prot · G30928 · 1979-12-31 00:00:00 — 2.av (), (), (), () och () som ansett att utskottet under 2 bort hemställa attriksdagen skulle beträffande riksdagsuttalande mot kollektivanslutning tillpolitiskt parti med bifall till motionen 1978/79:1101 godkänna vadreservanterna uttalat i frågan. PERUNCKEL (m): På tre rader och med formuleringen: "Enligt utskottet måste dettillkomma fackliga organisationer att fatta beslul i egna angelägenheter. Avprincipiella skäl avstyrker därför utskottet bifall till motionerna"avfärdar socialdemokrater hela frågan omkollektivanslutning till det socialdemokratiska partiet. Kärvheten ochkorthuggenheten i detta meddelande till alla de tusentals icke-socialisler somvarje år utan att tillfrågas om sin mening tvångsansluts till socialdemokratinger utrymme för åtminstone ett par tolkningar: antingen skämssocialdemokraterna - och det vore i så fall mer än berättigat - eller ocksåanser man atl frågan över huvud taget inte är värd att diskutera. Del vore i såfall beklämmande. har som bekant vid åtskilliga tillfällen tidigare behandlatmotioner som krävt ett slut på den för svensk demokrati och mänskliganständighet så stötande företeelse som kollektivanslutningen utgör. Upprepadegånger har också uttalat som sin mening att kollektivanslutningen äroch förblir oförenlig med de idéer som vårt öppna och fria samhälle bygger på.Sådana uttalanden, herr talman, bemöts emellertid av socialdemokratin medtystnad eller l. o. m. förakt - förakt gentemot den riksdagsmajoritet som vågatha en mening om det som anses varadet socialdemokratiska partiets och fackföreningsrörelsens exklusivabestämmanderätt. Mendet är inte fackets och socialdemokratins exklusiva rätt att behandla människorpä ett sätt som gör att dessa berövas de rättigheter som enligt grundlagensanda och bokstav tillkommer dem. Debatten om kollektivanslutningen gäller intearbetarrörelsens inre liv utan hur människor skall kunna undvika att mot sinvilja över huvud tagel bli en del av arbetarrörelsen. Fråganom kollektivanslutningen till socialdemokratin handlar alltså omicke-socialdemokralers rätt atl få förbli icke-socialdemokraier utan atl försina fackliga förtroendemän behöva tala om att de hyser en annan uppfattning ipolitiska spörsmål än majoriteten pä fackklubbsårsmötena som avgörpartitillhörigheten för sina kamrater. Själva tanken på alt enskilda människorslivsåskådning och partitillhörighet skulle kunna avgöras genom enklamajoritetsbeslut är absurd. Förall uttrycka den av socialdemokraterna vidhållna fackliga självständighetsprincipeni annorlunda termer: Vad är det för föreningsfrihet som ger facket rätt atltvångsvis pådyvla sina medlemmar ett pariimedlemskap som svär mot många avdessas inre övertygelse, lämnande dem ingen annan möjlighet alt vidhålla sinpersonliga integritet och sin enskilda tro än atl till hälften fränsäga sig dengrundlagsfästa valhemligheten? Dethar, herr talman, från tid till annan fästs stora förhoppningar vid attsocialdemokratin självmant skall avsluta det sorgliga kapitel i partiels historiasom kollektivanslutningen utgör. En utredning inom det socialdemokratiskapartiet har ansetts ge viss anledning till sädana förhoppningar. Atttillsälta utredningar räcker emellertid inte-någol måste också komma ut urutredningsarbetet. Och det är i avsaknad av konkreta resultat som vi moderaterkänner oss föranlåtna alt yrka på lagstiftning mot varje form avkollektivanslutning av medlemmar lill politiska partier. Socialdemokraternahar givits en respit som man uppenbarligen inte är speciellt angelägen om attutnyttja. Del borde också andra motståndare till kollektivanslutningen än vimoderater inse. Fogför misstanken au det pågående utredningsarbetet över huvud taget inte kommeratt resultera i den garanti mol kollektivanslutning som följsamheten tillvanliga demokratiska principer kräver får man tyvärr i den korta utskoitslextmed vilken socialdemokraterna föreslår alt de nu aktuella motionerna skallavslås. Av principiella skäl, säger man, bör motionskraven