse genonr generella regler om översättning av utländsktmaterial. Enligt min mening bör de problem som har tagit uppkunna lösas i samförståird inom varje kommitté. De enskildakommittéledamölernas önskemål bör därvid tillmätas stor betydelse. Om översättning till svenska av. (vpk): Jag får försttacka justiteministern för svaret. Jag utgår ifrån att alla sorn väljs in i denna församlingförsöker göra en så bra insats som möjligt. Jag vet också alt beslårav människor med skiftande bakgrund även när del gäller språkkunskaper. De svårigheter som den s. k. kanslisvenskan utgör har oftapåtalats. Har man en sjuårig folkskola och därefter har arbetat somskogsarbetare till den dag då man flyttade in i delta hus. instämmer rnan helti dettti påstående. Men svårigheterna blir ju oöverstigliga när man erhållermaterial på utländska språk - material som man skall använda för alt få en säbra bakgrund som möjliglför all göra vikliga ställningstaganden. är jag tydligerr inte ensam om att ha bristandespråkkunskaper. Enligt uppgift i dagens tidningar saknar hälften av riksdagensledamöter kunskaper i främmande språk. Jag är förvånad över all det hårproblemet icke htir påtalats förut. Man ställer sig undrande till om del ärnödvändigt med vissa kvalifikationer, bl. a. språkkunskaper, för att fullgöraoffentliga uppdrag. Lika undrande är man över alt värt eget språk ulan svåraformuleringar tydligen inle kan användas i alla sammanhang. Jag noterar att de problem jagtagit upp enligt justitieministern bör kunira lösas inom den utredning jagtillhör. Om det är en bra lösning återstår all se. Jatj noterar också all dettaär det enda råd sotn justitieministern ger. Jag vill upprepa min grundinställning; Varjeledamot av en utredning skall, oavsett språkkunskaper, ha samma möjligheter allutföra sin arbete i utredningen. Sedan måste nran i varje konkret fall bedömahuruvida det finns behov av översättningar. Behovei avöversättningar har uppmärksammats tidigare. Om åtgärder för aft minska antalet småstölder ningen har gett ut en . I den handboken sägs all en kommitté som behtrver skaffasig särskild kunskap om utländska förhållanden efter kontakt rned UD kan fåhjiilp från svenska utlandsmyndigheter. Om kommittén behöver hjälp medöversiitl-ning av t. ex. utländsk litteratur, kan den fä del. a. kaninvandrarverkets språksektion hjälpa till mot arvode. Kostnaderna för översältningshjälp blir emellertid oftabelydttnde. I handboken sägs därför alten kommitté bör diskutera frågan omöversättning med vederbörande departement innan den begär sådan hjälp. (vpk): Innebär det här sista alt jag kan framställa en begärantill utredningen om att få det erhållna materialet översalt till svenska? Sorn framgår av milt svar anser jag att manfår la upp dessa problem i de utredningar där de uppkommer. Jag utgår ifrån atten sådan begäran måste bedömas generöst. Överläszgningen var härmed avslutad. §7 Om åtgärder för att minska antalet småstölder Justitieministern erhöll ordet för attbesvara (tn) anmälda fråga, 1979/80:262, ochanförde; htir frågat mig vilka åtgärderjag avser all vidta i svfte alt nrotverka den alarmerande ökningen avsmåstölder i främst varuhus och snabbköpsbutiker. har behtindlal frågan om stöldsvinnet idetaljhandeln (JuU 1979/80:15. rskr 1979/80:91). Därvid har bl. a.gett regeringen till känna att en undersökning bör genomföras i syfte att geen klarare bild av sviniiets omfattning. 1 det betänkande som ligger till grundför ställningstagande har justilieutskollel uttalat alt erforderligtunderlag för att bedöma vilka åtgärder från samhällets sida sotn bör sällas inknappast kan anses föreligga förrän denna undersökning har slutförts. Jag avser all föreslå regeringen all tillkallaen särskild utredare för att genomföra den av begärda undersökningen.Avsikten är all utredaren senare, med resultatet av denna undersökning sotnutgångspunkt, även skall föreslå åtgärder för all man skall komma till rättamed de problem som stöldsvinnet vållar. Jag vill vidare erinra om att regeringen iproposition till (prop. 1979/80:66) har föreslagit skärptlagstiftning mot häleribrottsligheten. Ett genomförande av förslagen i dennaproposition torde vant ägnat alt dämpa sådan tillgreppsbroltslighet därgärningsmannen inle stjäl för egen