prot · G30958 · 1979-12-31 00:00:00 — Men dä får han i konsekvensens namn också fortsätta, och då kanvi naturligtvis den vägen avverka indexet. Men dä förtjänar det måhända inleett så intensivt försvar som vi har hört från många talare. En sådan avgörande påfrestning på statsfinanserna sorn vinu upplever och som indexregleringen kommer alt ytterligare spä på har endubbel negaliv betydelse. Den skall ses mot bakgrunden av det enormabudgetunderskottet. som vi omett par blir presenterade. Jag vet inte hur stort del är, men såmyckel förstår vi allesammans att del är fråga om ett ganska avskräckandeunderskott. Den skall vidare ses mot bakgrunden av den allmännaekonomiska situationen, som präglas av elt bestående och fortlöpandeunderskott i våra affärer rned omvärlden med åtföljande krav på ökadeutlandslån för att försvara våra valutareserver. Storleken av dessa underskolli bytesbalansen föreligger det måhända delade meningar orn. 1 den serie avekonomiska prognoser som vi uppvaktas med har författarna kommit till olikaslutresultat. För min del vågar jag ändå röra mig med siffrorna 10-12miljarder i underskott och kanske 1416 miljarder för 1980.Det finns ju högst seriösa publikationer sorn har uppskattat underskottet tillbortåt 20 miljarder. får vi reda på de exakta siffrorna. Detta skall ses i sammanhang med den tillfälligakonjunklurförbättring som vi har iaktttigit och sorn under dengångna valrörelsen enligt regeringens talesmän spelade en enorm roll. Enligtttlla frarntidsbedörnare kommer denna i en nära framlid att avlösas av en nydämpad utveckling, en nedgång i konjunkturen. Vi möter en sådan situation i eltuselt statsfinansiellt läge, sämre än . En skattepolitik som dränerar statskassan pä nära 7miljarder framstår i detta läge som oförsvarlig, såvida man inte via andrainkomstkällor kompenserar statskassan för utgifterna. Dessa andra inkomstkällorhar, som jag sade, portionsvis presenterats . De kan vid engenerös bedömning uppskattas till mellan 2,5 och 3 miljarder. Regeringensformella uppskattning slutar pä 4,3 miljarder i plus för statskassan. Denberäkningen har en dålig grund i verkligheten, dä den förutsätter en oförändradkonsumtionsvolym på alla de punkter där den indirekta beskattningen höjs.Beräkningen från regeringens sida är så mycket mer anmärkningsvärd - och dethar påtalats tidigare - sorn man så energiskt hävdar att avsikten rnedskaltehöjningarna är alt åstadkomma en kraftig konsumtionsminskning. Det logiskaresultatet rnåste dä bli en svag inkonrslförbätlring. Slutsatsen av delta blir helt enkelt alt regeringensskatteförslag strider rnol tvä grundläggande och av alla erkända bedömningarinom finanspolitiken. För det första innebär det en påspädning av konsumtionen iett läge där vi lever med en enorm underbalansering av statsbudgeten och eltkraftigt underskott gentemot omvärlden. Det är någonting av inflationsdynamil iden fortsatta ekonomiska utvecklingen. För det andra har det en fördelningsprofil som tveklöstkommer att komplicera de påbörjade avtalsförhandlingarna och i värsta falläventyra en förhandlingsrnässig uppgörelse. Utan alt vara olyckskorp-det liggerinte för rnig - vill jag understryka det allvarliga i denna situation.Störningar pä arbetsmarknaden i den situation vi nu har framför oss torde varadet mest negativa och besvärande inslaget i våra förhoppningar om att ändå såsmåningom försöka få en ordning på nationens ekonomi. Den periodav armarna-i-kors-politik sorn har kännetecknat regeringen Fortsatt reformering av inkomstskatten, m. m. Nr 58 under hela den gångna och långahösten när det gäller de ekonomiska Onsd-ieen den frågorna är naturligtvis helt oförsvarbar. Vi har frånsocialdemokratins sida 19december 1979 velat möta denna situation dels medett sktilleförslag som präglas av en rättvis _ fördelning av den i och för sig önskvärdaskattesänkningen, dels genom att Fortsatt reforme- redovisaen fullständig fintinsiell tiickning av skattereformens konsekvenser. :.,r, ,, ;Lr,-, Vi hargivit till känna denna