prot · G30941 · 1979-12-31 00:00:00 — Man måste se det som ensjälvklarhet att varje ny företagsetablering innebär ekonomiska risker. Jaghoppas alltså att del fortfarande finns möjligheter och öppningar för attförverkliga planerna på en löntagarägd produktion i Flygsfors. Viskall naturligtvis vara realister och erkänna att samhället inte medskattemedel kan rädda varje nedläggningshotad industri i det här landet. NilsÅsling måsle som ansvarig för industridepartementet göra de svåra mennödvändiga avvägningarna mellan olika industrisatsningar. Vilka orter ochregioner som har störst behov av samhällets stöd är den fråga som både riksdagoch regering måsle ställa sig. Samnällets beslutande organ har enligt minuppfattning inte varit särskilt bra på alt göra de rätta prioriteringarna. Ställerman l. ex. glasarbetarnas situation mol läget för de anställda päGöteborgsvarven avslöjas både och den förra regeringens oförmågaatl sälta in samhällets stöd på orter där del bäst behövs. 0/7? bygdendär omkring finns ingen offentlig sektor som ger nya Jobb. 1 Göteborgsområdetskapas ständigt nya jobb inom den offentliga sektorn. I Flygsfors finns ingaandra industrier. har tillgång till tiotusentalsindustriarbetsplatser. I Flygsfors etableras inga nya företag. Del gördeldäremot i . Jag skulle kunna fortsälta Jämförelsen pä område efterområde, och varje jämförelse - när det gäller service och tillgäng pä jobb -utfaller lill fördel. Ändå har riksdag och regering kunnatgå in med skattemedel som motsvarar . för varje varvsanslälldi . Nuriktar jag inte kritiken i denna del mot är väl medveten om atthan har en mera realistisk syn på varvsproblemen än många andra. Men samhällethar alltså kunnat satsa . per arbetstillfälle i en bransch somegentligen inte har några framtidsutsikter. Dä måste naturiigtvis glasarbetarnai Flygsfors och arbetslösa människor i andra glesbygder i landet fräga sig:Varför är rätten till arbete inte lika självklar föross som för dem som bor ivissa storstadsregioner? Jag vill hävda alt det bara finns elt hederiigt svarpå den frågan. Samhället kommer inte förbi sin skyldighet atl upprätthållasysselsättningen i dessa glesbygdsområden. För vad frågan egentligen gäller äratl rädda en rimlig social service, ekonomiska värden i bostäder och andraanläggningar och människors möjligheter att bo kvar i den bygd som de trivs medoch har en stark känsla för. råkade ut för ett litet missförstånd i bedömningen avhandläggningen av de ärenden som vi nu diskuterar. Hon sade att regeringen harfattat elt cyniskt beslut. Regeringen har inte haft anledning att besluta varesig beträffande Skrufs eller Flygsfors Glasbruk. Den normala och den rimligabehandlingsordningen är att det branschprogram som vi har administreras avindustriverket, som också har den sakkunskap som erfordras för att bedömaglasindustrins utveckling. Vi kryper inte bakom industriverket eller desstjänstemän - jag har bara noterat att della är ett beslut som industriverket ivanlig ordning ha.- fattat. Jag har självfallet inte haft anledning att blandamig i verkets beredning av ärendet. Om det blir fråga om ett överklagandekommerjag att då fä ta ställning till enskildheter i beslutet. Jag tror det ärangeläget att vi i debatten i kammaren håller i minnet den beslutsordning somgäller, sä alt vi inte råkar ut för sädana fatala misstag. LenaÖhrsvik talade också om att först Björkshult och Flygsfors lämnas vind förvåg. När det gäller Björkshult harjag tidigare haft tillfälle alt svara pådelta. Där fanns inget alternativ som hade realistiska överlevnadsmöjligheter.Jag anklagas ibland, inte minst av partivänner, för att ösa inpengar i industripolitiska åtgärder. Det gör vi inte om det inte finns enrimlig chans att de företag som fär samhällsstöd också kan överleva. I falletBjörkshult fanns inte den chansen. BeträffandeFlygsfors har industriverket gjort en bedömning. Jag vill säga till både LenaÖhrsvik och att jag lycker att del är en intressantutveckling att de anställda i allt fler företag är