prot · G30956 · 1979-12-31 00:00:00 — Om denna utveckling tillätes fortsätta, kommer den attinnebära att invandrarbarnen blir de nya skarorna av utslagna i morgondagenssamhälle. Invandrarbarnens problem i den svenska skolan beror påmånga faktorer. Ett av de problem invandrarbarnen har är identitetslösheten.Det handlar om kulturell självförståelse på två nivåer - individuellt ochkollektivt. Det är å ena sidan fråga om personlig eller psykiskidentitet. Personlig identitet innebär bl. a. självtillit, lust att pröva egenförmåga, att göra saker själv, att känna sig vara älskad av alla och att vetaatt jag duger - en positiv självbild som bas för vidare utveckling genomrelationer till andra människor och genom eget arbete i hem och i skola, Åandra sidan är det fråga om gruppidenfiteten eller den politiska identiteten -att veta att jag hör samman med andra människor, att mina livserfarenhter ärinramade av och ingår i en kollektiv historia, att mitt liv har sammanhang medsådant som har hänt före mig och att j.ag bär ansvar för det som skall komma,att jag är bärare av en grupps språk och kultur, att jag har kunskaper omgruppens villkor, att jag idenfifierar mig med den och att jag vill verka föratt förbättra dess levnadsvillkor och kämpa mot förhållanden som håller gruppennere. Gruppidentiteten är sammansatt av både nationell identitetoch klassidentitet samt av tidsmedvetande. Denna gruppidentitet liksompersonlig identitet saknar invandrarbarnen . Förutsättningen för att dettaskall kunna ändras är språket, modersmålet. Modersmålet är alltså det nödvändigamedel som skall göra det möjligt för invandrarbarnen att få sinidentitetskänsla. Det kulturella arvet utgör den grund som människornabygger sin personlighet och sin nationella och klassmässiga identitet på. Detutgör också grunden för den nationella gemenskapen. Det är därför uppenbart attmöjligheten för invandrarna att ta del av och utveckla sin egen kultur ärnödvändig f()r att stärka framför allt invandrarbarnens identitet ochsjälvkänsla, Ein utvecklad personlighet och kunskaper om den egna kulturen,dess historia och klassmässiga karaktär är förutsättningar för att kunnakritiskt granska, påverka och utveckla den. Och bara då kan den oundvikligakulturkollisionen mellan invandrarnas kultur och den svenska kulturen utvecklastill något konstruktivt, så att kulturerna positivt kan påverka och utvecklavartindra genom sina rikedomar av samlade erfarenheter. En förutsättning föratt invandrarbarnen skall få möjlighet att ta del av och utveckla sin egenkultur är att de har ett fullt utvecklat modersmål. Den direkta kopplingenmellan utvecklingen av modersmålet, identiteten och kulturen är helt uppenbaroch tvingar oss att se modersmålsundervisningen ur etthelt annat perspektiv än vad som låg till grund för reformen i fråga omhemspråksundervisning. Dessutom haren rad vetenskapliga undersökningar klartvisat, att för att kunna lära sig ett nytt språk måste man ha ett fulltutvecklat modersmål. När utskottet yrkar avslag på motionen 803 använder manföljande argumentering; "Utskottet vill först erinra om att år 1975fastställde tre mål för invandrarpolitiken, nämligen jämlikhet, valfrihet ochsamverkan. Valfrihetsmålet innebär valfrihet för medlemmar av språkligaminoriteter att själva välja i vilken grad de vill bibehålla och utveckla sinursprungliga kulturella identitet. I anslutning till att dessa mål fastställdesbeslöt att hemspråksundervisningen skall vara frivillig förbarnen." Denna argumentering innehåller ett mycket viktigtmedgivande från utskottets sida, nämligen att bibehållandet och utvecklandet avden ursprungliga kulturella identiteten är beroende av modersmålsundervisningensobligatoriska karaktär. Vi är helt överens om detta. Det är också självklartatt modersmålsundervisningen för de svenska barnen är obligatorisk, justdärför att dessa barn skall kunna bibehålla och utveckla sin kulturellaidentitet. Och i det fallet har inte de svenska föräldrarna någon möjlighet attvälja. Läroplanen fastställs