konsumtion. Sorn jag har framhållit vid min anmälan av den nämnda propositionentorde det nämligen vara uppenbart alt häleriverksamhelen utgör en grundval fören betydande del av den professionella förirrögenhets-brottsligheten och däsärskilt slöldbrollsligheten. Jag tackarjustitieministern för svaret. ""Vi stjäl som korpar i butiker ochvaruhus"" löd rubriken i en stor tidning hiiromdagen i samband medatt man offentliggjorde en utredning som visade att snatleriet ökar krafligt.Småstölderna i butiker uppgår till miljardbelopp . För att läcka dessaförluster tvingas köpmännen att höja priserna på sina varor. Til syvende ogsidst ärdet alltså konsumenterna som genom högre priser på bl. a. dagligvarortvingas betala stöldgodset. Vi är trlla - i varje fall de allra flesta -medvetna orn all sä här kan del irrte få forlsiiita. Del är ett bedrövligtvittnesbörd otn sjunkande samhiillsrnoral. Den här frågan har också en ekonomisk sida. Del finnsmiljarder till hämta. kostar stölderna en medelstor familj,enligt uppgift förmedlad av pressen. Jag tror att det är rikligt som rnanpåpekar- all affärsmännen måste vara offensiva. Det är också viktigt alt samhälletsattityder förändras, att människor inser att del är förkastligt att stjäla. Nusnattar man hur öppet och iäckl som helst. Hiiromsislens var jag inne i en s.k. närbutik här i staden. Elt par pojkar kom in och tog en kitise bananer ur enkorg och bara gick utan all betala. En kund gjorde affärsbiträdet uppmärksam påvad som försiggick. Men hon htide tydligen resignerat och sade; "Jag vågaringenting såga. Jag är maktlös och får ingen hjälp." Justitieministern med sin makt och sill inflytande i ettav regeringens viktigaste departement har här en nyckelposition. Därför är delhoppingivande och lugnande att läsa svaret. En utredning med ambitiösa motivskall tillsättas. Det är viktigt att den arbetar snabbi och trtt de förslag somframläggs får en sådan utformning all rntrn kommer till rätta med problemen.Snatlerilagen kanske måste . Jagtror alten sådan ändriirg skulle hirlsasmed lillfredsstirllelse inte bara av mer eller mindre kniickta buliksägtireulan även av allmänheten - eller kanske riktigare uttryckt av konsumenterna. Om ordningsvakters befogenhet, m. m. Överliiggningen var härmed avslutad. §8 Om ordningsvakters befogenhet, m. m. Justilieininistern erhöll ordet för attbesvara () anmälda interpellation,1979/80:109, och anförde: 1. orn jag år beredd all vidttiåtgärder för titt jämställa s. k. innetorg nred allmänna platser enligtallmäniiti ordningssttidgan (1956:617). 2. vilka åtgärder jtig tivser allvidtti för all komma till rätta med de ölägenheter som uppkommer genom attviikttire utrustas med ordningsvtikts-befogenheler. Om ordningsvakters befogenhet, m. m. Interpelltilionen synes i första hand ha förtinletls tiven händelse , då några ordningsvakter på innetorgetinom skulle hti företagit elt ingripande nrot en person son-rsairrhide in pengar till förman för de s. k. Palestinagrupperna. Till grtrndför interpelltilionen ligger uppfattningen all del i stiillet skulle haankoir-rrnil på polispersontil titt uppriitlhålla ordningen på innetorget. omdetta hade utgjort en allmän pliitseller varit jämställt ineden sådan. har vidare framhållit all brist på polispersonal inte bör fåmedförti all allmiinhelen utsätts för ingripanden av ordningsvakter medbristfällig utbildning och dålig kännedom om gällande regler och inle hellerbör fä vara elt avgörande skäl för om en plats skall tinses som allmän ellerinte. Delta skulle nämligen - anser interpellanten - inskränka allmänhetens mötesfrihetsamt dess riitt att ordna insamlingar och lotterier m. m. pä platsen. Låt mig först erinra otn titt del för alt en plats skallanses vara allmän i ordningsstadgans mening fordras all den har upplåtits somallmiin plats enligt faststiilldplan. anden utgör en allmän väg eller en förallmänheten tillgiinglig del av elt hamnområde eller att den annars htirupplåtits till eller används för allmän samfiirdsel. I en lokal ordningsstadgakan bestämmas att andra områden än som har angetts nu skall vara jämställda medallmiinna platser vid tillämpningen av bl. a. vissa föreskrifter i tillmännaordningssladgan. Att en plats är att anse som allmän innebär bl. a. all enoffentlig lillsliillning