förkastas. Delinnebär all fackföreningsrörelsen, oavsett vad det nu pågåendeutredningsarbetet leder fram till, även fortsättningsvis tillerkännsrättigheten all sätta sig över principer som vi moderater anser sågrundläggande att de under inga omständigheter, direkt eller indirekt, får överträdas.När facket på principiella grunder anses ha rätt atl ansluta också ickesocialdemokratiska medlemmar till socialdemokratin och det socialdemokratiskapartiet tillerkänns motsvarande rätt att acceptera sådant medlemskap, anser vimoderater atl lagstiftning är nödvändig för valhemlighetens och den personliga Förbudmot kollektivanslutning till politiskt parti Förbudmot kollektivanslutning till politiskt parti Detsocialdemokratiska utskottsbetänkandet säger tyvärr alltför mycket för all delskall vara lönt atl invänta några sega organisationsutredningar. Nukan man, herr talman, hysa misstanken att bakom den härda vakthållningen kringkollektivanslutningen döljer sig bevekelsegrunder som inte direkt är avprincipiell karaktär. Från tid till annan kan man i pressen läsa uttalandenfrån uppriktiga partikassörer som understryker betydelsen av demångmiljonbelopp kollektivanslutningen inbringar till partikassorna.Alt en frivillig anslutning skulle innebära lika många medlemmar och lika mångamiljoner som tvångsanslutningén finns det uppenbarligen få som tror. Frän socialdemokratiskt häll görs ofta gällande att vi som företräderen annan uppfattning än socialdemokratin i kollektivanslutningsfrågan gör delför all komma åt en politisk motståndare. Ingenting kan vara mer felaktigt ändetta. Vi kräver förbud mot kollektivanslutningen för att skydda alla demänniskor som vill ställa sig solidariska med fackföreningsrörelsen i dennasfackliga arbete men som vill behälla rätten att hysa en frånsocialdemokratin avvikande hållning i politiska och ideologiska spörsmål. Denreservationsrätt som kollektivanslutningen är förknippad med har tyvärr visatsig vara inte bara en möjlighet att utträda ur ett parti man aldrig bett att fåtillhöra, utan också ett effektivt sätt att mala sig ur den fackligagemenskapen. Dagens debattämne upplevs av mänga som tjatigt, och en och annan kallarskämtsamt kollektivanslutningsdebatlerna "gamla skivbekan-ta". Ochvisst möter man både gamla och bekanta argument och motargument. Menför lusenden och åter tusenden ute pä arbetsplatserna är kollektivanslutningeningenting som man skämtar om. Det är tvärtom en djupt allvarlig fråga. För skara människor upplevs kollektivanslutningen som kränkande, någonting somstrider mol rätten till personlig integritet, demokratins rätt atl fritt väljaåskådning och parti och att, om man så vill, få hålla den för sig själv. Densom reserverar sig måste ju visa vad man inte gillar. För en del medborgare ärdet naturligt att öppet visa sin ståndpunkt, att frejdigt diskutera medarbetskamrater både i jobbet och på fackföreningsmöiet. Men inte alla ser detså. Många vill ha sin politiska åsikt för sig själva. De reserverar sig inte -de knyter i stället lyst sin näve i byxfickan. Men också den lysta majoritetenhör av sig till oss folkvalda ibland och frågar: Vad gör ni åt den här saken?Hur länge måste denna avart av föreningsbeslut pågå? Gång på gäng gör riksdagenett uttalande, men hur mycket händer efteråt? Frägornamåste ställas till konstitulionsulskolteis sju socialdemokrater. Men vad svararde? Jag citerar utskottets yttrande i dess helhet: "Enligt utskottetmåste det tillkomma fackliga organisationer att fatta beslut i egnaangelägenheter. Av principiella skäl avstyrker därför utskottet bifall lillmotionerna." Utskotlsyttrandeti fråga är ett under av knapphändighet - tre rader långt. Men så missar manockså det väsentliga, och man gör det förmodligen medvetet. Vad frågan gällerär inte vad fackliga organisationer beslutar, utan vad det socialdemokratiskapartiet beslutar. Omdet socialdemokratiska partiet beslutade att ändra sina stadgar så, att manendast mottar enskilda personer som medlemmar, då skulle det bli slut påkollektivanslutningen, då skulle den upphöra som tvistefråga här i kammaren ochpå arbetsplatserna. Inga fackföreningar skulle längre besluta omkollektivanslutning, eftersom inget annat parti tar emot medlemmar i klump -bara som individer. 