uppfatlnine iienom motionen , nr 2433, ung aviiiKomsi- ° fi-,. skatten m " S'' ° " finansielltäckning för skatteförslaget med ikraftträdande redan fränden , Vi blev nedröstade på detta förslag. Vi vidhåller nuhuvudlinjerna i detta förslag och preciserar dem i en motion, nr 129. På grund av regeringens säregna sätt att i ettipperpresentera sina skatteförslag och pä grund av att det avgörtinde förslaget omskatteskalorna kommer i elfte timmes , har vi funnit delmeningslöst, utöver de 4 miljarder sorn statskassan vinner på att säga nej tillindexregleringen, all försöka siirredovisa täckning för de 1,3 miljarder somfattas föratt realisera socialdemokratins skalteförslag. Vi säger följaktligenalt den totala inkomstförstärkningen sorn behövs och formerna därför fårbedömas i siimband med alt vi får möjligheter alt ta del av budgetförslaget. Viriiknar rned att förhoppningsvis ha detta framför ögonen . Viåterkommer då, herr talman, med en samlad bedömning av vad vi anser att lägetkräver och vad läget tål i fråga om fortsatt lånefinansiering för all läcka destatliga utgifterna. Vi har från socialdemokratins sida sammanfattat våruppfattning om skattepolitiken i följande punkter, som refereras ireservationen och har varit föremål för debatt här . Del är helt enkelt att skatteuttaget skall förskjutas frånbeskatlning av hushållens inkomster till ett starkare inslag av en indirektbeskattning. Därför är del produktionsfaktorsskatten som vi i dagens läge sersorn den enda möjligheten att nå målet med. Det nya i den indirektabeskattningen, dvs. den allmänna produktionsskatten, har ju dessutom fördelenall den kan bedömas och anpassas i kommande avtalsrörelser. Den kan spelas in iden bedömningen på samma sätt som att av de 11 3/. som inlevereras föratt finansiera våra ATP-pensioner, har varje tiondel lika sorgfälligt gäll iavräkning under det förhandlingsarbete som vi har haft under 1960- och1970-talen, Då behöver rnan inle ta fram den här gamla argumenteringen om attföretagen inte orkar med del och inle tål det, och all det är så ytterstnödvändigt alt de är finansiellt väl solida och alt de är likvida för all viskall klara exporlsituationens olika allvarliga krav. Det har sagts tidigare här att företagens likviditet intehar utnyttjats till den investeringsaktivitet som är erforderlig, och jag vill understrykti det. Jaghar framhållitsamma sak de få gånger jaghar brytt mig om att ta kammarens tid i anspråk för sådana här frågor. Det kan inle vara rikligt till man fryser företagspengarna under elt par år framåt, som vi har en djupt otillfredsställande investeringsverksamhet och ett djupt otillfredsställande bostadsbyggande. Del kan inte heller vara rikligt - vilket också har sagts här 88 tidigare - att företagen etablerarsig som filialer till affärsbankssystemet och i denna sinverksamhet tar in alldeles ornåltliga vinster och förtjänster på sinpenningförvaltning. Vi slår vidare fast all inkomstskattens nivå bör sänkasoch att marginalskatterna bör justeras. Del är i och för sig inte något nyttoch revolutionerande i skattepolitiken, då inflationsutvecklingen har tvingatoss härtill under praktiskt taget alla år under senare hälften av 1970-tiilet,Vi introducerade ju systemet 1974 vid den första av de s. k.Hagauppgörelsernti. Vi slår fast att avdragsmöjligheterna vidinkomslbesktiltningen bör begränsas och alt realisationsvinstbeskattningen böröverses och skärpas. Dagens debatt har framför allt visat att de senaste trefyra årens inflation har fått helt oförutsedda verkningar i avseende påavdragsregleriia i besktittning-en. Det var litet annorlunda på 1950- och1960-lalcn. när ett egcthem innebar en relativt måttlig penninginvestering, ivarje fall nominellt betraktat, när följaktligen trvdragen var måttliga och närde ärligti lönestcgringtirna var anpassade härtill. Utvecklingen avinflalionsklimatel framför tillt , med piken rikltiduppåt speciellt , har ju vänt upp och ner pä alla gamla vedertagnabegrepp om avdragens roll i skattepolitiken. Vi