beredda att ta över. Det ärmin avsikt atl, när kooperationsutredningens huvudbetänkande så småningomföreligger, föreslå att dylika övertaganden underlättas och speciellt stöds. Deinnebär nämligen ett engagemang i näringslivet som vi skall vara rädda om. Mendå måste också gälla att företagen har realistiska möjligheter att överieva. Jaghar inte trängt in i fallet Flygsfors;jag bärbara refererat industriverketsbedömning, och dess experter har alltså sagt i sitt beslut att marknadsmässigtbedömer man inte möjligheterna som särskilt goda. Om man vill alt de anställdaskall ta över bör det inte ske på sämre villkor än om en annan intressent taröver. De anställda bör, om de tar över företagaransvaret, ha samma realistiskamöjligheter att driva och utveckla företaget som andra ägare har om de går in. Jagvill till säga att frågan om utlandstillverkning har- när vi frånindustridepartementet närmare har forskat i saken - visat sig vara en helthypotetisk fråga, som har väckts i samband med en konferens inom branschen mensom inte har utvecklats vidare. Såvitt jag vet är den alltså inte någonrealitet - dess bättre. Självfallet skulle jag som industriminister med oro sepä en utveckling som innebar att man lade produktionen av glas från svenska bmki utlandet. Tillsist: hela denna diskussion om glasindustrin rör frågan om marknader. gjorde en intressant jämförelse med varvsindustrin. Där gjordespeciella omständigheter att man i ett tidigare skede t. o. m. startade enlagerproduktion för att hålla sysselsättningen uppe. Om marknaden viker förglasindustrin, är del denna väg som man även där i så fall måste gå, dvs. ha ensamhällsstödd lagerproduktion. Men det villjag bestämt avråda från. Ochjag troratt alla som vet hur branschen fungerar också avråder från detta. Det skulleleda till orimliga konsekvenser och orimliga marknadsstörningar. Men ommarknaden inte hålls uppe och om man inte är konkurrenskraftig på marknaden pävanligt sätt, måste man anpassa produktionen därefter. Det är problemet ibranschen. Och det är ett problem som uppenbariigen, vad jag kan förstå av denutveckling som vi har i branschen, alltjämt är aktuellt. 0/77den glasindustrin Jag är medveten om beslutsgången i detta ärende och om att det ärindustriverket som har fattat beslutet, men man har gjort det på regeringensvägnar. Ansökan var alltså ställd till industridepartementet, men beslutet harkommit från industriverket. Enligt de uppgifter somjag har fått är beslutetinte överklagbart. Det är anledningen till att jag har frågat industriministern:Finns del någon enda liten möjlighet till en omprövning i detta fall? Jag villgäma ha ett svar på den frågan. Jaganseratt detta beslut borde vara ett regeringsbeslut, eftersom man, med hänsyntill branschens struktur, tar in både samhällsekonomiska och sociala skäl ibedömningen. 90 96 av denna bransch är koncentrerad till fyra kommuner. På deorter där bruken ligger är de oftast den enda eller den dominerande industrin.Man har under de allra senasle åren tappat av 4 protokoll 1979/80:41-43 En fortsattkrympning av denna bransch flr mycket omfatlande jusl samhällsekonomiska ochsociala konsekvenser för denna region. Man kan inte bortse från dessa aspekter,utan de måste vägas in i ett beslut. Och det är anledningen till attjag undrarom det finns en möjlighef till omprövning. Jag vill här passa på tillfället atthälsa välkommen i denna debatt. Med tanke på att han under 1976var mycket aktiv i den och då hade interpellationsdebatler med dåvarandeindustriministern och med tanke pä vad han i våra bygdertidigare har skrivit och sagt i denna fråga är det mycket roligt att vi nu kankämpa tillsammans. KJELLNILSSON (s): Industriministern sade att det var en hypotes alt man planerade atllägga industribeställningar utomlands. Frän det aktuella fackförbundet harjagfått uppgift om att del varit så allvariigt att man haft överläggningar med deanställda, som krävt MBL-förhandlingar om företaget skulle vidta sädanaåtgärder. Från företaget har man då sagt alt man