prot · G30975 · 1979-12-31 00:00:00 — Många av oss norrländska riksdagsledamöterkänner en djup oro och maktlöshet över utvecklingen i vår landsända. Denstagnation som inträdde förstärks som går,och då särskilt inlandet håller på att långsamt utarmas. Ungdomarnasöker sig söderut och mot kusten till de större arbetsmarknaderna. Det är födelseunderskott i hela inlandet, ett underskottsom flyttningsnettot inte förmår att balansera. Andelen åldringar ökarmarkant, och framfiden ter sig allt mörkare. Jag tänker med några enkla bilderpå TV-skärmen belysasituafionen i mitt hemlän - , En av bilderna redovisar iförhållande till de övriga Norrlandslänen, Min avsikt är inte att förringa deproblem som , eller har, utan jag villsnarare peka på att det allmänt erkända svåra läge som råder i hela ärsärskilt märkbart inom inlandet och därmed inom . Den första bilden visar befolkningsutvecklingen i de fyranordligaste länen . Som framgår av bilden har sedan 1952befunnit sig i en kraffig befolkningsmässig fillbakagång. En viss återhämtninghar skett efter 1970 på grund av en blygsam nettoinflyttning fill länet. Dennabefolkningsökning har dock inte på något sätt kompenserat de fidigare årensnegativa utveckling. Befolkningen i länet har minskatmed ca 19 500 personer. Detta innebär att av den ursprungligabefolkningen flyttat till andra regioner. Det är ju självklart att den pågåendebefolkningsminskningen, främst av yngre arbetskraft, haft en negativ inverkanpå ålderssammansättningen. Den hittillsvarande utvecklingen kan illustreras avs. k. ålderspyramider som visar befolkningens fördelning i olika åldrar. Pånästa bild redovisas ålderspyramider för , Bilden visar hur kraftigt ålderssammansättningenförsämrats under de drygt 20 åren. Ändå visar denna bild bara ett genomsnitt avåldersfördelningen i länet. För att något belysa variationerna inom länet kanålderspyramiden över en lokal arbetsmarknad i tjänstgöra som exempel.Pyramiden visas på bild nr 3, ligger inom och är entypisk inlandsort i . Jag tror därför att det läge som lokalaarbetsmarknad befinner sig i inte är unikt. Många andra ytterområden i länetbefinner sig i Torsdagen.den 31 januari 1980 Sysselsättningen och antalet jobb har ökat något under1970-talet. Detta har i olika sammanhang, främst här på central nivå, tagilstill intäkt för att sysselsättningsproblemen i norra i stort sett ärlösta och alt det nu gäller att lösa de inomregionala problemen. Detta är enallvarlig felsyn, eftersom man då helt bortser från 1950- och 1960-talensnegativa utveckling som fortfarande påverkar utvecklingsförutsättningarna iNorrlandslänen. Om vi tittar på sysselsättningen inom ,finner vi att den totalt sett har minskat i . Sysselsättningeninom industrin är också lägst i landet, avdesysselsatta jobbar inom jord-och skogsbruket, mot6 % i riket, jobbar inom industrin, mot i riket. Och övervägandedelen av befolkningen finns inom olika serviceyrken - offentliga och privata. har dessutom den lägsta förvärvsfrekvensen ihela landet. Men trots detta utgör situationen i inlandet inte någonförstasidesnyhet. Krisen anses inte akut. Vi kan inte med statistik visa pålika höga arbetslöshetssiffror som i andra regioner. Orsaken är sannolikt att det utanför Östersundsområdet,med kanske ett par undantag, inte finns några arbetsmarknader i ordetsegentliga bemärkelse. Vetskapen om att det inte finns någon arbetsmarknad attvända sig till gör att man inte heller anmäler sig som arbetssökande vidarbetsförmedlingarna. Det är av den anledningen helt felaktigt att utifrån deförhållandevis "normala" arbetslöshetstalen för länet dra denslutsatsen att förhållandet på länets arbetsmarknad också är acceptabelt. Detär snarare så, att de missförhållanden som råder tar sig andra och i viss mänallvarligare uttryck än i registrerad arbetslöshet. En av följderna är det förhållandevis stora antaletmänniskor som jobbar inom skyddat och halvskyddat arbete. Andelen är dubbelt såhög som i landet i övrigt. Förtidspensioneringen är en annan följd. Även här