inte får anordnas pä platsen ultin tillstånd avpolismyndigheten. Ett sådant tillstånd reglerar dock inte förhållandet tillägaren av den mark eller den byggnad som är aktuell. Frågan i vad rnån ägarensmedgivande behövs för att exempelvis en offentlig lillslällniirg. en allmänsammankomst, en insamling eller ett lotteri skall få anor-dnas på en pltits äralt bedöma på samma sätt vare sig platsen är allmän eller ej. Frågan om en plats är allmän eller inte i ordningsstadgansmening har inle heller någon självständig betydelse för polisens ansvar för allordningen upprätthålls pä platsen. Enligt polisinstruktionen (1972:511)ankommer det på polisen att upprätthålla allmän ordning och säkerhet. Deltagäller i fråga om både allmänna och enskilda pitrlser. Självfallet måstepolisen i sill arbete ta hänsyn till i vad mån allmänheten har tillträde plats, men det gäller oavsett om platsen är allmän eller inle. Frän de synpunkter som förefaller ha legat till grund förinterpellationen saknar det alltså betydelse om inneiorgen iir att anse somallmänna platser eller inte. Frågan om den aktuella bestämmelsen i allmännaordningsstadgan är lämpligt utformad från.andra synpunkter övervägs f. n. avordningsslad-geuiredningen (Kn 1977:02), sotn enligt sina direktiv skall tignasärskild uppmärksamhet ät innetorg och liknande anläggningar. Enligt min meningbör utredningens ställningslagande avvaktas, innan frågan om en eventuellförfattningsändring las upp. Niir del gäller andra fråga vill jag förstupplysa all del enligt vad jag har inhämtat inte genom polisens utredning hargått att få belägg för alt det vid del aktuella tillfället verkligen skulle haförekommit något felaktigt ingripande av .de inom verkstimma ordningsvakterna.I den mån detttt ändå har skett iir det givelvis hcjgsl bekliigligt, men jttgktin inte se till del i så fall har någon avgörande betydelse omordningsvtikterna var anställdti sorn viiklare i elt bevakningsföretag eller .inte. Jag vill emellertid som min rnerriirg framhålla attrestriklivilet bör iakttas när det gäller att anlita ordningsvakter förmedverkan vid ordningens upprätthållande pä platser som forilöptrndefrekventeras av tillmiinheten. Detta gäller vare sig pititserna iir allmännaeller inte. Alt helt avstå frän medverktin av ordningsvakter på sådantr platsertorde dock f. n. inte vara möjligt. Det är emellertid viktigt att komina ihågtill ordningsvakter och väktare aldrig får ses som en ersättning för ultinendast som elt komplement till det skydd som samhället tillhandahåller genombl. a. polis- och brandmyndighelerna. Klart ar vidare alt de problem som kanuppstå når väktare i bevakningsföretag erhåller ordningsvaktsförordnairdenförtjänar speciell uppmärksamhet. Dessa frågor har ingående belysts i ordningsvaktsutredningensbetänkande (SOU 1978:33) Ordningsvakter, som har överläirnrtils av ÅkeWictorsson i hans egenskap av siirskild utredare, och i remissyttrandena överdetttt betänkande. Det är min avsikt att tinmiiiti frågan omproposition till på grundval av bl. a. ordningsvtiklsutredningensbetänkande. Slutligen kan jag upplysa otn alt de låt varaobekrirfttide uppgifter som har förekommit om ett feltikligl ingripande avordningsvakter inom har föranlett chefen förordningsavdelningen i polisdistrikt att ta initiativ till ettsamnitinlräffande mellan berörda näringsidkare, fastighetsägare,bevakningsföretag och ordnings\-akter för all diskutera frågan omordningsvakternas befogenheter och skyldigheter i stiinband nred tjänstgöringpå innetorget. Jag finner det naturligt och riktigt all polisen på delta sättinorn ramen för sill förmanskap över ordningsvakterna noga följer dessasverksanrhet och vid behov tar upp särskilda problem till diskussion. Om ordningsvakters befogenhet, m. m. ÅKEWICTORSSON (s): Jag lackar juslilieministern försvaret på rnin interpellation. Jag tackar också för tre konkreta besked; Del kommer enproposition om de problem som jag har tagit upp i interpellationen. Frågtin otninnetorgens karaktär som allmiinna platser skall prövas tivordningssladgeulredningen. De problem somvarit i och pä dess innetorg har förairleil en konferens mellan de berördaparterna otn ordningsvakternas skyldigheter och befogenheter. Dessa besked gör det möjligt för mig alt begränsa