inte behöver MBL-förhandla idenna angelägenhet utan kommer att göra som man vill. Det har alltså varitlångt framskridna planer på ullandsbeställningar. Men om industriministern nuhar uppgift om att någon sådan utlandsbeställning inte kommer till stånd ärjag självfallet mycket tacksam för det. Statensstöd till glasbmken har i stort sett varil marknadsföringsstöd. Men det ärsjälvklart atl om vi inte kan sälja del glas vi tillverkar så gårglasbrukstraditionen en död till mötes. Därför är det vikligt att försökasamordna verksamheten mellan de olika glasbruken och med statens hjälp fä enbra marknadsföringsapparat - det ärju viktigt att man kan sälja det mantillverkar. Vi har en sådan samverkan beträffande pelletsanläggningen iEmmaboda, som betyder mycket och förbättrar arbetsmiljön väsentligt vidglasbruken. Den ärett bevis på att samverkan kan vara till gagn för samtligaparter Närglasbruken nu har så mycket order att de inte kan leverera glas inom rimlig lid- vilket i och för sig är ytterst glädjande - kan jag instämma i de anställdasuppfattning att det är mycket svårt att förstå varför man inte skulle kunnastarta hyttan i Strömbergshyltan igen och där tillverka del glas som man nu harorder på och kan sälja. Det är långa leveranstider pä glas från framför alltSandviks glasbmk i . Det gläder mig att industriministern känner orodärest man planerar atl för framliden föriägga tillverkning av svenskt glasutomlands. Den oron hoppas jag kommer att innebära att statsrådet agerar omdetta skulle komma på tal. Till vill jag säga atl ansökan frän de anställda iFlygsfors dels gäller ett avskrivningslän - som administreras av industriverketä regeringens vägnar och där det inte går att överklaga - dels gäller ettindustrigarantilån, där det finns möjlighet att överklaga till regeringen. Omdet sker ett sådant överklagande får vi alltså anledning atl gå in i ärendetoch göraen slutgiltig bedömning. Närdet gäller administrationen av branschprogrammen tror jag att man med alltförtroende kan föriita sig på industriverkets bedömning. har juvid det här laget en allmänt erkänd sakkunskap i fråga om glasindustrin. Detfinns i varje fall ingen anledning för mig att ifrågasätta om industriverketgjorl en allsidig bedömning och marknadsanalys innan verket gått till beslut. Fårjag till säga: Del var väl inte MBL-förhandlingar man bedrev omde eventuella utlandsbeslällningarna. Enligt den uppgift jag fltt var det enMBL-information om alt tanken hade väckts men inte på något sättkonkretiserats. Det lyckerjag man skall notera. Och vi flr hoppas att tankeninte kommer upp i nya sammanhang. Jagtycker liksom att det är värt alt notera just möjligheten tillsamarbete i branschen. Pelletsanläggningen i är ett bra exempel. Ochdet är möjligl att de svenska glasbruken också pä exportsidan skulle kunnavinna en del genom en ökad samverkan, även omjag inte tror alt man skall låtaden samverkan gå så långt att man utplånar den identitet och särart som är desvenska glasbrukens speciella styrka i marknadsföringen. Förreller senare kommer vi alltså fram till atl just marknadsinsatserna och framförallt exportinsatserna är det avgörande. Kan vi inte sälja vårt glas så kommerproblemen. Det är därför vi redan under det här året har ökat insatsernaväsentligt på detta område, och det är därför vi måste intensifiera dessainsatser. 0/77 den glasindustrin LENAÖHRSVIK ts): Detta med glasbrukens särart tycker också jag att vi skall ta fasta på.Då är det att märka att just Flygsfors skiljer sig från de andra bruken,eftersom det är ett belysningsglasbmk, och det finns bara två sådana i Sverige.Man har gjort marknadsundersökningar och funnit att det borde finnas utrymmeför detta bruk också i fortsättningen. Industriministern sade att om beslulet överklagas,då skall regeringen göra en slutgiltig bedömning. Del ärju bra, för den del somgällde avskrivningslånet kommer atl överklagas. Men då måste som jag ser detregeringen bedöma samtliga ansökningar på en gång, eftersom stöden är avhängigaav