prot · G30952 · 1979-12-31 00:00:00 — Det dröjde ända 585 innan kvinnan accepterades somen del av det mänskliga släktet. Enligt medeltidens syn var kvinnan analogt med sinofullkomlighet oren och syndig. Denna teori kulminerade i de ohyggligahäxprocesserna, som antas ha kostat miljoner kvinnor livet. Så sent som inpräntar en svensklärobok; "En kvinnas urrdergivenhet skall vara så på djupet, att självahennes vilja skall vara hennes man underlägsen." Som en konsekvens av samhällets syn på kvinnan som mindrevärd, ständigt beroende av och underordnad mannens överhöghet, har honutestängts från all undervisning som haft annat syfte än att uppfostra hennetill god maka, mor och tjänarinna. fick flickor rätt att som privatister avläggastudentexamen, men först fick de tillträde till de statliga läroverkenpå samma villkor som pojkar - de kommunala läroverken kom först . Ekonomiskt var kvinnan som vi vet underställd mannen ochavstängd från alla möjligheter att försörja sig genom eget arbete. Den ogiftakvinnan blev myndig , och det gällde i den första omgången kvinnor somuppnått . Den gifta kvinnan fick vänta till 1921. Först imitten av tilläts kvinnor arbeta inom vissa delar av Jämställdhet mellan kvinnor och män i arbetslivet, m. m. handeln,till att börja med dock på sådana villkor att det i praktiken var omöjligt fördåtidens kvinnor att uppfylla dem. Ratt till statlig tjänst på samma villkorsom männen fick de inte förrän behörighetslagen trädde i kraft . Först med industrialismens genombrott fick kvinnan enplats i arbetslivet, ingalunda av rättviseskäl utan därför att honrepresenterade ett nödvändigt tillskott av billig arbetskraft. Kvinnans lön varlänge ungefär hälften av mannens. Det är mot denna bakgrund vi måste se kvinnans situation . Vare sig vi är kvinnor eller män präglas våra attityder av det historiskaarv vi har burit med oss från generation till generation. Det finns inga formella hinder för kvinnan iSverige, men de praktiska hindren finns där, liksom de negativa attityderna. Vivet att kvinnor fortfarande söker sig till och uppmuntras att söka sig tilltraditionellt kvinnliga utbildningsvägar. Vi vet också att dessa leder till ettbegränsat antal yrken med låg lön och låg status. Trots att likalönsprincipen länge har varit stadfäst ochav många betraktas som helt genomförd, ligger kvinnors löner lägst påinkomstskalan. Mannens värderingar har påverkat kvinnans villkor. Inomindustrin värderas manlig styrka och tekniska färdigheter högre än arbeten sornkräver fingerfärdighet och är förenade med stress och monotoni, egenskaper sompräglar de arbetsuppgifter som i stor utsträckning fullgörs av kvinnor. På tjänsternannasektorn återfinns kvinnorna ocksåhuvudsakligen inom ett begränsat antal arbetsområden som givetvis ligger lågtpå löneskalan. Inte nog därmed - högutbildade kvinnor på högre befattningar harlägre lön än sina manliga kolleger med samma förutsättningar. Kvinnan kommersällan i fråga vid befordringar. Kvinnor får också i mindre utsträckning än män tillfälleatt delta i internutbildningen på arbetsplatserna. Den diskriminering kvinnor utsätts för är mängagånger omedveten; den är betingad av nedärvda attityder. Det är för attmotverka sådana attityder som det behövs en lagstiftning. Men en lag är i siginte tillräcklig, såsom påpekats tidigare i debatten. Den måste också gepraktiska resultat. Lagen om jämställdhet mellan män och kvinnor i arbetslivetstipulerar lika behandling vid likvärdiga sakliga förutsättningar. Historienvisar dock att kvinnors kunskaper, erfarenheter och förutsättningar aldrigtillerkänts samma värde sorn männens. Skall lagen få någon verkligt avgörandebetydelse, måste vi därför få till stånd en annan värdering av kvinnors arbeteoch meriter. De fackliga organisationerna har ägnat kvinnofrågornaavsevärt intresse, men inte heller de har helt lyckats skaka av sig de negativaattityderna. De har inte heller haft inflytande på alla arbetsplatser. Det lagförslag som presenteras ger möjlighetertill aktiva åtgärder för