1den svenska finns fem partier företrädda. Fyra av dem lar inte emotandra än enskilda personer som medlemmar. Varför maler sig socialdemokratin urgemenskapen just på denna punkt? Varför behåller ett demokratiskt parti somsocialdemokratin en så odemokratisk ordning som kollektivanslutning? Och lätmig ställa frågan rakt ut: Hur länge till tänker ni behålla detta system? Detär ni inom socialdemokratin som skall svara på den frågan. Försök inte attskylla på fackföreningarna! Jag väntar mig därför ett rakt svar från densocialdemokratiske utskottsialesmannen. Somframgår av utskottsbetänkandet och Per inlägg har i årvalt all begära lagstiftning mot kollektivanslutningen. Man vill ha härdaretag, man ropar på lag. Men jag är, herr talman, inte säker på atl del ledertill en mycket bättre ordning. Det uppslår en rad praktiska problem medlagstiftning på detta område. Skall lagen ha någon verkan, så skall väl ocksånågot straff utmätas. Hur bestraffar man det socialdemokratiska partiet? Hurbestraffar man en fackförening med tusentals medlemmar? Och inte bara dessa tvåparter för resten, för det ärju så, Per , att ni i er partimotion1978/79:1108,329 sidor lång, vars avsnitt om dessa frågor ligger till grund förer reservation, pläderar för en lagreglering av ideella föreningar över huvudtagel. Den sortens lagar ställer vi oss i inte bakom. Visst är vibesvikna över all svensk socialdemokrati framhärdar i sitt sterila. Ja, rent ulsagt konservativa synsätt, men vi tror inte alt man med lag och straff kankorrigera socialdemokratin i den här frågan. Vi tror inte att man i endemokrati skall så att säga bura in medlemmar i ideella organisationer bara föratt man ogillar deras handlingssätt. Delfinns ett bättre sätt: alt den svenska i full offentlighet, undermassmediernas bevakning och under en ganska fullsatt åhörarläktares bevakningän en gång gör ett kraftfullt uttalande i frågan. Det är det vi föreslår. Jag ber attfå yrka bifall till reservationen 2. Förbudmot kollektivanslutning till politiskt parti Det är inte första gången som diskuterar kollektivanslutningen,och hur gärna jag än vill tro det ärjag inte säker på att det är sista gångenheller. För oss som envist aktualiserat den här frågan år efter är. 2Riksdagens protokoll 1979/80:28-29 Förbudmot kollektivanslutning till politiskt parti efter ärdel en stor besvikelse att denna ovärdiga anslutningsform finns kvar. Desenaste åren har det ändå funnits vissa tecken på en opinionsrörelse inomsocialdemokratin. fördes del en livlig debatt i LO-tidningenoch i de socialdemokratiska tidningarna. Där saknades det verkligen intekritiska röster. "En majoritet av LO:s förbundsordförande vill omprövakollektivanslutningen", löd en stor rubrik på första sidan av LO-tidningennr 1978. Och mycket riktigt: bland dem som uttalade sig motkollektivanslutningen fanns ordförandena i , ,, , , Hotell- ochrestauranganslälldas förbund, , ,och . Många andra gav ocksåkritiska synpunkter, t. ex. ordförandena i ochGruvindustriarbetareförbundet. Ungefärsamtidigt redovisade TV:s Aktuellt en SlFO-undersökning som visade atl det ialla partier - även hos socialdemokraterna - fanns utomordentligt starkaopinioner mot kollektivanslutningen. Bland dem som uppgav sig varasocialdemokrater var det bara en tredjedel som gav sitt stöd ål den kollektivaanslutningsformen. Det här stämmer mycket väl överens med vad man vet frånandra opinionsmätningar, som visat atl en majoritet bland LO:s medlemmar och enmajoritet av styrelsemedlemmar i avdelningar och sektioner är negativa lill denkollekliva anslutningen. Moldenna bakgrund hade man kunnat vänta sig att kollektivanslutningen skulle blien stor fråga på den socialdemokratiska partikongressen . Det fanns enmassiv negativ opinion bland partiets väljare, bland LO:s