liggervi jämtar och härjedalingar högst. av befolkningen i arbetsför ålderär förtidspensionerade. Sammanfattningsvis kan jag säga att länets arbetsmarknadinte karakteriseras av dramatiska händelseförlopp till följd avkonjunkturmässiga eller strukturella förändringar. Det allvarliga är i ställetden fortgående utarmningen och att länet fortfarande efter nära 15 årsregionalpolitik lider brist på ett expansivt och självgenererande näringsliv.Detta för med sig att arbetsmarknaden förblir dåligt utvecklad. Därför ärmöjligheterna också små att kunna erbjuda ungdomar och kvinnor acceptabelsysselsättning, och därmed är det en uppenbar risk att länet vid en ökadefterfrågan utifrån på arbetskraft kommer att drabbas av en ny utflyttningsvåg. framtagna prognoser pekar tyvärr åt det hållet ochäven på fortsatt koncentration av jobben fill , Iridustrin, som stodför sysselsättningsökningen , har redan stagnerat ochberäknas minska. Man räknar med att de nya jobben helt skall komma inom denoffentliga sektorn, och då framför allt inom den landsfingskommunala och kommunala sektorn, medan den redan så lågaindustrisysselsätlningen och sysselsättningen inom jord- och skogsbruketförväntas minska ytterligare. Detta är mycket allvarligt, inte minst i ett läge då det starktifrågasätts om samhället har råd med en växande offentlig sektor. Vi har alla fått lära oss av 1950- och 1960-talensutveckling, att det varit ett misstag att koncentrera arbetsplatser ochbefolkning fill storstäderna, något som ledde till en utarmning i skogslänen.Urbaniseringen hade långt allvarligare konsekvenser än vi alla insåg när denpågick som starkast. Men när verkningarna ordentligt uppmärksammades ledde detockså fill genomförandet av en regionalpolitik med vars hjälp resursernamedvetet och systematiskt kunde styras dit där de bäst behövdes - fill Norrlandoch dess inland. Sä fillkom i 1 600 nya industrijobb under börjanav 1970-taIet. Det var en bra början som tyvärr inte fullföljdes med kraft avden borgerliga regeringen. Regeringen talade så varmt om glesbygden ochdecentralisering och om regionalpolitik. Men mer än tal blev det inte, i varjefall inte för vårt län. Vi har i stället fått se hur sysselsättningsfillfällenaånyo koncentrerats till storstadsområdena, Regeringen har inte ens använt de instrument som skapadesföre 1976 för att styra investeringar och sysselsättning till vår landsända.Den polifik som förts har avgjort inte hjälpt ett län somJämtlands, Den har inte ökat industrialiseringen. Den har inte stoppatkoncentrationen. Den har inte motverkat den alltmer försämradeålderssammansättningen. Vi har från länet presenterat ett samlatprogram för . Vårt "Jämtlandspaket" kostnadsberäknadesfill 160 milj. kr. För dessa 160 milj. kr. skulle vi åtminstone ha kunnatstoppa den negativa utveckling som länet har hamnat i. Vi skulle ha kunnatförstärka våra befintliga företag genom ökad service. Vi skulle ha kunnat läggagrunden för ökad vidareförädling av vår främsta råvara, skogen. Vi skulle ävenha kunnat förstärka vårt jordbruk, turismen, den högre utbildningen, denoffentliga sektorn m, m. Men vad har skett med våra förslag? Jo, vi har fått 4,2milj, kr, till vissa projekt inom industrin och 5 milj, kr. till ett regionaltutvecklingsbolag. Det är allt. Vi är glada för det vi fått, men det räcker intealls för att vända den ogynnsamma utvecklingen. Vi i inland kan inte längresfillatigande nöja oss med den passivitet som våra förslag mottas med. Tidigarehar vi fått höra att vi måste komma med konkreta förslag till lösningar av våraproblem - då skulle hjälpen också komma. Vi har jobbat fram konkreta förslagtill regeringen -var finns hjälpen? vill vi inte längre finna oss i att våra ungdomarflyttar, att vi endast med konstgjord andning håller liv i stora delar av vårtlän. Kvinnorna, männen, ungdomarna och de äldre människorna skall ha lika rätttill arbete och service i våra trakter som i övriga landet. För det krävs détmedvetna och riktade insatser. Vi har iett stort antal Norrlandsmotioner