att skapa en arbetsmarknad där män och kvinnor på likavillkor och med ömsesidig respekt för varandra gemensamt formar framtidens Jag ber att fä yrka bifall till utskottetshemställan. Frågan om jämställdhet mellan kvinnor och mänutgör en av de mest omdebatterade frågorna . Den utgör kanskeockså en av de mest centrala frågorna, eftersom jämställdhetsfrågorna harbetydelse på alla olika områden i livet, i hem och samhälle. Flera väsentligaåtgärder har också vidtagits på olika områden för att skapa jämställdhet mellankvinnor och män. I detta arbete har jämställdhetskommittén varit pådrivande. Avgörande för jämställdhetsarbetet är, som vi ser det, attarbetet måste bedrivas på många olika områden och med hjälp av olika slagsåtgärder. Vi måste planera samhället så att kvinnor och män kan kombineraförvärvs- och samhällsarbete rned hem och barn. Ett decentraliserat samhälleger förutsättningar för närhet mellan bostad, arbete och service. Bostadsområdenamåste planeras mer med tanke på barns behov och underlätta gemenskap ochsamarbete. Vi måste underlätta för kvinnor och män att arbeta på olika arbetsplatseroch med olika arbetsuppgifter. Fackligt arbete för jämställdhet måsteintensifieras. Vi måste ge föräldrar mer tid för barnen och möjlighet attdela på ansvaret för dem. Förlängd föräldraledighet och rätt för småbarnsföräldrar är exempel på åtgärder sorn arbetat föroch som genomförts. Vi måste tillgodose behovet av olika former avsamhällelig barnomsorg, sä att föräldrar med valfrihet och trygghet kan ge sinabarn en utvecklande uppväxt. Vi måste ändra villkoren för politiskt ochfackligt arbete, så att både kvinnor och män kan delta. Med reformer, lagar och politiskt arbete pä alla nivåermåste vi undanröja de hinder som fortfarande finns för att människor skallkunna leva jämställt. Dessutom gäller frågan om jämställdhet mellan kvinnor ochmän att ändra attityder och att arbeta bort gamla fördomar om könsroller.Attityder och fördomar utgör, tror jag, ett par av de svåraste hindren ijämställdhetsarbetet. Målet för jämställdhetsarbetet är, som vi i centerpartietser det, att uppnå ett samhälle där kvinnor och män har samma möjligheter attpåverka samhällsutvecklingen, samma möjligheter och villkor i arbetslivet ochsamma skyldigheter och ansvar för barnens omvårdnad. I det utskottsbetänkande som vi har att ta ställningtill behandlas proposifionen 1979/80:56 med förslag fill lag om jämställdhetmellan kvinnor och män i arbetslivet. Arbetslivet är ett av de områden där detär av största vikt att jämställdhetsarbetet bedrivs med kraft ochmålmedvetenhet. För att reella förändringar skall kunna uppnås krävs dock ävensamordnade åtgärder inom den ekonomiska politiken och näringspolitiken, inomarbetsmarknads-och regionalpolitiken. För att arbetet för jämställdhet inomarbetslivet skall få ett konkret innehåll är det nödvändigt med enlagstiftning. Men då är det av största vikt att lagstiftningen utformas så att det inte är endast Jämställdhet mellan kvinnor och män i arbetslivet, m. m. Jämställdhetmellan kvinnor och män i arbetslivet, m. m. diskriminerirrgsförbudetsom gäller, utan att dessa regler kombineras med positiva och aktiva åtgärderför jämställdheten. Vi anser att det förslag till lagstiftning som nuföreläggs , om aktivt jämställdhetsarbete på arbetsplatserna ochinrättande av en jämställdhetsombudsman och en jämställdhetsnämnd somsärskilda organ med uppgift att jämte arbetsmarknadens parter övervaka ochpositivt stödja jämställdhetsarbetet, utgör en viktig grund för det fortsattaarbetet. Att en lagstiftning på detta område är nödvändig visarinte minst den undersökning som utförts av ,forsknirrgspsykolog på arbetarskyddsstyrelsen. Rapporten heterJämställdhetsansatser i företag. En studie av förutsättningar till ökadjämställdhet mellan män och kvinnor genom personalpolitik och personalarbete. Undersökningen visar att förhoppningarna tyvärr inteinfrias när de centrala avtalen orn jämställdhet mellan män och kvinnor når uti verkliga livet på