dagensdiskussion. På en punkt tycker jag dock att del kan finnas anledning alt ytterligtireutvecklti debatten något. Det gäller friimväxten av de privatabevakningsfö-retagen. och då speciellt den utveckling som innebär all väktarnavid dessti Om ordningsvakters befogenhet, m. m. företagutrustas med ordningsvaktsförordnanden och därmed populärt uttryckt fårpolismans befogenheter-, Jtig skulle ha önskat att justilieminislern klararetagit avstånd från den utvecklingen. Vi har i dagens stimhälle en mycket snabb utveckling pådettti område. De privata bevakningsförelagen utrusltir sig med larmcentraler,radiokommunikation, patrullerande bilar, bevaknings-TV, etc. fårviikiarnti i tillt större utsträckning ordningsvaktsförordnairden och därmedpolismans befogenheter, trots att de inte har den utbildning som polismännenhar, Bevakningsförelagen är inte heller pä samma siitt sorn polisenkontrollerade och styrda av samhället. Mot denna bakgrund ärdet kanske inte såmärkligt alt det sker allt fler misstag i \'erksamheten. får vimyckel snabbt allt fler privata poliskårer i landet. Del kan inte frånmedborgarnas synpunkt vara rimligt och rikligt att denna utveckling får fortgå.Jag hade gärna sett ett inerti krtiftfulll avståndstagande av justitieministernpå just den här punkten. Del är denna bakgrund som är avgörande för mig när jagreser kravet all ordningsvakterna inte skall ha rätt alt uppträda som poliserpä tillmänna platser och liknande. Jag är medveten om de problem som i för att klara ordningshållningen på vissa platser. Ofta anlitar man dåordningsvak-ler, anställda som väktare. Men det kan inte vara rikligt allbehålla en sådan situation längre ån vad som är oundgängligen nödvändigt. Påallmänna platser har allmänheten från rättssäkerhetssynpunkt en oavvislig rättatt kräva att de våldsingripanden som sker från sanihällets sida skall företasav personal som har en lämplig bakgrund för uppgiften, inle minst när delgäller utbildningen. Och är det bara polisen som har en sådan bakgrund. Från samhiillsekonomisk synpunkt kan det naturligtvis inteheller vara särskilt stora vinster med nuvarande ordning. Erforderligarbetskraft måste ju finnas, oavsett om den används till tjänstgöring sonrpolis eller som väktare. Däremot torde man kunna räkna med att bevakning medpolispersonal - med tanke på de resur-ser som står till polisens förfogande-skulle kunna innebära en lägre personalinsats och bättre effekt. Synpunkterfrån just polisdistrikt har visat på detta. Med en utökning avpolispersonalen inom polisdistriktet skulle bevakningen kunna skötas med enlägr-e sammanlagd personalinsats än vad som är nödvändigt niir bevakningensköts av väktare. inliigg förtmleder endasten kommentar frän mig beträffande frågan om behovet av ordningsvakter. Men jagvill gärna först såga alt privata poliskårer har vi inte här i landet, och delskall vi irrte heller ha. Som jtrg anförde i interpellationssvaret har jag denuppfattningen att det f. n. inte är möjligt att avstå från medverkan avordningsvakter inom vissa områden som fortlöpande frekventeras av allmänheten.Men jag sade också att restriktivitet borde iakttas när del gäller alt anlilttordningsvakter i sådana fall. Delta skall ses mot bakgrund av att enordningsvakt har vissa polisiära befogenheter,t, ex, att göra omhändertaganden enligt lagen om tillfälligt omhändertagande.Även en väktare ulan ordningsvaktsförordnande har emellertid de befogenhetersom tillkommer varje medborgare all exempelvis avvärja olaga intrång och gripaden - pa bar gärning eller flyende fot - som har begått brott som är belagt medfängelse. Vid prövningen av om ordningsvakter bör anlitas pä enplats som fortlöpande frekventeras av allmänheten bör enligt rnin mening förstundersökas om de arbetsuppgifter som avses är av den arten att det ärnödvändigt att anlita personal med särskilda befogenheter för dessa uppgifter.