i det här avseendet centralt, och vi anser attsamma förhållande skall gälla för invandrarbarnen och derasmodersmålsundervisning. Sedan måste jag, herr talman, konstatera att det råder ettavgörande missförstånd när det gäller tolkningen av de fastlagda målen förinvandrarpolitiken, nämligen jämlikhet, valfrihet och samverkan. Vårt parfitolkar det så att jämlikheten skall ge möjlighet till valfrihet. Jämlikheten ide svenska skolorna mellan svenska barn och invandrarbarn måste bli verklig.Det är en jämlikhet som innebär att man inte längre skall behöva befara attbarn till föräldrar av t. ex. finskt, jugoslaviskt, grekiskt och turkisktursprung riskerar allvarligastörningar i språkutveckUngen, psykiskinstabilitet och kluven identitetsutveckling, attföräldrar och barn blir främmande för varandra, att fåsämre utgångsläge för utbildning, att fåärva sina föräldrars låga socio-ekonomiska ställning, attdrabbas av arbetslöshet. Bara när den jämlikheten råder, bara om de här nämndaproblemen som invandrarbarn har i skolan blir lösta, finns de verkligaförutsättningarna för valfrihet. Och för att det målet skall uppnås ärmodersmålsundervisningens obligatoriska karaktär en förutsättning. Utskottetsomedvetna användning av begreppet valfrihet innebär att man i själva verketmotverkar valfrihet. Den innebär bara ett val mellan jämlikhet och ojämlikhet.Och jag utgår ifrån att vi är överens om att inte acceptera ojämlikheten. I motionen 1363 föreslås åtgärder förinrättande av en grundutbildning för lärare i svenska som främmande språk förvuxna och dessutom att man skall inrätta en särskild behörighetsgivandeutbildning för Invandrarundervisning m. m. Invandrar un der-visning m. m. invandrarlärare somtjänstgör på visstidsförordnande och bereda dessa lärare möjlighet att genomgådenna utbildning utan löneavdrag. Somframg.år av utskottets behandling bearbetas dessa frågor nu både av denkommitté som har i uppdrag att se över svenskundervisningen för invandrare ochav . Detta är naturligtvis bra, men jag anser ändå attriksdagen bör uttala en politisk viljeinriktning i den här frågan för attdärmed markera att man är beredd att avsätta de ekonomiska resurser som kommeratt fordras för att genomföra en grundutbildning för lärare i svenska somfrämmande språk och en kompetensutbildning för dem som tjänstgör. Utskottetgör f, ö, ett mindre lyckat försök att glida förbi frågan om de invandrarläraresom nu tjänstgör utan att ha formell kompetens. Många av dem har under åratalarbetat som invandrarlärare utan tillstymmelse till anställningstrygghet. Dehar stått och står alltjämt på den fallucka i trygghetslagarna som utgörs avvisstidsförordnandena. Dessa lärare representerar samlade kunskaper ocherfarenheter av invandrarundervisning som är ovärderliga. Och att de trotsotryggheten ställt sin arbetskraft till förfogande har utgjort en förutsättningför att svenskundervisning för invandrare av någon omfattning över huvud tagethar kunnat bedrivas. Det är nu enligt rnin uppfattning samhällets skyldighet,både mot invandrarlä-rarna och invandrarna, att garantera de visstidsanställdainvandrarlärarna fortsatt anställningstrygghet bl. a. genom att med oavkortadlön bereda dem möjlighet att genomgå en behörighetsgivande utbildning. Jag yrkar bifall tillmotionen 1978/79:803 samt motionen 1978/79:1363, Underdeti:a anförande övertog talmannen ledningen av kammarens förhandlingar. Inledningsvis vill jag framhålla att invandrarelevernas situation iskolan med säkerhet kommer att bli en av 1980-talets stora skolfrågor. Denkommer f, ö, inte bara att gälla invandrarbarnens situation i skolan utan derassituation i samhället i dess helhet. Närvi i utbildningsutskottet behandlade de många motionerna om invandrarelevernavar vi väl medvetna om de svårigheter som finns i vägen för att infriaambitionen att ge invandrarbarnen en ordentlig hemspråksundervisning liksom engod skolgång över huvud taget. Jag tror att alla ledamöterna i utskottet kaninstämma i mycket av vad här sade. Det finns enallmän