medlemmar, blandLO:s förbundsordförande. Det fanns en lång rad uttalanden från riksdagenriktade lill det socialdemokratiska partiet. Del fanns också en livlig debatt ipressen, där ell stort antal socialdemokratiska skribenter hade krävt en nytingens ordning. Men vad hände? Jo, kolleklivanslutningsfrågan klarades av pånågra få minuter, och kongressen lät sig nöjas med en förklaring avpartisekreteraren om att saken var föremål för utredning. Och , merän , har del inte hörts någonting frän den utredningen. Ändåär den här frågan långt ifrån outredd. kom storaundersökning om demokratin inom fackföreningsrörelsen. Den visade alt det varganska väl beställt med den demokratin, och den fick också många lovord i denfackliga pressen - precis som undersökning avplanhushällningsdebatlen fick ampla lovord av från talarstolen iandra kammaren . är alltså inte någon vetenskapsmansom gjort sig känd för en fientlig hållning till socialdemokratin. Det gör detdesto mer intressant att ta del av vad han kom fram till om hurkollektivanslutningen fungerar i praktiken. Lewinsundersökning omfattar drygt 2 000 LO-medlemmar i 50 avdelningar runt om ilandet. Bland dem var 1 371 medlemmar i avdelningar som tillämpar kollektivanslutning. av dessa medlemmar hade reserverat sig mot del kollektivamedlemskapet, varav f ö. en del socialdemokrater. det intressanta resultatetär hur åsiktsbilden såg ut bland de över 1 200 intervjupersoner som varkolleklivanslutna och inte hade reserverat sig. i den gruppen uppgavi Lewins undersökning att de sympatiserade med socialdemokratin. 18 96 angavatt de sympatiserade med andra partier. Utgår man från de här procenttalen kanman med mycket god sannolikhet anta att långt mer än 100 000 medlemmar i detsocialdemokratiska partiet i själva verket sympatiserar med andra partier.Eller för atl uttrycka del på ett annal sätt: Det finns fler borgerliga väljaresom är medlemmar i det socialdemokratiska partiet än vad det finns medlemmar ifolkpartiet. Dethär är ju ett rätt uppseendeväckande resultat. Ändå har del varit mycketsparsamt med kommentarer från socialdemokratisk sida. Lät mig i avvaktan päsådana kommentarer citera vad själv kommer fram till. Så här skriver han:"Av del förhållandel att så många som av de kollektivanslutnamedlemmar, som ej reserverat sig, har en annan parliupp-fattning änsocialdemokraternas kan vi dra en bestämd slutsats: kollektivanslutningen avfackföreningsavdelningar till det socialdemokratiska partiet fungerar ipraktiken pä ett sådant sätt, atl det innebär ett brott mot den demokratiskaprincipen om minoriteternas rättigheter." Enannan egenhet med kollektivanslutningen är all det råder en ganska storovisshet om vilka avdelningar som är med och vilka som inte är med. Socialdemokraternaär nog det enda parti i som sannolikt har hundratusentals medlemmar sominte är medvetna om att de är anslutna till ett politiskt parti. 1 LO-tidningen1978:7 redovisade professor en undersökning som belyser den saken.Del gällde medlemmarna i Metall. Så här skriver Korpi: "Närmare hälften avmetallarbetarna, , sade atl de inte visste om avdelningen varansluten eller inte. I avdelningar som inte var kollektivanslutna trodde 36procent ändå att avdelningen var kollektiv-ansluten, och vissteatl den inte värdet. I avdelningar som var kollektivanslutna visste bara någotöver hälften, , all så var fallet." Jag vill yrka bifall till reservation nr 2, som innebär att riksdagenåter riktar en allvarlig maning till del socialdemokratiska partiet. Men jagvill också ställa två frågor till - ochjag hoppas han hartillfälle att besvara dem i sitt anförande. Denförsta frågan är denna: Vad är del enligt socialdemokraternas mening för fel påprincipen atl varje människa själv skall ha rätt all bestämma om han eller honvill vara medlem i ett politiskt parti, och i så fall vilket? Vad är del förfel pä den principen? Minandra fråga gäller uttalanden. Hur kommer det sig att Sverigessocialdemokratiska arbetareparti, med alla dess stolta demokratiskatraditioner, inte