arbetsplatserna. /estlander har studerat åtta företag. a.intervjuade hon 39 nyckelpersoner, folk - oftast på personalavdelningarna -vilkas insatser och intresse är särskilt viktiga för jämställdhetsarbetet. Baraen tredjedel av dessa nyckelpersoner kände till avtalen. Av de 39nyckelpersonerna ville 29 ha ökad jämställdhet - men bara 17 av dessa ansåg kunde göra något inom det egna företaget. Jag har svårt att förstå att man från socialdemokratisksida framhärdar i sin uppfattning att frågan om jämställdhet mellan kvinnor ochmän enbart kan lösas genom kollektivavtal mellan arbetsmarknadens parter. Lagstiftningen är f. ö. dispositiv. Lagreglerna kan alltsåersättas av kollektivavtal pä förbundsnivå och innebär därigenom inget intrångpå möjligheterna för arbetsmarknadens parter att träffa kollektivavtal omjämställdhet mellan kvinnor och män. Lagstiftningen kommer att få den största betydelsen när detgäller att påverka den del av arbetsmarknaden som står utanför denkollektivavtalsreglerade sektorn och som omfattar hundratusentalsarbetstagare. Med utgångspunkt i dessa synpunkter anser vifrän att en lagstiftning om jämställdhet mellan kvinnor och män årväsentlig, och jag yrkar härmed bifall till arbetsmarknadsutskottets betänkandenr 10. I detta anförande instämde , , , , , ,, , och (samtliga c). MARGARETHAAF (): inledde med att påpeka attdenna debatt fick föras av kvinnor. Låt mig då uttrycka min glädje över att detär så många män hår i kammaren sorn följer debatten. var vård för ettseminarium om jämställdhet på arbetsmarknaden. De fakta som där framkom varinte uppmuntrande. FN-statistik visar att inte har någon tätpositionnär det gällerkvinnornas spridning i olika yrkesgrupper. Linjevalet i den svenska skolan ärfortfarande mycket könsbundet. Av pojkarna börjar på tekniska ochnaturvetenskapliga linjer. På den sociala servicelinjen är det över 90 %flickor. På linjen för drift och underhåll av industrin är pojkar. Skillnaderna i val av utbildning får direkta konsekvenserpå arbetsmarknaden. De unga flickorna, liksom kvinnorna generellt, har ensvagare ställning på arbetsmarknaden än män. Som särskilt oroande betecknadeBertil det faktum att vi har en stark ökning av deltidsarbetet blandde unga flickorna. De unga män som jobbar deltid studerar ochförkovrar sig därmed. Det gör inte de unga kvinnorna i samma utsträckning. Enligt möter flickorna och kvinnornamotstånd hos arbetsgivarna när de söker anställning. Men också facket - jagupprepar detta: också facket - tycks ha glömt att man avvisade lagstiftningenför att man menade att parterna själva skulle kunna klara jämställdheten. Detgår väldigt trögt. Ett ytterligare konstaterande som gjordes pä konferensenär att skillnaden mellan unga mäns och äldre mäns arbetsmarknad är stor, medanskillnaden är liten mellan itnga kvinnors och äldre kvinnors arbetsmarknad. Deunga kvinnorna går inte vidare i nya anställningar och nya positioner iarbetslivet på det sätt som de unga männen gör. Vi tror i att vi ligger längre framnär det gäller jämställdhet än andra länder. Internationell statistik jävardetta påstående. Faktiskt år det i stället så att kvinnornas utträde påarbetsmarknaden i inte gett kvinnorna samma skjuts in på olikayrkesområden som i andra länder. Jag tror inte att ett jämställdhetsombud kan rätta tillallt det här i ett slag. Men jag tror att en ombudsman kan spela en pådrivandeoch opinionsbildande roll som är helt nödvändig om jämställdhetsarbetet skalldrivas vidare med tillräcklig kraft. : Vi moderater ser jamställdhetsarbetet som enväg att öka valfriheten för kvinnor och män. Jämställdheten skall syfta tillatt nröjliggöra för människor att söka livsuppgifter som passar den personligaläggningen i stället för att vid val av livsväg låta traditionella och kanskeförlegade rollmönster vara utslagsgivande. Jämställdhet mellan kvinnor och män i arbetslivet, m. m. I detta anförande, under vilket talmannen övertog ledningenav kammarens förhandlingar, instämde i , ,, , , , , och (samtliga m). KARINAHRLAND (fp); Jämställdhet är ett honnörsord, i varje fallför de flesta av oss - och det borde vara det för oss alla. Det finns ett tystmotstånd hos många, det vet vi, men nästan ingen talar öppet emot. Men alltförofta stannar det vid Jämställdhetmellan kvinnor och män i arbetslivet, m. m. att det ärett honnörsord. Man säger ja till en princip, men är inte beredd att görasärskilt mycket för att genomföra den. Man skyller dä på att vi först måsteändra människornas attityder. Innan vi får attitydförändringar når vi intejämställdhet, heter det. Men det, herr talman, är bara halva sanningen-om ensdet - för attityder ändrar vi inte enbart genom att prata om dem, Ifolkpartiets järnställdhetsprogram heter det bl. "Arbetet för att nå jämställdhet mellan könen kan skepå flera sätt. 1 huvudsak måste det ske med två metoder. Det kan ske medopinionsarbete för att förändra människors attityder så att de självmant sertill att sanrhället blir jämlikare mellan män och kvinnor. Det kan också skemed reformer och lagförslag ~. ------ Attitydförändringengår långsamt och omfattar till en början bara minoriteter.Även om en majoritet accepterar en verklig jämställdhet i praktiken så kantrots det styrande grupper leva kvar i förlegade attityder och fördomar. Däsker ingen förändring förrän pä mycket lång sikt. Ja till attitydförändringar, men nej till reformer är alltsåden ljummes väg." Hela sanningen i denna fråga är alltså att vi bidrar tillattitydförändringar genom att genomföra reformer. Det är därför folkpartietarbetar-och länge har arbetat - för en lag som skall motverkakönsdiskrimineringen på arbetsmarknaden och främja jämställdheten. Tack varedet arbetet antog en lag som förbjuder könsdiskriminering -och det är bra. Men det räcker' inte rned enbart förbud. Det krävs också aktivaoch positiva åtgärder. Det beslut som nu skall fatta i enlighet medarbetsmarknadsutskottets förslag är ett steg på vägen till ett mänskligaresamhälle, ett samhälle där kvinnor och män i större utsträckning än i dagarbetar med varandra, inte mot varandra. Dessutom, herr talman, vill jag göragällande att vi skulle vinna mer än så, och det gäller både kvinnor, män ochsamhälle. Rent nationalekonomiskt pågår det ett slöseri här i landet genom attarbetsgivarna på grund av fördomar ofta ser mer till kön än till person när desöker arbetskraft och inte tänker på det andra könet på arbetsplatserna när manorganiserar dem. Om man verkligen sökte efter den mest lämpade för varje jobbskulle könsfördelningen på arbetsrnarknaden säkert vara annorlunda än den år . Då skulle arbetsplatserna bli mjukare och mänskligare, och förhoppningsvisskulle det ofta bli bättre resultat i arbetet. 1framtiden kan det bli så med lagens hjälp. När jag pläderade förfolkpartiregeringens förslag slutade jag med att citera liberalen KerstinHesselgren när hon talade för den s. k. behörighetslagen. Låt mig den härgången sluta med att citera en annan liberal-och det gällde sammalagförslag-som talade i andra kammaren. Det var , och hon sadedä: "Då man nu återigen står inför en debatt om dennafråga, stannar man ovillkorligen vid, att svårigheten icke ligger i att kunnaanföra så talande skäl som möjligt eller att bevisa, hur gång efter annanliknande motskäl bringats ur världen av erfarenheten och verkligheten.Svårigheten ligger här som alltid ien brytning mellan tvenne riktningar: mellan den som håller fast vid det somvarit och den som vill arbeta för en ny åskådning." I detta anförande instämde BonnieBernström, , , , , , , , , , och (samtliga fp). () replik: beskrev hur mycket bättresamhället skulle bli om vi hade en jämnare fördelning mellan män och kvinnor päolika arbetsplatser. Låt mig säga att jag till fullo instämmer i det. Jag trorockså, precis som , att det är ett nationalekonomiskt slöseri attvi inte utnyttjar måns och kvinnors vilja till arbete på ett annorlunda sätt änvi gör . Men, , det kan väl ändå inte vara så att allt dethär fina, allt det här som är bra, det nya samhället, kan nås med en så enkelåtgärd som att