uppslutning kring invandrarelevemas rätt till sitt hemspråk och tillsin kulturella identitet. Skolan har skyldighet att ge invandrarbarnenmöjlighet att vidmakthålla och befästa sina kunskaper i det språk som talas ideras hem. Detta är nödvändigt för barnens känslomässiga och intellektuellautveckling. Barnen måste också få uppleva sin egen kulturbakgrund och sitt egetspråk som en direkt tillgång. Målet för undervisningen av invandrarbarnen äraktiv tvåspråkighet. Dettaslogs fast 1976 och började dllämpas 1977, Också för förskolan har insatsergjorts . Ändå är vi klara över att det är förenat med stora problematt anordna hemspråksundervisningen på och i hemspråket. Lärare saknas liksomlokaler och läromedel. Det är alltså en mängd prakfiska problem som måste lösasför att vi skall kunna förverkliga de uppställda målen. Dessa är frågor somalla som arbetar med invandrarundervisning är medvetna om och som berördamyndigheter arbetar akfivt för att lösa. Jag menar t, ex, att det ärutomordenfiigt vikfigt att det utbildas fler hemspråkslärare och att det finnsbättre fortbildningsinsatser för den lärargruppen. Likaså är det viktigt attökade insatser görs för att fillförsäkra invandrarun-dervisningen läromedel.Det gäller produktionsstödet, och det gäller ochdess insatser för att hjälpa kommunerna att anskaffa läromedel. Jag hoppas attdet som har framförts i petita från kommer att beaktasi budgetpropositionen. Naturligtvis har vi alla tagit intryck av den forskningsom bedrivits kring hemspråksundervisningen liksom av vadinvandrarorganisationerna själva har anfört. Vårt synsätt på språkets betydelsehar förändrats - det vill jag gärna framhålla. Vi ser numera mycket merpositivt på enspråkiga klasser . Erfarenheten visar att det går attanordna undervisning på lågstadiet och mellanstadiet i enspråkiga klasser utanatt man för den skull tappar kontakten med övriga elever i skolan och isolerarsig, SÖ har i handlingsprogrammet visat att det är nästan 8 000 elever somunder 1978 fått sin undervisning i enspråkiga grupper. Men självfallet kan det inte bara vara fråga om att haundervisningen i enspråkiga klasser. Eftersom invandrarnas önskemål, förutsättningaroch behov skiftar så starkt lokalt, så måste man kunna arbeta med bådesammansatta klasser och vanliga klasser där eleverna går ifrån och fårhemspråksundervisning. Jag vill påpeka att det är en självklarhet att läroplanenskall fastställas centralt. Det gäller alla läroplaner, även den förhemspråksundervisning. Det är sant att ett av målen för den svenskainvandrarpolitiken är valfrihet. Med det menas att invandrarna själva skall harätten att välja i vilken grad de vill behålla och utveckla sin ursprungligakulturella och språkliga identitet. Detta har varit grunden till att vi iriksdagen har sagt att det skall vara ett obligatorium för kommunerna attanordna hemspråksundervisning när eleverna och deras föräldrar begär detta, menatt det inte bör vara obligatoriskt för eleven. Jag menar att det måste vara vikfigare att försökalösa de praktiska problem som står i vägen för att erbjuda alla deinvandrarelever som så önskar hemspråksundervisning. Det är alltså enutomordentligt vikfig uppgift att informationen till eleverna och derasföräldrar om hemspråkets betydelse och det positiva i att utvecklatvåspråkigheten blir bättre. Här hoppas jag att ökade åtgärder skall kunnavidtagas. På detta område har samhället och skolan tillsammans med invandrarorganisafioneroch invandrarbyråer mycket att göra. För invandrareleverna och derasföräldrar, för skolan och de svenska kamraterna måste man framhålla att det ärvikfigt att ordentligt ha befäst sitt hemspråk samt att det är positivt med enaktiv tvåspråkighet. Invandrarundervisning m. m. Invandrarundervisning m. m. I den successiva utvärdering av hemspråksreformen som ägerrum är det, menar jag, väsentligt att uppmärksamma de åtgärder som kan medverkatill att så många som möjligt av invandrarbarnen nyttiggör sig sin rätt tillhemspråksundervisning. 