prot · G30942 · 1979-12-31 00:00:00 — Menar , som ledamot avnaturvårdsverkets styrelse, au detta är tillfredsställande, atl man den vägenkan få svar pä frågan om det är möjligl atl åstadkomma en långtgåendeåtervinning? Jag tror definitivt inte del. PärGranstedt säger att det är fråga om en sopsortering enligt del system man sagtskall träda i kraft fr. o. m. , dvs. att kommunerna skall ta emol ochsortera sopor, papper och textilier i särskild ordning, och all aluminiumburkenskall ingå i den bilden. Men som vi vet och som framgick av mitt citat urtidningen harju kommunerna en mycket låg beredskap på del här området. Detskulle därför vara intressant atl höra uppfattning på dennapunkt i hans egenskap av ledamot i styrelsen för del naturvårdande organet idel här landet. Hur är beredskapen i kommunerna? Jordbruksministern kunde intege mig något svar på det. Om ledamoten av naturvårdsverkels styrelse PärGranstedt möjligen kan göra det, så är jag tacksam. Detärju så-Jag är tvungen att upprepa detta-alt man kommeratt startatillverkningen av dessa burkar 1981, alltså . Dä får vi ta alla dekonsekvenser som Jag har antytt här lidigare. Då slår vi där med alla deproblem som kan bli följden, inte minst för den kommun där fabriken ligger. Deanställda kommer där i en besvärlig situation, om mina dubier om möjligheternaatl återta burkar i tillfredsställande omfattning kommer att visa sig befogade,dvs. om man kommer under de som jordbruksministern har pekat pä. Jagär alldeles säker på atl man kommer att hamna under den nivån. Vad gör man då?Det är del som är det intressanta. Kan man kräva atl fabriken upphör medproduktionen? Kan man så att säga dra in möjligheten för fabriken att tillverkaden här burken? Det undrar jag, och för min del tror jag del inte. Därför menarjag - och Jag upprepar det som jag sagl tidigare - att det är olyckligt altförsöksverksamheten kommer in i ett så sent skede atl tillverkningen de factounder alla förhållanden kommer att starta, alllsä även om försöksverksamhetenger negativt resultat. Dessutom är försöksverksamheten som sagt alltförbegränsad. 0/77tillverkningen av öl- och läskburkar av aluminium 0/7?tillverkningen av öl- och läskburkar av aluminium Lät mig börja med all rälla på en punkt. Naturvårdsverketsstyrelse har inte en borgerlig majoritet. I den mån man skall äsättastyrelseledamöterna partibeteckningar, så är det en klar socialdemokratiskmajoritet. Men jag vill inte påstå atl det är den socialdemokratiskamajoriteten i naturvärdsverkets styrelse som är orsaken lill alt styrelsen intehar behandlat denna fråga. Det är snarare så au inte, såvittJag vet, har fält detta ärende på någol slags remiss. Del är alltså inte ettformellt ärende för styrelsen alt behandla. Däremot har tydligen haftunderhandskontakter med , men dem kan jag inte svara för. Detär självklart all vi från sida har anledning alt följa dettaärende, och jag delar i och för sig Hans Alséns uppfattning atl detta ärnågonting som vi bör diskutera i styrelsen. Men del är inte särskilt mycket somnaturvårdsverket som ämbetsverk i detta läge kan besluta om som kan påverkadenna hantering. Närdet gäller hanteringen gjorde sig skyldig lill ell litet felcitat.Han sade au jag ville avvakta om det kunde bli en tillfredsställandeåtervinning eller inte. Vad jag sade var dock att frågan om huruvida dessaburkar var acceptabla var beroende av om det kunde bli en tillfredsställandeåtervinning. Och hela mitt anförande i övrigt gick ul pä alt jag tolkar det somjordbruksministern har sagt som alt regeringen kommer au se till att det bliren tillfredsställande återvinning. Det ärju fullt möjligt atl se till att säblir fallet - del är ingen fysisk omöjlighet. Detfinns - om vi inte vill diskutera några andra - ett enkelt styrmedel, nämligenden pant som man åsätter burkarna, och på den punkten kan man använda skatten.Det är bara atl se till att dessa burkar blir så värdefulla atl de inte blirliggande i naturen. Var den gränsen går, hur hög pant som krävs