varandra. Man är inte hjälpt med att få ett beslut om avskrivningslånet, omde andra besluten redan är fattade och det inte går alt göra någonting åt dem.Jag skulle därför vilja ha svar på ytteriigare en fräga: Kan vid regeringensbedömning av ell överklagat beslut industriverkets beslut undanröjas? Jag tror att industriministern missuppfattade mig. Jag sade inte hade MBL-förhandlat om utläggning av glaslillverkning utomlands. Jag sadeatl fackel krävde MBL-förhandlingar om en utläggning skulle verkställas. Sedanhåller jag med industriministern om - och jag vill ocksä gärna understryka det- all det är viktigt att slå vakt om varje glasbruks särart. 0/77.försörjningsberedskapsstödet till textilindustrin därför som planerna på alllägga ut tillverkning i ell annat land så har upprört glasbruksarbetarkåren idetta land. Det är viktigt atl varje glasbruks särart framhävs, men del talarinte emot samarbete i marknadsföring, inte minsl pä utlandsmarknaden. En avmålsättningarna fördel statliga stödet ärju också att en sådan samverkan skallkunna komma till stånd. Jag vill säga till atl även om ett eventuellt överklagandegäller bara en del av ansökan, är det självfallet så att industridepartementeti det sammanhanget gör en tolalbedömning av projektet som sådant. Överiäggningenvar härmed avslutad. § 8 Omförsörjningsberedskapsstödet till textilindustrin HandelsministernSTAFFAN erhöll ordet för alt besvara Lennan Brunanders (c) den15 november anmälda interpellation, 1979/80:63, och anförde: har frågat mig dels om jag är beredd att verka föratt regler för försörjningsberedskapsslöd utarbetas för alt gebetydligt fler hemtextilföretag möjlighet att erhålla detta stöd, dels vilkaåtgärder jag avser vidta för atl de små företagen skall få del av detta stöd. Vidriksdagens behandling av propositionen (1978/79:145) om åtgärder förlekoindustrin ställde sig bakom ell uttalande av näringsutskottel (NU1978/79:48) i vilket utskottet utgick frän all hemtexiilföretag med sådanmaskinutrustning som är av värde i en beredskapssituation ocksä kan erhållastöd i samma utsträckning som övriga tekoförelag. Om sä inte anses vara fallet,borde enligt utskoitsullalandet en ändring i enlighet med vad utskottet anförtkomma till stånd. Deprodukter som hemtexlilindustrin framställer under fredliga förhållanden är avmindre intresse i en krissituation, då försörjningen måste inriktas på atttillgodose de angelägnaste behoven. Hemtextilföretag har emellertid ettförsörjningsberedskapsvärde i sådana fall då maskinutrustningen kan användasför tillverkning av t. ex. kläder eller insatsvaror för tillverkning av kläder.I de rapporter som överstyrelsen för ekonomiskt försvar (ÖEF) två gånger omåret lämnar till regeringen om produktionskapacitetens utveckling påtekoområdet, beaktas därför även den kapacitet inom hemtexlilindustrin som harbetydelse från försörjningsberedskapssynpunkt. Delbör också påpekas atl svensk grundtextil industri numera i stor utsträckning ärinriktad på tillverkning av produkter som vidareförädlas lill hemtextilier avolika slag. Beklädnadsindustrins insatsvaror importeras däremot till stor del.ÖEF grundar emellertid sina kapacitelsberäkningar inte pä den nuvarandeproduktionsinriktningen hos företag utan pä vad de kan åstadkomma i enkrissituation. ÖEFhar lämnat stöd till investeringar i sädana maskiner ochbyggnader inom teko-, sko- och läderindustrin som har väsentlig betydelse frånförsörjningsberedskapssynpunkt. Stödet utgörs av avskrivningslån ochkreditgarantier. Kriteriet för all stöd skall lämnas är således försörj ningsbe-redskapsvärdet hos en investering. Tillhörigheten till viss delbranschsaknar däremot betydelse. ÖEFhar vidare möjlighet all lämna s. k. försörjningsberedskapsstöd i samband medstatliga myndigheters, landstingskommuners och primärkommuners upphandling avbl. a. tekovaror. Genom detta stöd kan då så bedöms väsentligt fränförsörjningsberedskapssynpunkt och med beaktande av våra internationellaförpliktelser upphandling ske i , trots att det finns