1 det sammanhanget måste man också övervägakonsekvenserna av frivillighet och obligatorium. Jag kan inte se att benämningen hemspråk eller modersmålkan höra till de verkligt stora frågorna. Det år att lura sig att tro attbenämningen i sig ger verksamheten status. Vi har dess värre väldigt många braexempel på det inom samhället. Benämningen hemspråk visar att det är ettlevande inslag i invandrarelevens hem det handlar om. AU gå tillbaka tillbenämningen modersmål skulle av det skälet inte vara särskilt bra. Eftersom dettogs upp i vpk:s motion vill jag säga att undervisningen i hemspråk självfalletockså skall behandla ursprungslandets historia och kultur i övrigt samt landetsnatur och allt som hör därtill. Jag vill i detta sammanhang göra en liten kommentar. Detvore kanske bra om skolorna lärde sig att utnyttja invandrareleverna och derasföräldrar som en tillgång i litet högre utsträckning än vad som sker . Manbör utnyttja de erfarenheter och den kultur som eleverna och deras föräldrarkan föra in i skolan för att berika undervisningen också för de svenska eleverna.Man markerar med detta inte bara att man respekterar invandrareleven och hanskultur utan också att man värderar den. På detta område tror jag att vi skullekunna göra mer. Det är, som det redan har sagts här, endast sedanhemspråksreformen genomfördes. Det är ändå en ganska . Vi bör avvaktaytterligare tid innan vi gör något större ingrepp när det gällerslatsbidragsfrågorna, även om jag är på det klara med att det säkert kanbehövas. Önskvärdheten av mera resurser kan väl alla instämma i,även om den frågan måste sättas in i ett litet större sammanhang. Utskottet haralltså nu inte tagit ställning fill frågan om förändrade statsbidrag utan menaratt den måste skjutas . En viktig fråga som uppmärksammats i vpk:s motion ärutbildningen av lärare i svenska som främmande språk. Utskottet hänvisar tillutredningen om svenska för invandrare, som också har att utreda frågor som rörtillgången på lärare. Det är enligt min mening bättre att dessa frågor hanteraspå det sätt som är naturligt, SÖ har tagit upp dem i sitt invandrarpolitiskahandlingsprogram och en utredning arbetar med dem. Det är bättre att frågornafår gå den vanliga vägen, från utredning och SÖ över till regering och riksdag,än att vi startar på nytt i , varpå ger uppdrag fillregeringen, regeringen till SÖ, SÖ går tillbaka till regeringen osv. Den vägsom utskottet har anbefallt är rakare. Med detta yrkar jag bifall till utskottets hemställan. ALEXANDERCHRISOPOULOS (vpk): I sitt avstyrkande använder sig utskottet avföljande argumentafion: "Valfrihetsmålet innebär valfrihet för medlemmarav språkliga minoriteter att själva välja i vilken grad de vill bibehålla och utvecklasin ursprungliga kulturella identitet, I anslutning till att dessa målfastställdes beslöt att hemspråksundervisningen skall vara frivilligför barnen." Den argumenteringen innehåller ett mycket viktigtmedgivande från utskottet, nämligen att bibehållandet och utvecklandet av denursprungliga kulturella identiteten är avhängigt av modersmålsundervisningensobligatoriska karaktär. Det är vi helt överens om. Modersmålsundervisningenför svenska barn i skolan är obligatorisk just för att barnen skall bibehållaoch utveckla sin kulturella identitet. I det fallet föreligger ingen valfrihetför de svenska föräldrarna, utan detta beslut fattas centralt från SÖ, Mantillmäter alltså behovet av att de svenska barnen skall bibehålla och utvecklasin kulturella identitet så stor betydelse att man anser att del inte skallfinnas någon valfrihet när det gäller modersmålsundervisningen. Det uppfattashelt enkelt som naturligt att modersmålsundervisningen skall vara obligatorisk. Däremot tillmäter man inle invandrarbarnens behov av attbibehålla och utveckla sin kulturella identitet samma betydelse. Här gör alltsåutskottet en skillnad mellan invandrarbarnens och de svenska barnens behov idetta hänseende. Man använder sig av ordet valfrihet på ett felaktigt sätt.Därigenom inskränker man valfriheten i stället