för della ärnågonling som man måste pröva sig fram till. Men det går att göra burkarna tillriktiga dyrbarheter, som människor plockarupp så fort de får syn på dem, omnågon till äventyrs skulle slänga dem. Det är alltså bara fråga otn atl kommafram till exakl hur högt den pa.nten bör sättas. Och jag har uppfattal det såatl regeringen är beredd att sälla panten så högt all man når dennaåtervinningsgrad, om det visar sig vara den mest rikliga vägen. PLM får nu tahänsyn till att en sådan här utveckling kommer och bedöma om det då är lönt atlfortsätta detta aluminumburksprojekt eller inte. Överiäggningen var härmedavslutad. Jordbruksministern erhöll ordet föratt besvara () anmälda interpellalion,1979/80:55, och anförde: har frågat mig om jag avser alt vidla några åtgärder medanledning av de förslag som lagts fram av karaniänsutred-ningen eller på annatsätt bidra lill alt frågan om hällande av djurkarantän fär en slutlig lösning. Enviktig skyddsåtgärd vid import av djur är karaniänsförvaring, och i ell stortantal fall föreskrivs all djur skall förvaras i karantän . Det ärdärför viktigt atl vi i landet har en karantänsverksamhel med en ändamålsenliginriktning. Frågan har utretts inom karanlänsutredningen, som överlämnade eltbetänkande . Betänkandet har remissbehandlats. Frågan hardärefter ytterligare utretts inom . Efter denna beredninganserjag del vara möjligt alt la ställning i karantäns-frågan. Jag avser altåterkomma härtill i budgetpropositionen. Måndagen den 3 december1979 Jag lackar jordbruksministern för svarel på min interpellation. Svaretsäger ingenting om de åtgärder som jordbruksministern tänker föreslå ibudgelproposilionen, men Jag ulgår från all frågan fåren lösning som anknyterlill utredningens förslag. Frågans lösning brådskar, inte minst från ekonomisksynpunkt. Redanden hemställde hamnstyrelsen i hos regeringen omstatsbidrag för atl täcka underskottet i driften av karantäns-anstalten ikommunen. uttalade i sitt yttrande över framställningen atlbehov av att klarlägga de frågor som sammanhänger med ansvar för, omfallning avsamt lokalisering och finansiering av karantänsverksamhelen förelåg.Lantbruksstyrelsen, som också yttrade sig, betraktar situationen förkarantänsverksamhelen i landet som allvariig och risken för illegal införsel avhundar som överhängande. Man framhåller att ett ökat statligt engagemang ärmotiverat och tillstyrker i princip framslällningen om statsbidrag. Iskrivelse hemställde de tre kommunstyrelserna i ,och att staten tar över huvudmannaskapet förkarantänsverksamhelen, med motivering alt karantänsverksamhelen måste ses somett riksintresse och atl risken för smuggling av djur gör att det inte bedömsmöjligl att höja avgifterna till den nivå som ger full kostnadstäckning. För år1976 beräknades den gemensamma förlusten överskrida , och ärden betydligt större. Medutgångspunkt i dessa framställningar tillsatte regeringen en utredning i juni1976 ledd av riksdagsman i . Utredningen var färdigmed silt betänkande . I detta betänkande fastslås behovet av enfortsatt väl fungerande karantänsverksamhet i landet och att staten övertarhuvudmannaskapet för verksamheten. I sitt remissvar har 0/77målsättningarna .för den industriella utvecklingen I Norrbollen ansettatt den framtida karantänsverksamhelen fåren fullt godtagbar lösning omutredningens förslag genomförs. Karantänsverksamheten aren verksamhet i kris. Men det är inte fråga omnågon brandkårsutryckning . Krisen har varil akut ellerlängre. Frågan har noga utretts och borde därför vara klar för avgörande ilinje med de förslag som utredningen har kommit fram fill. Överiäggningenvar härmed avslutad. § 10 Ommålsättningarna för den industriella utvecklingen i IndustriministernNILS ÅSLING erhöll ordet för atl besvara (vpk) den 9 novemberanmälda interpellation, 1979/80:56, och anförde: har frågat mig om man på industridepartementet inseralt enskilda beslut i , rörande delar av näringsliv, kankomma att utnyltjas i en strategi som motverkar allmänt