Är detta fallet bör övervägas om uppgiften bör fullgöras av polisulbildadpersonal, och om detta kan ske ulan att andra för polisverksamheten angelägnauppgifter eftersatts. Bedömningen måste alltid ske under hänsynstagande delstill de krav som enskilda, företag och kommuner har rätt att ställa päordningens upprätthållande, dels till att polisens generella ansvar för ordningoch säkerhet inte ens skall kunna sältas i fråga. Jag vill också erinra om att ävenordningsvaktsutredningens förslag gör del möjligt all i undantagsfall anlitaväktare med ordningsvaktsförordnande för sådana uppgifter som jag nu talat om. Om rätten att bedriva beställningstrafik med buss Överläggningenvar härmed avslutad. § 9 Om rätten att bedriva beställningstrafik med buss Kommunikationsministern erhöll ordet för att besvara Per (vpk) den 19 decemberanmälda fråga, 1979/80:237, och anförde: Per har frågat mig hur jag ser påregeringens beslut att vägra en enskild bussägare, som har bedrivitbeslällningslrafik på sträckan , fortsalt trafiktillstånd iett läge då SJ har god beläggning på tågen. Per syftar med sin fråga uppenbarligen på tvåbesvärsärenden som regeringen avgjorde . Intet av dessaärenden avsåg beställningstrafik. Elt av dem rörde linjetrafik och avsåg s. k.veckoslutsirafik samt viss trafik mitt , huvudsakligen mellanDegerfors-Karlskoga och , Regeringen upphävde i det ärendet dettillstånd som hade meddelat ett busstrafikföretag. Det andraärendet avsåg ett tillstånd till viss turistlrafik från Degerfors-Karlskogatill som en bussägare hade sökt. fann att den tänktatrafiken inte var att hänföra till turistlrafik, varför något tillstånd intemeddelades. Regeringen lämnade besvären över beslut utan bifall. Jag finner inte skäl all mera i detalj kommentera dessaregeringsbeslut, som inte ar av principiell betydelse. 4 protokoll 1979/80:67-72 Om rätten att bedriva beställningstrafik med buss PERISRAELSSON (vpk): Jag tackar för svaret, även orrr del var negativt. Den i nrin fråga aktuelle bussägarens trafiktillstånd för.som jtrg har sett del, beställningstrafik mellan och gickut . Han sökte förlängning tiv tillståndet men fick avslag. På initiativ av en enskild kvinna i startades enntimninsamling som stöd för en omprövning hos liinsstyrelsen i . Dennamninsamlingen ledde till alt så mycket som 9 158 karlskogabor- nästan enfjärdedel av befolkningen - skrev på. Denna folkopinion fick både kommun ochlänsstyrelsen all länka om. utfärdade i Örebronytt trafiktillstånd. Med detta syntes allt vara gott och väl, men tyvärr fickdet inte förbli sä. Statliga SJ-GDG överklagade beslut tillkoirnnuni-kationsdeparlementel i . Genom delta överklagande korn den här aktuelle bussägarenall hållas i ovisshet , och han blev ulan hållbart trnderlag försill fortsatta handlande. Först , efter del attdel garnlti trafiktillståndet gått ut, kom - som det sägs i svaret - beskedelfrän departementet, och det var nej. Därmed undanröjdes senastebeslut och GDG tillförsäkrades ensamrätt på veckoslutstrafik mellanKarlskoga-Degerfors och . Under den långa väntetiden har bussägtiren tvingats säljaden ena av sina två bussar och avskedar sin anställde chaufför. Han får nuhanka sig fram på litet lokal turistlrafik. I samband med den sökte bussägarenengängslillstånd för alt, i ett läge då SJ;s tåg och GDG:s bussar tillStockholm var fullbokade, göra en insats för att lyfta av en toppbelastning.Men det blev nej också i det här fallet. Tycker kommunikationsministern all dethär verkar rimligt? I slutet av sill svar säger kommunikationsministern alldet inle iir något principiellt beslut. Jag har då en följdfrågtr: År dettänkbart all mtrn kan ompröva frågan onr det kommer in en ny ansökan, och ärdet då troligt alt det kan bli ett mera positivt beslut från länsstyrelsenseller departementets sida? Det är inle ofta jag för debatter medrepresentanter för vpk, där de står på barrikaderna för den friaföretagsamheten, medan jag försvarar ett statligt förelag. Men livet innehållerju så mänga besynnerliga situationer, och detta är sannerligen en sådan. För det första vill jag säga alt jag anser all del ärrikligt att detta har tagit . Prövningen av den hårtypen av ärendenskall inle ta 18 månader i departementet. Jag har begärt fram alla balanslislorför att gä igenom dem och se vilken typ av ärenden man rnåste ge förtur, så attsådant här inle händer. Det skall jag göra alldeles . För del andra ärdet så. att statens järnvägttr har införtlågtrafik sedan delta först fördes på lirl. Jag vill gärna säga att jag haruppfattningen att man skulle kunna varalitet mera liberal rned den här typen av tillstånd, och jag tror att del finnsgehör för det även hos .