för att utveckla den. Invandrarundervisning m. m. En skillnad mellaninvandrarna och den svenska befolkningen är ju alt de förra har flyttat hittill landet. Vi menar alt de själva skall få avgöra om de vill behålla sinkulturella identitet eller om de mera vill anpassa sig till det svenskasamhället och tona ner sin tidigare kulturella identitet. Det måste vara ettval som invandrarna själva får göra. ALEXANDERCHRISOPOULOS (vpk): Det är ett konstigt resonemang att tillmätaden svenska befolkningen en viss rättighet men inte tillmätainvandrarbefolkningen samma rättighet. Jag vill avsluta detta replikskifte genom alt läsa upp ettuttalande som gjordes av de sju största invandrarriksförbund som är verksamma iSverige: "Nedanstående sju riksförbund, assyriska, grekiska,italienska, jugoslaviska, finska, spanska och turkiska, har med oro följtutvecklingen av invandrarbarnens utbildningssituation i , Riksförbundenanser att de gällande lagarna om hemspråksträning och -undervisning inte ipraktiken på ett tillfredsställande sätt garanterar invandrarbarnens ostördaspråk- och identitetsulveckling och inte leder till aktiv tvåspråkighet. För att det uppsatta jämlikhetsrnålet skall uppnås villnämnda riksförbund framföra följande med anledning av invandrarbarnens aktuellautbildningssituation: Språket får inte vara ett hinder för att uppnå jämlikhetmellan invandrarbarn och svenska barn. Invandrarbarnen måste ha rätt attstudera på sitt eget Invandrarundervisning m. m. modersmål,E)e måste ha rätt att studera svenska och sitt eget modersmål. måste även i praktiken förverkliga sina officiellamålsättningar både när det gäller invandrarpolitik och allmän skolpolitik genomatt erkänna invandrarbarnens modersmål som ett jämnställt läroämne ochundervisningsspråk med de svenska barnens modersmål så att utgångspunkten ävenvid invandrarbarnens skolundervisning är barnens egna förutsättningar ochbehov." Också jag har tagit del av detta uttalande.Jag konstaterar att invandrarorganisationerna på två ställen talar om vadSverige "i praktiken" bör göra för att förverkliga de officiellamålsättningarna. Jag försökte också betona att det i stor utsträckning handlarom att lösa praktiska problem. Jag kan lova att vi skall göra allt vad vi kan idet avseendet. Överläggningen var härmed avslutad. Utskottets hemställan bifölls. Mom. 2 ock 3 Propositioner gavs på bifall till dels utskottetshemställan, dels motion 803 av m, fl, i motsvarande del, ochförklarades den förra propositionen vara med övervägande ja besvarad. SedanAlexander Chrisopoulos begärt votering upplästes och godkändes följandevoteringsproposition: Den som vill att kammaren bifaller utbildningsutskottetshemställan i betänkande10 mom, 2 och 3 röstar ja, den det ejvill röstar nej. Vinner nejhar kammaren bifalUt motionen 803 av m. fl, i Vid omröstning genom uppresningförklarades flertalet av kammarens ledamöter ha röstat för ja-propositionen. DåAlexander Chrisopoulos begärde rösträkning verkställdes votering medomröstningsapparat. Denna omröstning gav följande resultat: Ja - 304 Nej - 18 Kammaren biföll vad utskottet i dessa moment hemställt. Proposifioner gavs på bifall fill dels utskottetshemställan, dels mofion 803 av m, fl, i motsvarande del, ochförklarades den förra propositionen vara med övervägande ja besvarad. Sedan 56 Chrisopoulos begärt votering upplästes och godkändes följande voterings- den proposition: Ig Den somvill att kammaren bifaller utbildningsutskottets hemställan i betänkande10 mom, 7 röstar ja, den det ejvill röstar nej. Vinner nejhar kammaren bifallit mofion 803 av m, fl, i Invandrarundervisning m. m. Vid omröstning genom uppresningförklarades flertalet av kammarens ledamöter ha röstat för ja-propositionen. DåAlexander Chrisopoulos begärde rösträkning verkställdes votering medomröstningsapparat. Denna omröstning gav följande resultat: Ja - 303 Nej - 18 Propositioner gavs på bifall fill dels utskottetshemställan, dels utskottets hemställan med den ändring däri som föranleddes avbifall till