uttalade målsättningarom en industriell ulveckling i länet. Målsättningenförden industriella utvecklingen i har lagls fastgenometlbeslutavriksdagenvårenl979(prop. 1978/79:127, AU 1978/79:33, rskr1978/79:320). Beslulet bygger på underlag som har utarbetats i länet inomlänsplaneringen och av Norrbottendelegaiionen och är alltså väl förankrat ilänet. Riksdagensbeslul innebar bl. a. atl en rad ålgärder skulle vidlas för att främjasysselsällningen i . Dessa åtgärder följer en strategi med treväsentliga inslag. En första handlingslinje är att stärka basnäringarna iNorrbotten så att de även kan svara för en betydande del avsysselsättningen i . Jag tänker här bl. a. pä de mycket betydandekapitaltillskotten lill de statliga företagen i och upprustningen avmalmbanan. En andra handlingslinje syftar lill all med utnyttjande avNorrbottens egna förutsättningar när det gäller tekniskt utvecklingsarbete,utbildad arbetskraft m. m. utveckla nya industriförelag i länet. Här kan särskiltnämnas medel för utvecklingsarbete vid högskolan i , kapitaltillskottlill Regioninvest i , bildandet av den regionala utvecklingsfonden,vilket innebar en resursförstärkning, samt utbyggnad av den regionalpoliiiskamedelsarsenalen. De senare åtgärderna är också väsentliga när det gäller dentredje handlingslinjen, som syftar till att förmå större företag i södraSverige alt etablera verksamhet i . Här har vi dessutom inlett eltsärskilt samarbete med . Blandövriga åtgärder som beslutade om för att främja sysselsättningen iNorrbotten kan nämnas insatser av skilda slag som har indirekt betydelse förindustrins utveckling. Exempel på sådana insatser är lidigareläggning avutbyggnaden av ett nytt stationsområde pä . Samtidigtvill Jag emellertid medge atl del ofta är ett problem i regionalpolitiken attbeslut inom skilda samhällssektorer inte alltid stämmer med de regionalpolitiskasträvandena. Vi harju därför förstärktsamordningsinsatserna inom regionalpolitiken. har på länsnivånen viktig uppgift atl inom ramen för sina befogenheter ingripa när beslut inomnågon sektor strider mot de regionalpoliiiska mål som har satts upp. Räckerinte befogenheterna brukar man informera regeringen. Inom industridepartementethar byggts upp resurser för all regeringen på central nivå skall kunna göra deavvägningar som de regionalpolitiska intentionerna för skilda län kräver. Jaghar inte fåll någon information genom dessa kanalerom alt beslut som riksdagenhar fattat rörande näringsliv skulle strida mot den målsättning förindustriutvecklingen i länet som har beslutat om. 0/77målsättningarna för den industriella utvecklingen i (vpk): Jag lackarindustriministern för svaret. Mininterpellation har den här gängen främst föranletls av konstaterandet atl denregionalpolitik som bedrivits - och som i något avseende utvidgadessä sent som - inte väger upp den negativa utvecklingen i Norrbotten.Det är mot den bakgrunden nödvändigt, anserjag, att rikta in deballen på vissastrategiska frågor. Del är inte längre möjligt att undgå frågan om vilka besluti samhället det är som är avgörande och som styr utvecklingen. Vi har frånvpk:s sida på olika sätt försökt la upp den här debatten. a. gjorde vi deti vår moiion 657 till propositionen 1978/79:123 om industripolitiken. FörNorrbottens del är del påfallande alt olika beslul har fltt följder somnegativt påverkat den allmänna målsättningen för länets utveckling. Eftersomstaten är den största och avgörande ägaren lill de produktiva resurserna ilänet är det också ett ansvar för statsmakterna - regering och riksdag - attallvariigt begrunda dessa förhållanden. När industriministern nu medger att detofta är ett problem i regionalpolilliken att beslut inom skilda samhällssektorerinte alltid stämmer med de regionalpolitiska strävandena, så noterar jagnaturiiglvis det som posiiivt. Au man är klar över att problemen finns ärju enförutsättning för atl man också gör något ät dem. Men jag förvånas något överatt departementet inte skulle ha informerats om hur olika