och länsmotioner redovisat förslag som på kort sikt kan hejda den negativautvecklingen. Vi har också i våra parfimotioner gått igenom bransch för branschoch visat på långsiktiga lösningar. Vi har krävt ett ökat samhälleligt engagemang, satsningarpå våra råvaror, progressiva och riktade åtgärder för ökad industrialisering.Vi har framhållit vikten av samlade och riktade regionalpolitiska ochnäringspolitiska insatser, särskilt för . En sådan politik kräver solidaritet mellan människor -solidaritet mellan olika grupper, mellan kvinnor och män och mellan olikalandsändar. Vi i Jämfland kräver nu att regeringen vidtar kraftigaåtgärder för att komma till rätta med våra besvärliga sysselsättningsproblem ilänet. Idetta anförande instämde (). ERICREJDNELL (fp): Den här allmänpolifiska debatten har i mycketstor utsträckning handlat om ekonomi och budgetunderskott - skatteutjämningsbidragoch i viss mån näringspolitik - men inte minst om energifrågorna och de olikaparfiernas ställningstagande inför den stundande folkomröstningen. Det här är frågor som i lika stor utsträckning direktberör den regionala polifiken som rikspolitiken. Vi har ju kommit till dendelen av debatten som brukar kallas för "hembygdens dag'' eller med andraord avdelningen för regionalpolitiska spörsmål. Inte förty är det intressant att konstatera hur vi ivanlig ordning fått lyssna till oppositionsledarens fördömande ord över den politiksom förts i det här landet , vet vi på nytt att det är denborgerliga politiken som orsakat budgetunderskottet och räcker det intelängre att lägga om kursen - nu fordras det nytt folk vid rodret. Om det ärsamma folk som stod vid rodret års val som åsyftas, är jag inte säkerpå att det skulle bli så mycket bättre. Det är många faktorer som spelar in och har betydelse fördet svenska näringslivet. i början och mitten av fickvi en kostnadsstegring som vi sedan fått dras med i en hård konkurrens både påden inhemska marknaden och på exportmarknaden. Tack vare handlingskraftigainsatser från trepartiregeringen, som sedan följdes upp av folkpartiregeringen,kunde vi i viss mån återställa vär konkurrensförmåga -devalvering ocharbetsgivaravgifterna är exempel på detta. Men genom orsaker som vi inte råröver ökade pä nytt påfrestningarna på vår ekonomi. Oljenotan har blivit alltmerdominerande i vår bytesbalans. Därför är det naturligt att vi är överens om attvi måste minska vårt oljeberoende. Förmodligen hade vi nog också klarat dettaom den energipolitiska proposition som har nr 115 fått sin fulla behandling ihöstas. blev i stället beslutet det att vi skall ha en folkomröstning somkommer att bestämma riktlinjerna för vår fortsatta energiförsörjning. För Kalmarlän kommer utgången av folkomröstningen att ha en stor betydelse även ur sysselsättningssynpunkt. Jag är denförste att beklaga att man i viss mån måste ta hänsyn fillsysselsättningsaspekterna även i en sådan här fråga. Men sammantaget måste viväga in även de arbetstillfällen som kanske inte kommer till om nej-linjenskulle segra. i debatten har vi hört talas om problemen i Fridaforsoch Böksholm bl. Detta gör att jag från den här talarstolen, nu såväl somflera gånger tidigare, vill påminna om den ogynnsamma utveckling vi haft iKalmar län under lika många årtionden som vi har fingrar på våra händer. Eftersom sysselsättningspolitiken allmänt varit ett mycketsvårt problem har av naturliga skäl de stora branschernaoch de stora företagen som drabbats kommit i blickpunkten på ett markant sätt.Det har nästan blivit naturligt att vår industriminister inte haft tid över förde företag som bara drabbas av nedläggningar vilka berört något eller någrahundratal personer - det har mer och mer fordrats företag av storleksordningenSvenska Varv. Därmed har jag inte sagt att jag anser att svenskt näringslivskall ha en industriminister som agerar husläkare så fort det börjar gnissla imaskineriet - vare sig denne industriminister heter Åsling, som , ellernågonfing annat. Men det finns tillfällen då man förväntar sig