motion 803 av m, fl, i motsvarande del, och förklaradesden förra proposifionen vara med övervägande ja besvarad. Sedan AlexanderChrisopoulos begärt votering upplästes och godkändes följandevoteringsproposition: Den som vill att kammaren bifaller utbildningsutskottetshemställan i betänkande10 mom, 8 röstar ja, den det ejvill röstar nej. Vinner nejhar kammaren bifallit utskottets hemställan med den ändring däri somföranleds av bifall till motion 803 av m, fl, i motsvarande Vid omröstning genom uppresningförklarades flertalet av kammarens ledamöter ha röstat för ja-propositionen. DåAlexander ChrisoDOulos begärde rösträkning verkställdes votering medomröstningsapparat. Denna omröstning gav följande resultat: Ja - 304 Nej - 18 Kammarenbiföll vad utskottet i dessa moment hemställt. Propositioner gavs på bifall fill dels utskottetshemställan, dels mofion 1363 av m, fl,, och förklarades den förrapropositionen vara med övervägande ja besvarad. Sedan votering upplästes och godkändes följande voteringsproposition: Nr 56 Den som vill att kammaren bifaller utbildningsutskottets hemställan i Tisdagenden betänkande 10 mom, 12 och 13 röstarja, 18december 1979 en det ej vill röstar nej. Vinner nej htrr kammaren bifallit motionen 1363 avInga Lantz m. fl. Freds- och kon fliktforskning '' omröstning genom uppresning förklaradesflertalet av kammarens ledamöter ha. röstat för ja-propositionen. Då begärde rösträkning verkställdes votering med omröstningsapparat. Denna omröstning gav följande resultat: Ja - 304 Nej - 18 Kammaren biföll vad utskottet i dessa moment hemställt. 1979/80:11 med anledning avmotioner om yrkesteknisk högskoleutbildning Utskottets hemställan bifölls. §14 Freds- och konfliktforskning Föredrogs utbildningsutskottets betänkande 1979/80:12 medanledning av motioner om freds- och konfliktforskning, (vpk): Fredsforskningen har alltför länge fått levapå undanlag i , som stora resurser har salts in för attutveckla exempelvis den militära forskningen sä är såväl de personella som deekonomiska resurser som tilldelas fredsforskningen mycket små. Dettarimmar enligt kommunisternas uppfattning illa med den traditionSverige har all slå vakt om när det gäller nedrustning och fredsarbete. Vi hardärför vid upprepade tillfällen, senast i vår motion 1075, krävt ökade anslagtill såväl grundforskning som tillämpad forskning inom detta område. tvingas vi konstatera att de grundkurser som erbjuds studerande i bl, a,är mycket efterfrågade men att det inte finns plats för dem som sökerutbildningen. Om pengar fanns, skulle kursutbudet både kunna utökas, breddasoch fördjupas. Därför krävs fler tjänster, bl, a, en professur. Utskottet förklarar i sitt utlåtande över vår motion attdet är angeläget att freds-och konfliklforskningen fåren tillfredsställandebasorganisalion, så att en fruktbar nriljö för denna typ av utvecklingsarbeteoch forskning kan skapas. Därför bör, säger utskottet, en plan utarbetas. uttalande är naturligtvis mycket positivt, och jag ser det som ettklart steg framåt förett från vårt håll drivet krav. tvingas jag emellertidkonstatera att det uppenbarligen kommer att ta tid innan dessa resurser ställstill fredsforskningens förfogande. Inför /81 kommer, om jaguppfattar utskottet rätt, inga ytterligare medel att ställas tillfredsforskningens förfogande och inga nya tjänster att inrättas, inte hellernågon professur. Om utskottet nu anser fredsforskningen så angelägen, borde detredan i dag kunna göra ett uttalande om att medel bör ställas tilluniversitetens förfogande för denna typ av forskning, alternativt att flertjänster skall inrättas. Jag vill fråga utskottets talesman: När kan vi vänta ossatt denna plan presenteras? Vilka är utsikterna att detta område redan nästabudgetår får mer pengar? Vackra ord är naturligtvis bra - och det finns iutskottsbetänkandet - men i detta fall krävs det också att orden snabbtomsätts i handling. Varken UHÄ eller utskottet kan ju vara omedvetet om behoveninom området och om hur oerhört eftersatt det varit .