beslut faktisktkommit att stå i strid med målsättningen för industripolitiken i länet. Om detberor på alt man på vederbörande myndighet inte ser det som inträffat somsådana problem som industriminisiern avser, så är del oroande. I Norrbottenanser människorna definitivt all del påtalade sambandet finns. Jag skall här latillfället i akt atl nämna ett antal sådana fall utöver dem som jag har angetti min interpellalion - och även la upp dem något mera konkret. Föratt börja med NJA så är det nödvändigi att gå tillbaka till vad som hänt sedan1976. Beslutet om alt integenomföra 80-projektel är väl bekant. Sedanhar vi upplevt sammanslagningen till , med den s. k. minoritetsklausulenoch vad den inneburil för NJA. 7 protokoll 1979/80:41-43 ömmålsättningar na.för den industriella utvecklingen i Därefterkan nämnas slrukturulredningen - vid vars tillkomst de fackligaorganisationerna i norr drog det kortaste strået. Genomförandetav strukturplanen har för NJA:s del medfört all företagsledningenflyttats till , datacentralen har flyttats till ,forsknings- och utvecklingsavdelningen har flyttats till ,sinterverkel, kokillgjuteriet, bandvalsverkel, götverkel och finvalsverket harlagts ned, armeringsverkstaden har avvecklats, och finns tecken som tyder päatl även Plannja är i farozonen. Medandra ord: all vidareförädling av råstål har flyttats från . Det har sketlhell i enlighet med slruklurplanen, men det kan knappast vara i enlighet med enmålsättning för industriell ulveckling av länet. I det här sammanhanget vara värt att upprepa en framförd uppgift, nämligenall importen av handelsstål uppgår till hela 57 96 av det totala svenskabehovet. FörNJA:s del kan också sägas att interna ulredningar inom förelagel har kommitfram till all det finns behov av att bygga ett förpar i valsverket för atleffekiivisera delta valsverk. Det finns medel, men ledningen vägrar alt göraden nödvändiga investeringen. Borde inte de organ inom departementet somindustriministern nämner i sitt svar ocksä påtala sådana stora missgrepp? Såmalmbanan och malmhamn. Här fattade ett beslut all anslå 250milj. till upprustning, trots att del verkliga behovet rörde sig om 500milj. Man överiäi också åt fackmyndigheter att avgöra hur de otillräckligamedlen skulle användas och kom därigenom ifrån det politiska ansvaret. Vpkarbetade i den här frågan för att få till stånd en upprustning även av delsödra omloppet. En sådan inriktning har betydelse för verksamheten vid Luleåhamn, ja, man skulle kunna säga atl hamns framtid som exporthamn hängerpå frågan om södra omlopp. Det har ocksä betydelse när det gällerunderlag för isbrylarservicen i , och det är inte heller svårt attse sambandet med verksamheten vid och i . Idet härsammanhanget kan nämnas all har högre malmavgifter än hamnen iNarvik. Varför får del tillståndet fortsätta? Efterriksdagens beslul om upprustning av har det dessutom inträffat attledande personer-såväl inom som på del politiska fältet-bar kommit framtill att det borde gå att göra direktreduceral stål av kulsinter från Kimna ochnorsk Nordsjögas. Var då, frågar man sig. Tänker man på den norskaAtlantkusten? Den konkreta frågan undviker industriministern att gå in på isitt svar. Är det därför att industriminisiern inte känner till de här idéerna?Om inte, varför tar industriministern inte upp denna tanke? Detta är ett annal påtagligt exempel på det som min interpellaliongäller. Vi vet att SJ tar ut höga taxor för transporterna av malm mellanMalmberget och . Däremot dumpas priserna på frakter av stålämnen mellanLuleå och , vilket naturligtvis också hotar exporthamnen i . Boardfabrikeni har säkert vid det här laget blivit ett välbekant begrepp förindustriminisiern, inte minst på grund av den aktivitet som har utvecklatsbland hans egna partivänner i denna fråga. Verksamheten går bra. man hinner inte mer änproducera, innan man också får leverera sina produkter. Företagel är alltsålönsamt, även enligt snäva bedömningar, man har god avsättning, men likvälhotas