ett lägreutländskt anbud. Inte heller då det gäller denna stödform är det tillhörighetenlill viss delbransch som avgör om stöd skall utgå eller inte. Landstings-och primärkommunerna har betydande upphandling av hemtextilier. Derasutnyttjande av försörjningsberedskapssiödet bygger emellertid pä frivillighei.Mellan landstingen och ÖEF har etablerats elt intimt samarbete. a. på grundav primärkommunernas splittrade och heterogena upphandlingsstruklur har dessadäremot ännu inte i särskilt stor utsträckning använt sig av möjligheten atl fåförsörjningsberedskapsstöd. Motbakgrund av vad jag här har anfört kan jag inte finna annat än atthemtexiilföretag har lika slora möjligheter som andra tekoföretag att få sådantstöd som är motiverat med hänsyn till försörjningsberedskapen. Den ansvarigamyndigheten svarar för att detta stöd fördelas på det frånförsörjningsberedskapssynpunkt lämpligaste sättet. PåLennart Bmnanders fråga om vilka ålgärderjag avser vidta för atl de småföretagen skall få del av stöd vill jag säga alt dessa förelag med de reglersom f. n. gäller inte diskrimineras. De har lika goda möjligheter som andraföretag atl få del av stöd. Jag lackar för handelsministerns svar, men kan med bästa vilja ivärlden inte säga att jag är särskilt nöjd med det. Handelsministerninledde med att hänvisa till riksdagsbeslutet , i vilket del klartuttalades alt hemtextilföretagen skulle få större möjligheter att erhållaförsörjningsberedskapsstöd. Jag hade därför väntat mig all jag skulle få enredovisning av handelsministern om när departementet kommer att utarbeta deregler som överstyrelsen för ekonomiskt försvar skall arbeta efter för att göradetta möjligt. I stället hänvisade handelsministern till regler , sombestämmer hur ÖEF skall fördela det här stödet. Handelsministern säger atttillhörighet till delbransch inte har någon betydelse i detta sammanhang. Jagtolkar dock beslut på del sättet alt inte var nöjd med deregler som fanns. I annal fall hade man inte behövt fatta något beslut om enförbättring. Stödettill hemlextilföretagen har ju betydelse på flera sätt. Hemtextilföretagenanvänder för sin verksamhet produkter som tillverkas av andra textilföretag sominte tillhör gruppen hemtexiilföretag. 0/77 försörjningsberedskapsstödet till lextilindustrin detta spinnerier ochberedningsverk. Här sysselsätts ocksä en hel del människor. har destor betydelse från beredskapssynpunkl. Underde senasle årtiondena harju textilindustrin avtappats på en stor mängdmänniskor. Från beredskapssynpunkl måsle det dock vara värdefullt att bevarakunnandet på just lextilområdet. Även härvidlag gör hemtextilföretagen en godinsats. Enav anledningarna lill min fråga är alt del finns kommuner där hemlextilen ulgören mycket stor andel av den totala sysselsättningen. Jag kan som exempel ta denkommun varifrån jag själv kommer. i , där nära 60 96av alla sysselsatta arbetar i hemtexiilföretag. Från den synpunkten färförsörjningsberedskapsstödet regionalpolitisk betydelse. Resonemanget blirdelvis detsamma som belräffande det förra interpellationssvaret, som gälldeglasindustrin. Del finns för resten många andra likheter i detta sammanhang. Enannan sak som jag tyckeratt man bör ta hänsyn lill är beslul att delekoprodukter som vi förbrukar i landet till 30 96 skall tillverkas här. Såvittjag vel befinner vi oss redan nu under den gränsen totalt setl, närmare bestämtvid . Del måste dä vara viktigt alt behälla den kapacitet som vi har.Och hemtextilföretagen utgör en del av den kapaciteten. Minfråga slår alltså kvar: När tror sig handelsministern kunna arbeta fram de nyaregler som skall ge hemlextilföretagen bällre möjligheter atl få del avförsörjningsberedskapssiödet? Jag kan myckel klart säga ifrån att det finns enförväntan om del ute bland dem som sysslar med dessa frågor. Somsvar på min andra fräga om de små företagens möjligheter har handelsministernslagit fast alt det inte finns några olikheter i bedömningen när det gäller småeller stora företag. I praktiken upplever vi det inte