konstaterar avslutningsvis att en lag mot skatteflyktbör införas och all skattekontrollen måste förstärkas, och det är i och för sigingenting nytt. Vi räknar från socialdemokratins sida med all i en motionunder våren i de här punkterna närmare konkretisera och preciserti vad vi anservarti nödvändiga förändringar och förslag i skattesystemet för framtiden. Jag är den förste att erkänna alla desvårigheter som möter när man talar om radikala förändringar i ett sedan 1928introducerat och bestående skattesystem. Systemet har sedan gradvis förändratsmed hiinsyn till utvecklingen, men det saknar den enhetliga överarbetning sornvi hade räknat med alt de tre stora skatleutredningarna, iscensalltr i börjanpå 1970-lalet, skulle komma fram till men sorn de tyvärr misslyckades rned.Orsakerna kan vara flera. En är naturligtvis de svenska sktiilebetalarnasmycket bestämda uppfattning om den inbördes rättvisa som skall gällamedborgarna emellan, vilket speciellt aktualiseras när nran talar om avdragsproblemen.Jag är vidare medveten orn svårigheter som anmäler sig när det gäller alt påett önskvärt och rimligt sätt skriva skatteregler för såväl företagare somlönttigare liksom framför allt för förelagaren i dennes dubbla position somföretagare och fysisk person. All skilja på beskattiringen av vad som hörsamman med rörelseinkomster och därav åtföljande acceptabla avdrag och påbeskattningen av de personliga inkomsterna för rörelseidkaren och däravföljande avdrag är en svår uppgift. Medvetna om alla dessa tekniska svårigheter har vi väländå kommit fram till uppfattningen att vårt traditionella skattesystern, sornfungerat bra i en relativt inflalionsfri ekonomi -låt mig säga fram till mittenpå 1970-lalel-nu utsätts för enorma påfrestningar tned alla de förändringar iinkomst- och förmögenhetsförhållandena säviil brutto sorn netto som inflationoch avdraessvslem innebär. Att återställa den riiltvisa i skallesvslemei som vi Fortsatt reformering av inkomstskatten, m. m. Fortsatt reformering av inkomstskatten, m. m. förloratframför allt under de senast förflutna åren är en aktuell och ofrånkomliguppgift. Jag tillåter mig att uttala förhoppningen att enligt rninmening nödvändiga omprövningar och justeringar skall kunna aktualiseras ochgenomföras och all detta skall kunna ske snabbt, då del til syvende og sidständå bör finnas möjligheter- där har vi det Ijusti inslaget i dagens debatt -att samla majoritet bakom förslag som präglas av ett riiltvisare skatteuttagatt finansiera statsutgifterntr mer än vad vi just för dagen kan avläsa. Innan jag slutar vill jag, herr talman, bara ytterligarereferera en sak. Jag har tidigare vänt rnig till , och jag kanvända rnig till som representant för en gång till.Är del ändå inte för en centerpartist av den gamla skolan, som vt.r med på dentid då partiet helte bondeförbundet, ett parti som hade en så stark förankringinom den svenska jordbrukarkåren och även hos småbrukarna, ganska påfrestandeatt gentemot sina valmän ute på Itindsbygden försvara den skattereform, varomvi snart skall votera? Det är en skattereform som när allt läggs till allt år1980 ger tusenkronan tillbaka till folk med normala inkomster och drygt 10 000tillbaka till folk med de verkligt höga inkomsterna? Om tittar påsina yrkesbröders deklarationer och tror på dem - det skall vi väl göra ianständighetens namn - sä är del inget tvivel om alt han där hittar enbefolkningsgrupp som i långa stycken är likvärdig med arbetarklassen. Gå ut ochtala med dem om den fördelningspolitik som del borgerliga skatleförslagetinnebär när man skall skifta snåla pengar påett riiltvist sätt! Då tror jag attherr Josefson tar på sig en alldeles omöjlig uppgift. Det har vidare sagts någonting i den allmänna entusiasmenatt om man bara blir av med de höga marginalskatterna, så slipper man ifrån enmyckenhet av oarter i det nuvarande systemet. Vi skulle ju, som det sades av entidigare talare här , helt enkelt kunna riikna med att i allt viisentligtkomma bort ifrån del s, k, kvittolösa