har tagit någon som helst notis om de klarauttalanden som gjort? Detta är ändå vårt främsta politiska organ. Hurkommer det sig alt socialdemokraterna nonchalerar uttalanden? Förbudmot kollektivanslutning till politiskt parti Förbudmot kollektivanslutning till politiskt parti (vpk): återkommer de borgeriiga partierna med motioner motkollektivanslutning till politiskt parti. Så länge ingenting händer och fråganförblir aktuell kommer diskussionen här att fortsätta som en följetong. Moderaternagår ul hårt och kräver en lagstiftning. Man har faktiskt också hävdat altkollektivanslutning till politiskt parti borde upphöjas till en grundlagsfråga.Centern och är försiktigare i sitt ordval. Gemensamtför de borgeriiga partierna är dock atl det inte är av omtanke om de fackligamedlemmarna som förslagen ställs. De borgerliga partierna accepterar principenom kollektivanslutning om det tjänar deras intressen. Tvångsanslutningén tillstatskyrkan är ett sådant exempel. Vänsterpartietkommunisterna har vid ett flertal tillfällen deklarerat sin inställning tillkollektiv anslutning. Jag upprepar vad vi sagt i tidigare debatter, nämligenatl den kollektiva anslutning som det socialdemokratiska partiet tillämparstrider mot demokratiska principer. Fackföieningsrörelsenhar liksom andra organisationer lill uppgift att företräda sina medlemmarsintressen, och det gäller inte enbart lönefrågor. Inte minst under de borgerligapartiernas regeringstid har vi sett hur löntagarnas levnadsstandard urholkatsav politiska beslut. Vpk hävdar all en organisatorisk, politisk obundenhettvärtom skulle stärka de fackliga medlemmarnas möjligheter att påverka dennapolitiska inriktning. Kollektivanslutningdiskuteras inte bara i . Även berörda medlemmar väcker motioner tillrepresenlaniskap och kongresser. Sätten för kollektivanslutningen görs olika.Ofta ärdet inte medlemmarna på basplanet som är med och fattar besluten, utan defattas av ett fåtal valda ombud. Jag vill ge ell exempel. avdelning jag själv tillhör, Kommunaleltan, ler sig besluten om anslutninglitet underliga för medlemmarna. Avdelningen omfattar hela , harca 43 000 medlemmar fördelade på 40 sektioner, 20 i och 20 ilänskommunerna, men med ett gemensamt represenlaniskap. För sektionerna iStockholm fattar hela represeniantskapet beslul om kollektivanslutning i enklump, medan det i länet beslutas pä sektionsnivå. Det betyder att ombuden frånlänssektionerna kan rösta för anslutning av Stockholmssektionerna men i sinegen sektion rösta mol en anslutning. Det finns nämligen sektioner i länet sominte är kolleklivanslutna. Vi tycker det är en något underiig demokrati. Såsent som hade jag som facklig förtroendeman kontakt med en anställdsom inte ville gå in i den fackliga organisationen, då hon blevmedlem i socialdemokratiska partiet. För mig tar det emot atl erinra om denreservationsrätt som socialdemokraterna ständigt påminner om finns. Jag är välmedveten om all det bara är en form av registrering, avgiften blir densamma.Visseriigen sägs att pengarna skall gå till studieverksamhet, men det finnsinga öronmärkta pengar i vår avdelnings budget och det finns heller ingenkontroll från medlemmarnas sida hur många medlemmar som reserverat sig molmedlemskap. Mänga medlemmar är f ö. helt ovetande om sitt medlemskap i delsocialdemokratiska partiet. Jagkan ha förståelse fördel som framförts från socialdemokratiskt håll vid olikatillfällen, nämligen att det under seklets början, under arbetar- ochfackföreningsrörelsens uppbyggnad, var nödvändigt med ett ömsesidigt stödmellan partiet och de fackliga organisationerna. Detta förklarar ocksåuttalandet vid . Meni dag skriver vi , och med mer än 40 är i regeringsställning bordesocialdemokraterna ha befäst sin ställning i arbetarrörelsen så att entvångsanslutning av medlemmar inte längre skulle behövas. Är tron på den egnapolitiken så svag att en tvångsförstärkning är nödvändig? Eller är detekonomiska utbytet avgörande? Trotsupprepade uttalanden av atl "nuvarande missförhållanden inte börändras genom lagstiftning utan genom åtgärder från partiernas egen sida",fortsätter socialdemokraterna helt oberört kollektivanslutningen, som är enorimlig medlemsanslutning till ett politiskt parti och som det är dags altavskaffa. Medhänvisning lill vad som anförts villjag framlägga ett förslag, som just nudelas ul till kammarens ledamöter. 1enlighet med förslaget hemställer Jag att med avslag på motionerna1978/79:408, 1978/79:1089 och 1978/79:1101 beslutar anta följande uttalande: Detsocialdemokratiska partiet tillämpar, genom alt motta huvuddelen av sinamedlemmar genom kollektiv anslutning, ett system för medlemsanslutning somstrider mot demokratiska principer. Fackföreningarnasuppgift är alt tillvarata medlemmarnas intressen. Denna uppgift fylls bäst aven facklig rörelse, som behåller en organisatorisk självständighet gentemotpolitiska partier. Underkastelse under partipolitiska hänsyn hämmar rörelsensaktionsförmåga. Att fackföreningsrörelsen i skilda lägen stöder politiska organisationerär både nödvändigt och rikligt, men det bör ske på basis av organisatorisksjälvständighet och på fackföreningsfolkets egna villkor. Enligt riksdagensuppfattning är kollektivanslut ning lill politiskt parti i princip inteförsvarbar. Närborgerliga politiker går till angrepp mot kollektivanslutningen är det dockinte av omtanke om fackföreningsmedlemmarna. De borgerliga har inget emotkollektivanslutning, när de anser alt den tjänar deras egna syften. Sålunda harlänge ett flertal av de borgerliga ledamöterna slagit vakt om den religiösakollektivanslutning som ännu påtvingas hela folket via statskyrkan. Riksdagenhar tidigare i fråga om kollektivanslutning till politiskt parti bl. a. uttalatatl "nuvarande missförhållanden bör inte i första hand förändras genomlagstiftning utan genom åtgärder från partiernas egen sida" och samtidigtförutsatt alt det genom opinionsbildning mot kollektivanslutningen skall visasig vara möjligt att förmå det parti som tillämpar denna ordning atl medverkalill atl kollektivanslutningen avskaffas, så all som partimedlemmar registrerasendast personer som individuellt begär inträde i partiet. Jag yrkarbifall till det framlagda förslaget. Förbudmot kollektivanslutning till politiskt parti Förbudmot kollektivanslutning till politiskt parti Huvudfrågan är om det skall finnas en lagstiftning som förbjuderkollektivanslutning till politiska partier. Denna fråga hör samman med ettärende senare pä dagordningen, nämligen frågan om del skall finnas enlagstiftning om ideella föreningar. hardet inte funnits någon sådanlagstiftning i . Med skärpa har man avvisat de propåer som funnits om ensådan lagstiftning. , det för dagen största borgerliga partiet,kräver nu en lagstiftning på detta område, som de i andra sammanhangklagar över att det finns alltför mycken lagstiftning. Idetta fall gäller del en lag om förbud mot kollektivanslutning till politisktparti. Går man efter ordalydelsen i den begäran som kommer från moderat håll,finner man atl förslaget innebär en strukturförändring av det politiskaföreningsväsendel i . Det skulle nämligen innebära att organisationerinom ett parti inte kan vara kollektivt anslutna till partiet. eller en ungdomsförening på en ort kan inte vara ansluten lillhuvudorganisationen. Skulle medlemmarna av exempelvis ungdomsföreningen viljatillhöra även parliföreningen, skulle de tvingas ansluta sig individuellt tillbåda organisationerna. Går man efter ordalydelsen kan man rent av hamna i densituationen atl del blir besvärligt för en lokal organisation alt tillhöra endistriktsorganisation och för ett partidistrikt eller annandisiriklsorganisation atl ingå i . Nuvet vi emellertid att har riktal denna lagstiftning motfackföreningarnas möjligheter att kollektivanslula sig till desocialdemokratiska arbetarkommunerna. Del betyder att antingen får man enlagstiftning av den allmänna karaktär som jag har talat om, eller också får manen speciallagstiftning riktad mot fackföreningarnas rätt på detta område.Avsikten är uppenbar.