fortfarande företaget av nedläggning. Jordartsmelallernai Kiruna-apatiten finns det nu idéer om att exportera till Norsk Hydro istället för att ta till vara på orten och därmed skapa arbetstillfällen i ettsamhälle som ropar efter sådana, inte minst för alt slippa all återigen se sinungdom som en exportvara jämförbar med malmen. Detpågår också försök alt med motutredningar, fyllda av felaktigheter, motarbetatillverkning av NPK-gödselmedel. Industriministern erinrar sig kanske entidigare interpellationsdebatt mellan oss, då industriministern sade sig se enhel del positivt i en sådan tillverkning. tycks det ändå inte gå så som enstark opinion vill. talar i stället om att tillverka handelsgödsel av denklorhalliga apatiten i . Kiruna-apatiten ärju av uniktgod kvalilel. Den är klorfaltig och innehåller inte det skadliga ämnet kadmium. Skogenär ett annat område där åtskilligt kunde göras. Här hittar jag kanske inte sålätt påtagliga exempel på beslut som motverkar en positiv utveckling. Här ärdet snarare fråga om atl det går alltför långsamt med projekt som det bordevara vettigt att satsa på. Men även sådant strider ju mot vad man säger sigvilja när det gäller utveckling. Detfinns torv i . Dessa tillgångar måste änlligenbörja ses över, inte minst med tanke på energin - om detta antar jag atl NilsÅsling ochjag är överens - men också för att ge ytteriigare möjligheter förinlandsbanans utveckling. Del kunde faktiskt betyda en ordentlig skjuts förinlandsbanan. Utredningar om vad som skall göras med spillet i skogsbmket visarockså att del finns möjlighet att skapa åtskilliga arbetstillfällen där. Ytterligareell exempel på att del finns näraliggande och inte särskilt krävande uppgifterför att på allvar hjälpa upp situation är bristerna när det gällerutmstningen i basnäringar. Det är ett faktum alt om dessa verkligenskall ges möjlighet att överleva- och därmed också ges möjlighet attöverieva - behövs en modernisering av utrustningen vid företagen. Så finns dett. ex., enligt uppgift, vid NJA en masugn - den s. k. -som kokade granatstål till krigsmaskineri . Detta idet tekniskt utvecklade ! Jag har velat ta fram dessa konkreta exempel för att belysa anledningentill min interpellation. Jag är medveten om att det kan tyckas vara detaljeroch jag begär inte att industriministern skall känna till dem så noga, men detär ofta just dem som människor kommer i direkt kontakt med, och del ärjustsädana fall som flr många att fundera över varför sådant kan ske, när det ändåalltid sägs att man på politiskt håll verkligen arbetar med bästaför ögonen - eller som det formulerades redan i ett betänkande 1949: "Dennorriändska arbetskraften bör inom den egna landsdelen finnaförsörjningsmöjligheter, likvärdiga med dem som erbjuds i andra landsdelar. Ommålsättningarna för den industriella utvecklingen i 0/77 målsättningarna.för den industriella utvecklingen iNorrbotten och bör sålunda ickebehöva utfiytta för alt få sin arbetskraft utnyttjad till produktivtarbete." Deav industriministern åberopade möjligheterna att komma till rätta med problemav det slag som jag har redovisat behöver uppenbarligen antingen förstärkaseller kanske bara utnyttjas. Jag kan inte se att så sker i tillräcklig grad nu.I så fall skulle vi kanske inte behöva diskuiera i termer som: står Norrbottenåter inför en utflyitningsperiod. Då skulle vi med fog kunna tala om en samladregionalpolitik - inte bara diskutera luftiga s. k. paket, vilkas innehållomintetgörs av handlandet på annal håll. Politik ärju att vilja, men det räckerinte au med fina målsättningar vilja något, när det faktiska handlandet påolika håll tillåts sälta käppar i hjulet. Besluti har avgörande betydelse för framtid, och denna framtidavgörs av hur man bland dem som fattar de politiska besluten uppfattar dennautveckling. Jagvill, som jag sade från början, gärna positivt tolka det svar somindustriministern har gett, men jag skulle nog känna mig betydligt tryggare, omindustriministern också ville medge att de organ och de möjligheter som finnsför all beakta de här problemen också verkligen skall sättas i funktion. har i sin interpellation tagit upp den allvariigasituationen belräffande och målsättningarna för den industriellautvecklingen. Jag vill därför använda tillfället för att lägga fram någrasynpunkter på en del detaljer i den här väsentliga frågan. Viär väl överens om alt det mest bekymmersamma är den låga förädlingsgraden hosvåra produkter och sysselsättningens koncentration till ett fåtal stora ochkonjunkturkänsliga enheter, de flesta statliga. Densocialdemokratiska regeringen och de i väl etableradeindustrierna har genom initiativlöshet på ell förunderligt sätt förhindrat ennormal utveckling av näringslivet i . Under ett par årtionden medgoda vinster frän såväl malm som trä löste man frågan om sysselsättning medtillfälliga beredskapsarbeten i stället för atl skapa permanenta arbeten ochbedriva en aktiv näringspolitik som var anpassad till våra förhållanden. SomEivor säkert väl känner lill har under den senasle liden elt antalsmärre företag kommit i gång och en del andra är på väg. Men vi har tyvärr ettpar årtiondens industriell eftersläpning atl dras med. För min egen del hållerjag för sannolikt atl mycket kunde ha varil bättre , om de statligaförelagens ledningar haft sitt säte i . Den som bor bland dem som ärberoende av företagens utveckling har i regel större förståelse för de önskemåloch krav som ställs när man känner med bygden, den landsända man bor i. Därförboren aktiv satsning göras på att i så stor utsträckning som möjligl de somleder verksamheten i företagen också bor där verksamheten bedrivs. Vad manannars har all anledning att kräva är atl åtminstone de statliga företagenvisar eil aktivare intresse för Norrbottensindustrins ulveckling -vidareutvecklingen och differentieringen. i Norrbollen stod ell par underiiga saker att läsa.Del stod att regeringen förhalat frågan om Karisborgs utbyggnad ochkulsintertillverkningen i malmfälten. Men faktum ärju au det är de statligaföretagens ledning som försenat båda dessa viktiga initiativ - underiigt nog. NärEivor tar upp frågan om den statliga sjöfarten kan jag inte undgå altnämna den nonchalans med vilken det statliga verket behandlade förnuftiga ochväl underbyggda förslag som representanter för sjöfart och lolspersonalutarbetat. Lägg så till den fraktpolitik som SJ tidigare bedrivit gentemotLKAB, och bilden framträder. På grund av den bristande samordning och samsynsom kan konstateras inom de statliga sektorerna beträffande har åtskilligafrågor fått en mindre gynnsam lösning än vad de annars kunde ha fått. Jaghar lagt märke lill - och del med tillfredsställelse - att delfinns tendenser till en bättre samordning mellan exempelvis kommunikationeroch näringsliv. Jag skulle vilja fråga industriministern om det jusl nu finnseller planeras ytterligare samarbete mellan berörda departement för au degemensamt skall kunna bidra lill all lösa de svåra problemen om Ulveckling avnäringslivet i . Ochsä en liten detaljfråga i denna större samordningsfråga: Finns det några planerpä att utveckla möjligheten för sjötransport pä ett bällre sätt lill och frånKarlsborg? Även den lilla frågan bör enligt mitt förmenande finnas med imålsättningen för utvecklingen av Norrbollens näringsliv. 0//7målsättningarna, för den industriella utvecklingen i Jag skulle vilja kommentera de två inläggen av och . Försl dock några mera principiella synpunkter. Jagkan ge rätt i all regionalpolitiken under den industriellalågkonjunktur vi har upplevt under 1970-lalel inte har förmått kompensera dennegativa ulveckling som drabbat bl. a. - och kanske drabbat detlänet med speciell styrka, eftersom det är så beroende av råvarubaseradeindustrier. Dennya regionalpolitik som har beslulat om har inneburit vissaförbättringar i det avseendet. I departementet fortgår emellertid arbetet medalt ytterligare reformera regionalpolitiken, se över dess sätt atl fungera ochgöra den till ett än mer verksamt instrument.