införa ett jämställdhetsombud - eller en jämställdhetsombudsman,vilket man nu må kalla det - och en jämställdhetsnämnd. Det kräver djupgåendeförändringar av samhället. Och tyvärr är det nog så, som jag har försökt attsaga förut, att i sitt agerande har förblindats av denna lagstiftningså att man inte tar sig an och ägnar tid åt de andra frågorna på ett sätt somman kunde ha hoppats av ett parti som ser jämställdheten som en så viktigpolitisk fråga. Replikerna tar ju slut, och de gjorde det förmig tidigare när jag samtalade med . Men är ju nuegentligen främsta företrädare när det gällerjämställdhetsfrågorna, och jag vill därför upprepa den fråga jag ställde tillEva ; Kommer att lämna regeringen orn det är sä att man intefår igenom sitt förslag heller? sade förut att ni ifolkpartiet räknar med att alla som skrivit under regeringsförklaringen kommeratt rösta för förslaget. Ja, ni räknade väl förmodligen med det förra gångenockså, att ni skulle få med de borgerliga. Men det blev inte så. Detta är, fördem som uppfattar detta som en samvetsfråga, ganska viktigt att få svar på.Kominer att avgå ur regeringen? Tvingar man därmed folk att i dennafråga rösta emot sitt samvete? Det är, skulle jag vilja påstå, en litet meraintressant fråga än alla de andra som vi har partipiskningar i ~ vilket partidet än må gälla. Här är det fråga orn en regerings vara eller icke vara. () replik; Jag vill börja med att säga att jag tyckerdet är roligt att instämmer i mina påståenden om att viskulle få ett bättre samhälle, om jämställdheten var större pä arbetsplatserna,och i mina påståenden om det slöseri som pågår. har också ställt en fråga till mig rnedantydningar om hur andra partiers ledamöter kan rösta här . Jag kan barasvara på samma sätt sonr gjorde: Vi räknar med Jämställdhet mellan kvinnor och män i arbetslivet, m. m. Jämställdhet mellan kvinnor och män i arbetslivet, m. m. att allapartier som förklarat sig stå bakom regeringsdeklarationen faktiskt gör det iverkligheten också. Vi räknar med att de partiledare som skrivit pädeklarationerrs löfte om en lag om jämställdhet har förankrat sina åtaganden isina riksdagsgrupper. Vi räknar med att den här lagen blir elt steg på vägen motjämställdhet, , vilket jag försökte säga. Vi har skrivit enhandlingsplan tillsarnnrans, där vi räknat upp många reformer som behövergenomföras. Jag anser att den här lagen är en av de reformerna. () replik; Ni räknar med att alla som är medlemmar i detre partier som skrivit under regeringsförklaringen skall rösta som ni vill.Men får jag fråga ; Vad händer då om de inte gör del? Lämnarfolkpartisterna regeringen i så fall? () replik: Jag kan intesvara på hypotetiska frågor. Dethar sagts oss att vi har majoritet i det här fallet. Då är det fortfarande enrent hypotetisk fråga som ställer. Talmannen anmälde att anhållit att tillprotokollet få antecknat att hon inte ägde rätt till ytterligare replik. ROLANDSUNDGREN (s): Så sent som beslutaderiksdagen att avslå den del av lagen om jämställdhet mellan kvinnor och män somgällde skyldighet för arbetsgivare att vidta aktiva åtgärder för att främjajämställdhet ute pä arbetsplatserna och som innebar inrättande av ettjämställdhetsombud och en jämställdhetsnämnd. Jag tycker det måste ansesanmärkningsvärt att man konrmer tillbaka med samma förslag ett halvt är senare- speciellt som det förslag som avslog hade en kompakt remissopinionemot sig. Och det var inte vilka remissinstanser som helst utan de som bättreän några andra har kunskaper- om förhållandena inom arbetslivet, nämligen LO,TCO, SAF, SHIO, . Detta måste betraktas som utmanande mot arbetsmarknadensparter, och det blir därmed till nackdel för hela jämställdhetsarbetet. Det harnu tecknats jämställdhetsavtaloch gjorts upp åtgärdsprogram, och som MarianneStålberg redogjort för har ett omfattande arbete påbörjats. Det ståralltmer klart att det inte är genom en central jämställdhetsombudsman sornnågon verklig jämställdhet kan nås, utan den kan bara åstadkommas genomkonkreta åtgärder ute på arbetsplatserna, där man kan de praktiska problemenoch därmed kan åstadkomma de förändringar som behövs i personalplanering,rekrytering, introduktion, utbildning, arbetsorganisation och arbetsmiljöfrågor.Det är bara detta soirr kan leda till en varaktig jämställdhet. Och alltdetta är frågor som också har med medbestämmandelagen att göra.Självfallet blir engagemanget för jämställdhetsfrågor större, när man självträffar avtal och diskuterar fram åtgärder, än om de bestäms över huvudet på enrned en lag och av en järnställdhetsornbudsman. 