ett visstintresse från statens sida. Bara ett exempel: Vi har någonting som heter SödraSkogsägarna, Staten har gått in med betydande belopp i detta företag.Förväntningarna steg hos de anställda - nu skall det nog ordna sig i alla fall,även om det sett mörkt ut. Ja, här kommer Fridafors, Delaryd, ochEmsfors in i bilden. Vi hade en interpellationsdebatt om det här i kammaren den17 , varför jag inte skall ta upp hela frågan på nytt. Hurän de centrala MBL-förhandlingarna går hade väl ändå de anställda och de lokalapolitikerna förväntat sig ett något större intresse från vår industriministerssida, inte minst eftersom de inbjöd industriministern till ettstudiebesök på ort och ställe. Hur det blir med besöket vet man inte, då manännu inte har erhållit något svar på inbjudan. Även har begärt överiäggningar medindustriministern. Oron och ångesten hos de 243 i Emsfors är helt säkert likastor och svår som hos de ca 3 000 i , Därför bör även dessa människorfå känna att staten bryr sig om dem, även om de inte är så många. och län är också kända för singlasindustri. har det återigen aviserats neddragningarinom den branschen. Sysselsättningen inom den glasindustrin har iKalmar län minskat med ca 200 arbetsfillfällen bara , Riksdagenhar uttalat sig för att en plan för glasindustrins framfida utveckling börupprättas. Jag har i en motion påtalat vikten av att de återståendeglasbruksorterna måste ges stor tyngd. Glasbruken utgör inte bara enindustriell verksamhet som betyder arbetstillfällen, de utgör framför alltkärnan i en kulturhistoriskt värdefull miljö. Yrkesskickligheten måste tas tillvara och utvecklas, inte avvecklas, länär också ett av de län som är mest missgynnade när det gäller Vi har tappat ca 450 arbetstillfälleni och med F 12:s nedläggning. förväntar vi oss att placeringen av den civilapilotutbildningen ändå skall bli en liten ersättning. Att placera den civilapilotutbildningen i behöver inte vara någon nödlösning, lämparsig mycket bra från alla synpunkter: samhällsekonomiskt, med tanke päluftrummet och inte minst för infriandet av alla fagra löften om statligverksamhet som ersättning för tidigare indragningar. Det är beklagligt att vi på nytt skall behöva påtala dehär självklarheterna. får man känslan av att om det bara får gåtillräckligt mellan en nedläggning av ett företag eller en statligverksamhet, som i det här fallet, ordnar sig det mesta utan vare sig ingripandeeller uppfyllande av givna löften frän statens sida. Eftersom en ledamot från från den härtalarstolen framhöll all är den lämpligastelokaliseringsorten, anser jag att det är nödvändigt att med kraft understrykaatt det finns någonting som heter , län är inte oanvändbart förstatlig verksamhet, även om vi ibland misstänker att den åsikten blir alltmerutbredd i det här huset, län är ett bra län, och där finns fortfarandemånga arbetssamma och dugliga människor. Visserligen har vi befolkningsmässigtstått stilla , men måste även den trenden brytas. , fru talman, våra kommunikationer, som föreförra årets trafikpolitiska beslut var stadda i ständig avveckling, kan vi nutrots allt se litet ljusare pä. Den trafikpolitik som fördes tidigare i vadgäller våra järnvägar gav inte oss smålänningar anledning att skratta.Visserligen är det inte någon stor del av vårt järnvägsnät som har förts tillriksnätet, pä vilket persontrafiken skall behållas inom den tidsperiod som nukan överblickas, men vi har ändå beslut på att dessa linjer skall rustas uppoch bibehållas i god standard. ankommer del lill stor del på oss själva altse till att även det trafiksvaga bannätet får en ansiktslyftning och kommer attfungera bättre än . Goda kommunikationer är A och O för ett län och enlandsända. Vi som bor i län tror där, men vi vill inte blihelt bortglömda av statsmakterna. NILS-OLOFGRÖNHAGEN (s): Valet föranledde av naturligaskäl en glädjeyra bland de borgerliga väljarna. De borgerliga parfierna sadedagen före valet att man klarat landets ekonomi och att förutsättningarna förframtiden var goda. Dagen