samhället. Om vi kommer ner till enmarginalskatt av för folk i allmänhet och en maximal marginalskatt av 70 %för de allra högsta inkomsttagarna, så skulle del kvitiolösa samhället vara ensorglig episod i den skattepoliliska historien. delta är ju elt barnsligt och blåögt tal. De människorsom arbetar med all fuska med skatten ser inte på frågan på det sättet. Denkvittolöse slipper ju skatta pä sin extra tusenlapp helt och fullt.Tjänar han tusenlappen svart, betalar han inte en krona i skatt därför att hanfuskar ifrån skallen. Varför skulle han börja att nu ta kvitto, om han då blirav med , på lusenlappen eller 700 på tusenlappen i skatt genom att manrealiserar de här nya framtidsmålsällningarna i fråga orn marginalskatten? Detdär är en ordels makt över tanken, en illa genomtänkt argumentation, som jaghoppas att de som tänker litet kallt och sakligt pä det helti i varje fall intefrån den här talarstolen kommer att upprepa. Jag ser att del har gått litet grand över tiden, men jagförsvarar rnig, herr talman, med trtl del nu inle i förhålltinde till gtimlatider är sä ofta som jag besvärar kammaren. BudgetministernINGEMAR MUNDEBO: Nr 58 Jag vill kort kommentera ett par avsnitt i den inlägg.Gunnar Sträng berörde det faktum alt kammaren under de gångna g veckornavid tre tillfällen har debatterat om skatter, i tre etapper har fäll regeringsförslagom skattereformer, förmodade alt det var ett Fortsattrefonne-finurligt sätt att hantera skattereformerna. Jag tackar för vänligheten- jag .y inkomst-förmodar att det var en sådan. Men sanningen är nogatt det mer var en skatten m tn praktisk nödvändighet att hanteraskalteförslagen på del sättet - det var det både för regeringskansli och förriksdag mest hanterliga sättet i den situation vi hade att arbeta i. Jag skulle ha önskat att vårriksdagen hade kunnat fallabeslut om inkomstskatleförändringar. Sorn jag har sagt i tidigare debatter ärdet bäst om sådana beslut kan tas . Men som en och annan kanskepåminner sig var det inte möjligt att ta ett sådant skattebeslut , ochdärför fick vi komma tillbaka , så fort det av praktiska skäl varmöjligt att göra det. Vi lade också fram förslagen om alkoholbeskattningen ochenergibeskattningen då det var möjligt att göra det,eftersom vi menade att det var till fördel för riksdagsarbelet alt riksdagenfick förslagen så snart det var möjligt. Men vi redovisade att förslagen skulleläggas fram, och vi angav också i regeringsförklaringen det ungefärligainnehållet i dem. Därför kunde kammaren få en erforderlig helhetsbild. Jagtycker också att det är bra om man kan bedöma flera delvis sammanhängandeförslag pä samma gång, men jag tror inte all jag kan lova att under kommandeår, vid ett och samma tillfälle, i en och samma proposition, lägga alla underterminen aktuella skalteförslag, jag lika litet som gjorde det päsin lid. Sedan var oroad för effekterna päkonsumtion, löneförhandlingar och statsfinanser av den nu aktuellaskattereformen. Han var så oroad att man närmast kunde fä intrycket all hanmenade, att vi borde ha avstått från en inkomstskatlereform och i statskassankanske kunnat behålla de 2-3 miljarder som oförändrade regler möjligen skulleha kunnat resultera i. Jag ser det på ett annat sätt. Jag tror att del är braför samhällsekonomin, bra för löneförhandlingarna, bra för skattemoralen ochför arbetsviljan att vi kan göra en ytterligare reform av våra inkomstskatter,ta ytterligare ett steg på den väg där flera steg återstår all la. Vi kan inte komma fram till balans i den offentligaekonomin bara genom att slå vakt om alla skatter i oförändrade former. Vi måstearbeta oss fram till bättre balans, inte genom att avstå från alt göraerforderliga skatteförändringar, inle genom alt införa många och storaskattehöjningar-utan genom att söka begränsa de senare så långt det är möjligtoch ändå ha en försvarlig balans i den offentliga ekonomin. Huvudlinjen tillbalans måste emellertid vara den att vi - genom all arbeta och spara - får enlägre tillväxtlakt i den