riktigt på det sättet,men det är bra atl handelsministern slagit fast att olikheter inte finns. Jagutgår från att handelministern också kommer att medverka till alt de småföretagens möjligheter kommer att bli bättre och att de också i realiteten fårsamma möjligheter som de stora företagen. Handelsministern : Fru talman! var inte nöjd med svaret. Det skall man inte vara. Men jag undrar om viändå inte kan vara ganska nöjda med mitt svar - åtminstone om vi tillsammansverkligen kan slå fast att hemtexiilföretag icke är diskriminerade vad gällerolika stöd som utgår av försörjningsberedskapsskäl. Somgrund för sill missnöje med milt svar, fru lalman, anför atlutskottet sade atl del fordras en regeländring för atthemtextilföretagen inte skall komma i ett sämre läge än andra företag. Men lätoss titta på vad utskottet sade. Utskottet utgick frän en socialdemokratiskmotion, som - om jag kommer ihåg rätt - gjorde gällande att hemlextilföretagenicke behandlas på ett riktigt säll ur de här "synvinklarna utan ärdiskriminerade. Utskottet säger sig vara ense med motionärerna om atl hemtexlilindustrinhar fått en styvmoderiig behandling i propositionen -och det är möjligt. Sedanfortsätter utskottet med alt anföra atl den kapacitet som hemtextilindustrin innebärhar sitt intresse ur försörjningsberedskapssynpunkt. - Och visst har den det,vilket jag också har konstaterat i milt svar. Vidare säger utskottet alt de avsådana skäl också bör kunna erhålla stöd i samma utsträckning som övrigalekoförelag. - Del lyckerjag ocksä. Sedan anför utskottet, alt om del inteanses vara fallet atl dessa förelag faktiskt fär samma stöd som andra börreglerna ändras. - Men det är faktiskt på det viset atl reglerna innebär altförelagen behandlas lika. Utskottethar alltså egentligen en någol oprecis skrivning, och det är väldigt bra ävenför om man undanröjer del missförstånd som finns och som sprids pägrund av en någol felaktig presentation i den socialdemokratiska molionen ochpå grund av den karaktär som näringsutskoilets formuleringar hade - sombibringar uppfattningen atl del kanske är så atl hemlextilföretagen ärdiskriminerade. Det kan få mänga, inte minsl de småföretag som LennartBrunander med all rätt vill värna om, atl säga sig att del inte är någon idéall undersöka om det finns möjlighet atl den vägen få hjälp atl rationaliseraoch förbättra sin tillverkning. Ettproblem är all fråga till mig är något oprecis. Han talar omdet s. k. försörjningsstödet, som man införde . Det infördes ingetförsörjningsstöd , utan det är en stödform som har funnits sedan1972. Därför harjag i mitt svar helt diskret försökt understryka del. Del somhände var för del första atl utskottet anförde det som jag harredovisat, nämligen alt i den mån hemtexlilindustrin är diskriminerad bör dendiskrimineringen undanröjas. Men som jag har redovisat här är den intediskriminerad. Delandra som var nytt var att man sade all s. k. försörjningsberedskapslänsom av försörjningsberedskapshänsyn har utgått skall kunnagå till delbranscher som är vid den kritiska gränsen. Man sade då alt man ocksåav regionalpoliiiska och sysselsältningsmässiga skäl skall kunna sätta indylikt stöd, även innan branschen nått den kritiska gränsen. Del är möjligt altdet är det här speciella problemet som åsyftar. Men Jag trorinte det, därför atl del var inte det log upp i sin förstareplik. I den mån det är tveksamt, vill jag säga alt del pågår elt arbete isyfte alt fä fram regler för i vilken mån man skall geförsörjningsberedskapslån av arbetsmarknadsmässiga och regionalpolitiska skäl.Det arbetet har vi tillmätt en sådan betydelse alt vi - även omnäringsutskottel sade att det skulle ingå i den mer långsiktiga tekoplaneringen,vilket ju innebär atl del tar avsevärd tid innan man kan mala fram några sädanaregler - inom försöker arbeta fram några principer om hur delhär skall gå lill. Jagvill om de mindre företagen säga att elt problem är, , atl detär så förtvivlat svårt alt hålla reda på olika stödformer och att fylla iblanketter.