efter valet tvingades man erkänna att landets ekonomivar under all kritik, och förutsättningarna för framtiden gav anledning tillbekymmer och allvarlig oro. Glädjen över valsegern förbyttes snabbt tillmissnöje med och misstro mot den blivande borgerliga trepartiregeringen. Dettamissnöje har efter hand förstärkts, och finns del ett utbrett önskemål omatt regeringen borde avgå. Det här önskemålet är förklarligt alldenstund denborgerliga politiken misslyckats med ekonomin, näringspolitiken och därmedockså med sysselsättningspolitiken. Detta misslyckande på närings- ochsysselsättningspolitikens område har i allra högsta grad drabbatNorrlandslänen. Jag medger gärna att även andra delar av landet på sistoneberörts. Men ingen annan del av landet har så hårdhänt drabbats avsysselsättningssvårigheter och därmed en fortsatt stor avflyttning som justNorrlandslänen. Jag kommer i fortsättningen att ägna mig åt mitt eget hemlänVästernorrland. var den faktiska befolkningsminskningen iVästernorrlands län 9 354 personer. minskade kommunernaAnge, och med 19 380 personer. Man har från länsstyrelsenssida i förslag till Länsplan 80 en begränsad optimism i prognosen för åren framtill 1983. Man räknar där med alt länets befolkning skall öka med 2 200personer. skall emellertid folkmängden i kommunerna Kramforsoch Ange minska med samma antal personer. Det här visar klart och tydligt på två saker: dels enobalans mellan länen i landet, dels också en obalans inom det egna länet. Detär här synsättet på och viljan till en kraftfull regionalpolitik kommer in. behandlade regeringens proposition 1978/79:112 omregionalpolifik sade man bl. a. i sitt betänkande 1978/79:23 följande: "Regionalpolitiken syftar till all åstadkomma en jämnfördelning av välfärden mellan landets olilka delar. En god ekonomiskutveckling i landet är en förutsättning för en effektiv regionalpolitik," Utskottet sade vidare i anslutning till motion 1553 avArne m, fl, socialdemokrater följande: "Utskottet har inte någon annan uppfattning änmotionärerna när det gäller behovet av insatser i , Deregionalpolitiska problemen ökar generellt sett ju längre norrut man kommer.Detta bör självfallet återspeglas när det gäller samhällets insatser.Tyngdpunkten på åtgärdssidan måste därför liksom ligga iskogslänen och då särskilt i de nordligaste länen med prioritering av de inredelarna," De socialdemokratiska ledamöterna i utskottet har i enreservation velat förstärka den skrivningen. Hur fungerar då regionalpolitiken i det här landet ?Ja, grundförutsättningen för en fungerande regionalpolitik är, somarbetsmarknadsutskottet sade, en god ekonomisk utveckling. Den förutsättningenhar emellertid tre regeringar som existerat efter valet fördärvat genom enpolitik som lett till ekonomisk kris i landet. De borgerliga regeringarna harmed andra ord försvårat för sig själva när det gäller att driva en konsekventnärings- och regionalpolitik. Av industriministerns uttalanden kan man lätt fåden uppfattningen att näringspolitik är ingenting som industriministern ellerregeringen skall lägga sig i. Ett märkligt politiskt förhållande. Får jagdärmed, fru talman, återvända till skogslänen och . Underåren 1977 och 1978 förlorade de sju skogslänen 23 100 industrijobb. IVästernorrland var siffran 2 500 eller . Tecken tyder nu pä en nyomfattande utflyttningsvåg från . I första hand är det då ungdomarnasom kommer att drabbas. De tvingas att flytta från sina hemorter till orter isödra . Effekten av en ytterligare utflyttning blir en ännu sämre åldersfördelning i de norrländska kommunerna. I ,som ett exempel, är andelen åldringar av den totalabefolkningen. Ser man till antalet pensionärer är andelen . De härsiffrorna och de här exemplen visar, tycker jag, att regionalpolitiken intefungerar här i landet. Det finns naturligtvis en långsiktig lösning på problemen.Lösningen är en regering som på allvar tar sig an problemen med en ekonomiskpolitik och en närings- och regionalpolifik som syftar till att nå det resultatsom har avsett