offentliga verksamheten. Därför menar jagandet är nödvändigt att nu göra eninkomstskatlereform och att människorna, företagen och samhället tjänar på attden görs . Nr 58 () replik: OnsH'i(jpn den " talman! drog alltför långtgående slutsatser avmilt 19 ti -rprnher 1979 yttrande om den prövning av indexsom eventuellt bör göras. Jag sade i milt anförande alt indexregleringen bör vara kvar i vårt skaltesyslein. Fortsatt reformering av inkomstskatten, m. m. de denkritik som riktade mot vissa komponenter i indexregleringen sadejag bl. a. att man noga bör prövti vad som sktill ingå i index. Vi harindexreglering på flera områden i vårt samhälle, och det finns anledning att seöver i vilken utsträckning olika faktorer påverkar index. Jag står fast vid denuppfattningen, men alt därav dra slutsatsen all jag skulle vilja ha bortindexregleringen av skatterna är att gå för långt. När sade allhöginkomsttagarna får sktittelällntrder räknade han indexregleringen - detinkomstbortfall sorn staten får- som en skattesänkning och naturligtvis ocksåmarginalskatlelaket. Samhället har råkat in i en besvärlig situation, diiralltför mänga räknar på vad de får ut efler skatt. Det har påverkatlöneutvecklingen på elt icke önskvärt sätt -höglönerna har drivits upp. År mannu även från socialdemokratisk sida beredd alt justera marginalskatten ocksåför de högsta inkomsttagarna, finns det all anledning för oss all så snart sommöjligt försöka stoppa denna utveckling. Onr man härför avsikt alt verkligenvälja den viigen, bör man inle så hårt kritisera marginalskatlelaket, Inormalkommunen kan det samlade skatteuttagel uppgå till . Har man nufrån socialdemokratiskt håll förklarat sig beredd att sänka del uttaget, rördet sig orn för alt rnarginalskatlespärren inle skall ha någon verktin,Sktill man vara med på en sänkning av marginalskatterna kan den inte gärna varamindre än en procentenhet, och då finns del faktiskt inte så stor anledningatt, som gjorde, förstora upp marginalskallespärrens effekter. GUNNARSTRÄNG (s) replik: Även socitildernokrc-rtin anser del vartinödvändigt nred err skattereform . Men skillnaden mellan minuppfattning och uppfattning är den att vi avstår från all dela utde 4 miljarder som ett envist fasthållande vid indexr'egleringen avstatsskatten innebär. Vi säger nej till index. Det fattas dä 1,3 miljarder föratt täcktt socialdemokratins skattereformsutgifler. Då har vi sagt, att när viväntar ett budgetförslag , är det lika bra all vi nu preliminärtavstår från att redovisa täckning för det beloppet. Vi har nämligen en bestämdkänsla av alt när vi fär se budgeten in corpore kommer vi all finna att delblir fråga om värderingar än 1,3 miljarder. lämnar i sitt förslag ifrån sig 4 miljarderår och dessutom ytterligare 2,8 miljarder för de margintilskattesänkningarsom han redovisar, sammanlagt niira 7 miljarder. Finansieringen härav är högstotillfredsställande. Det är en betydligt klenare finansiering tiv budgeten förframtiden än vad socialdemokratins förslag innebär. Det överraskar mig all cenlerptirtislen såeniusitistiskl sluter upp bakom indexsyslemet. Han för en enligt min meningdålig argumente-rina för vikten av all man inte föriindrar de inbördesrelationerna mellan rika ochfatliga i avseende på skattebelastningen och säger att indexregleringen Nr 58 ger enmöjlighet alt bibehålla dem . Men det finns ingenting Onsdaeen den som sägeratt de ursprungliga r-elalionerna i skattehänseende mellan rika och |y fattiga ärsa objektivt riktiga all de är värda all föra vidare år för all framtid.Det rimliga är ju alten regering och en ansvarsmedveten riksdag vid Fortsatt relörme- varje tillfälle bedömer hur finanspolitik och skattepolitik skall läggas uppoch .