1 sådana här frågor är detdecentraliserade beslutsfattandet den enda riktiga vägen, eftersom det rör sig,sorn har sagts i den här debatten, om attityder och värderingar-ochsådana måste rnan ordentligt diskutera genom. Jag tror inte att en lag av detslag som föreslås skulle bidra till att ändra attityderna i önskadriktning. Det kan bli tvärtom. De borgerliga partierna talar allmänt om att man måsteminska pä byråkratin. Här inrättas nu en för sakens skull fullständigt onödigbyråkrati. Den skall främst arbeta på den del av arbetsmarknaden, sägs det, sominte täcks av avtal, och det är alltså fråga om hundratals små företag. Man kanfråga sig hur många jämställdhetsombudsmän som måste anställas för att man påett reellt sätt skall kunna arbeta med aktiva åtgärder i alla dessa, oftageografiskt spridda företag. Det är många remissinstanser, bl. a. riksrevisionsverketoch , som pekat på att en sådan här reformkommer att ge upphov till ökad byråkratisering. Det har sagts här att jämställdhetsombudsmannen skall istort sett vara pådrivare och opinionsbildare, men där har vijämställdhetskommittén, och det måste vara olämpligt att dela upp det arbetetpå två olika organ. Det skall bli intressant att se hur den här röstningenutfaller. Det fanns vid senaste röstningen borgerliga riksdagsmän som röstademed oss i den här frågan. Det verkar som om de har tvingats in i ledet, trotsatt den enda ändringen av lagförslaget är att jämställdhetsombudet kallasjämställdhetsombudsman och att lagen skall träda i kraft senare änman ursprungligen tänkt. Jag kan inte undgå att erinra om vad centerriksdagsmannenElis sade i debatten , nämligen att det prakfiska jämställdhetsarbetetmåste bygga på det arbete som inletts av parterna på arbetsmarknaden. Om maninte positivt gör detta, framhöll , riskerar rnan attjämställdhetsarbetet som sådant kommer av sig, eftersom parterna påarbetsmarknaden ställt sig negativa till en lagstiftning. Det som yttrade i ärlika sant som då. Det var genomtänkta åsikter, byggda på personligaerfarenheter av arbetslivet. Men får man ha sådana åsikter i den förfolkpartiets viktigaste profilfrågan? Det får omröstningen om en stundvisa. Jag yrkarbifall till den socialdemokratiska reservationen. Jämställdhet mellan kvinnor och män i arbetslivet, m. m. KARINAHRLAND (fp) replik; Jag skall inte gå i replik mot RolandSundgren så mycket i sak - frågorna har debatterats tillräckligt - men jagtycker att det är ganska angeläget att rätta honom när han talar om en massajåmstäildhetsombuds-män, som springer omkring på arbetsplatserna. Detlagförslag som jämställdhetskommittén lade fram och det lagförslag sorn fanns ifolkpartiregeringens proposition liksom det som finns i den nuvarandepropositionen handlar om en jämställdhetsombudsman, som skall ha ungefär samma Nr 52 funktioner sorn ,ochjustitieombudsmannen. Torsdaeen den ''' fråga om en ny kår av statstjänstemän. Det är fråga om encentralt 13 december1979 "'sedd ämbetsman, som skall kunna hjälpa till och ge råd och stöd. Jämställdhet mellan kvinnor och män i arbetslivet, m. m. ROLANDSUNDGREN (s) replik: Det understrykeratt det blir fråga om en renpappersreform. Skall man få ett reellt jämställdhetsarbete utfört måste man utpå arbetsplatserna. I det jämställdhetsarbete som utförs, via jämställdhetsavtaloch liknande, är hundratusentals fackliga förtroendemän engagerade. De harockså en arbetsuppgift när det gäller den del av arbetsmarknaden som inte täcksav kollektivavtal.