i sitt regionalpolitiska beslut. Det finnsföljaktligen ingen högre makt att förlita sig till, utan här hjälper bara denegna ambitionen och viljan att nå ett positivt resultat. Förändras inte den härsituationen i positiv riktning inom rimlig fid så kan man befara att det skapasen stämning i delar av landet som kan få sådana konsekvenser som vi intekan ana oss till. Människorna i Norrlandslänen kommer inte i fortsättningen attstillatigande åse en ytterligare utarmning av en hel landsända. Får jag , fru talman, också uttala min förvåningöver det sätt på vilket regeringen behandlar landsting och kommuner ibudgetpropositionen. Det talas rätt ofta om politikerförakt . Dettaförakt grundar sig oftast på svikna löften och att man inte håller träffadeöverenskommelser osv. Det är därför inte att förvåna sig över att människormåhända föraktar politiker, i det här fallet regeringen, när man upplever attregeringen avser att skära ner skatteutjämningsbidragen till landsting ochkommuner. har emellertid ledande representanter för såväl landstings- somkommunförbund reagerat negativt mot regeringens förslag. Jag skulle därförfinna det förvånansvärt om i det läget skulle bifalla regeringensförslag. Jag vill gärna instämma i vad i gårdagens debatt sade,nämligen att det kunde vara väl så motiverat att sätta ett lånetak förregeringen som ett skattetak för kommuner. Får jag sluta med att erinra om vad jag inledningsvispekade på. Det finns i vårt land ett allmänt utbrett önskemål om attregeringen skall avgå. Idetta anförande instämde Marfin och (båda s). GUNILLAANDRÉ (c): Kärnvapen är det utan jämförelse största hotetmot mänsklighetens fortlevnad. förstördes städerna ochNagasaki av två atombomber. Omkring 300 000 människor dödades. harantalet kärnvapen ökat till en omfattning som motsvarar mer än en miljonHiroshimabomber. Det är uppenbart att kärnvapenmakterna har möjligheter attåstadkomma en massförstörelse utan like i historien. Dessutom måste riskernaför spridning av kärnvapen betonas. En biprodukt inom kärnkraftsindustrin ärplutonium 239, vilket kan användas som sprängmedel i kärnvapen. Materialanvändbara i kärnvapen produceras i allt fler länder. Kärnvapenteknologin är välkänd. Att framställa ett antal tillförlitliga och effektiva lätta kärnvapen förett lands militära styrkor är mycket komplicerat. Att konstruera en primitiv,oberäknelig kärnladdning kan dock tänkas vara möjligt, t. ex. för vissaterroristgrupper eller kriminella element. fanns i 18 kärnvapenfria länder 79kärnkraftsreaktorer i bruk. En enda reaktor kan producera omkring 250 kgplutonium , tillräckligt för omkring 50 bomber av Nagasakityp. Detföreligger ett uppenbart behov av att hindra att klyvbart material överförs frånfredligt bruk till militärt. Dessa skakande faktauppgifter står att läsa i en broschyr,utgiven av - internationella fredforskningsinsfitut.Sambandet mellan kärnkraft och kärnvapen är helt klart. Användning av kärnkraftför energibruk betyder stor risk för spridning av kärnvapen. Det är bådeekonomiskt och politiskt en fördel för länder som vill framställa kärnvapen attgöra det med hjälp av civil kärnkraft. Det ger dessutom stora psykologiskafördelar inför såväl den egna befolkningen som eventuella fiender att kunnautveckla sina kärnvapen i smyg, i skydd av den fredliga kärnkraften, har gjort stora insatser inomnedrustningsförhandlingarna, inte minst genom framstående kvinnor. Men om vivill vara trovärdiga i det arbetet kan vi inte bara tala om nedrustning ochsamtidigt sälja kärnkraftsteknik och bygga vidare på plutoniumberget. OmTurkiet eller något annat land tillverkar atombomber med hjälp av svenskareaktorer eller svenskt uran, då är vi medskyldiga. För att skall kunnaverka för en begränsning av kärnkraftsteknologin och kärnbränsle måste vi gåföre med gott exempel. Det är ett skäl, och ett viktigt skäl, till att vårt landså fort som möjligt bör avveckla kärnkraften. Uranet är grundämnet förkärnvapen och kärnkraft, I har vi tre fjärdedelar av kändaurantillgångar.