- , jn/Quist- frågar sigvad finanspolitiken kräver av offer från medborgarna via skatterna. skatten m ni Vid det tillfället skall man vara obunden och obetagen all göra denrelativa avvägningen och värderingen. Men det är ju del som ni hindrarriksdagen all göra genom detta envisa fasthållande vid indexregleringen avskatteskalan. använde en formulering för attklargöra skillnaden i skattesyn oss emellan som klargör infliitionsskyddelsinnebörd väl så bra sotn mycket av en debatt skulle göra. sade att vi avslår frän att dela ut 4miljarder. Jag svarar alt vi avstår från att ta 4 miljarder. Jag skallemellertid inte diskutera huruvida siffran 4 miljarder är korrekt - det kan viha olika meningar om. Jag avstår alltså från den debatten och redogör i ställetför vad ett inflationsskydd egentligen betyder genom att se på de två olikautgångspunkterna. Om vi skulle vilja ta 4 miljarder, dvs. om vi skulle viljaha in ytterligare 4 miljarder i skatt, då skulle vi klart tala orn det förmänniskorna, och då skulle vi också lägga fram ett konkret lagförslag om deltahär i , () replik: Jag vill till GunnarSträng säga att rätt att besluta om skatterna är helt oförändad.Frågan år bara varifrån vi skall utgå når vi fastställer .skalleskalorna. Skallvi utgå från realviirdei och från det beslut som har gällt tidigare, ellerskall vi utgå från ett resultat som inflationen har åstadkommit? Det är denskillnad som föreligger. Riksdtigeirs rätt all beslutti har däremot intebeskurits på något sätt. GUNNARSTRÄNG (s) replik; skulle, onr han följde miltinlägg och rnin replik här, kunna erinra sig alt jag strde all jag avstår fråntitt dela ut de här pengarna utan att kräva annan kompensation. Deliir skillnaden oss emellan. fortsätter med kallt blod alt vilja försämrastatsfinanserna tills han kommer till den punkt i utvecklingen där lägel bliromöjligt. Må hjälpa och befria honom från detta! Men sitter han kvar,kommer han dithiin med den här politiken att det blir sju resor värre att rättatill en nerkörd och förstörd ekonomi. Vi säger all det i den här inflationsutvecklingen ärnödvändigt alt görti vissa justeringar av skatteskalan. Vi har gjort det sedan1974, men vi har därvid ständigt sett till att staten har blivit kompenserad päandra vägar. Nr 58 kunnat göra delta i kombination medlöneförhandlingarna och i diskussion Onsd-ipen den '' fackliga parterna pä arbetsmarknaden. Det är den stora skillnaden. 19dprember 1979 Därmed kunde vi driva en rimligskattepolitik med bibehållna slatsfinan- Forts reforme ""Mundebo är däremot ute pä denna eländiga väg, som gör varje ,.,,, , ;,,;,,..,,n» budget sämre och sämre med ständigt ökad upplåningoch ständigt större ung avtiiKoinst- c rr o o skatten m påfrestningpä den svenska ekonomin, som bl. a, tar sig uttryck i en ständigt Vi vill inte vara med på del, och förr eller senare måste ocksåherr Mundebo inse del orimliga i den här lågordningen. Jag har väl inte så mycket mer att säga till herrJosefson; jag skall, herr talman, bara upprepa mig mycket kortfattat. Del finnsinget objektivt och oklanderligt fast besked till oss som säger alt denrelation mellan fattiga och rika som vi skattemässigt hade var höjdenav all rättvisa och att den skall bibehållas år . För enriksdagsförsamling som ser del faktiska förhållandet i ögonen måste det ju ändavara bättre att varje är kunna bedöma om statskassan behöver en förstärkningoch dä säga: Låt oss genomföra den, obundna av tidigare automatik i besluten,och låt oss då se till all vi genomför en skattebelastning som är solidarisktförsvarbar och som tar hänsyn till de mindre bärkraftiga skattebetalarna! Det är ju det som glömmer bort när han gårupp till försvar för indexregleringen. Talmannen anmälde att alt till protokollet få antecknat att han inte ägde rätt tillytterligare replik. Bara ett enda ord till är att jag inte delar ut 4 miljarder men inte heller tar inytterligare 4 miljarder genom all låta inflationen höja skatterna, vilketskulle bli följden om vi inte hade ett inflationsskydd. Om vi ser det urstatsbudgetens synpunkt är det lätt alt konstatera att ytterligare 4 miljarderskulle göra nytta och ge en bättre balans. Men jttg tror att om vi företog ensådan skatteskärpning så skulle vi få problem för samhällsekonomin, problem förföretagens ekonomi och problem för människornas ekonomi.