prot · G30917 · 1979-12-31 00:00:00 — Demånga åren av kolonialt förtryck, av krig, av förgiftning och förstörelse avmänniskor och natur, av svåra hungerkatastrofer och av USÄ:s vägran all betalakrigsskadestånd är huvudorsaken till den svåra situationen i hela Sydostasien.Därför är det angeläget att bidrar med massiva hjälpinsatser tillfolken i , och , som förhärjats avanfallskrig. Jag ser att min tid är slut. Jag får tillfälle att återkomma, men Jagvill nu avslutningsvis säga att i motsats till de borgeriiga partierna, somalltid ser enögt på de här frågorna liksom andra frågor, far vänsterpartietkommunisterna avstånd från förtryck och terror var sådant än förekommer. Vi fördömerde brutala övergrepp som förekommer mot kommunister, socialdemokrateroch liberaler i många latinamerikanska länder, som styrs av militära ochfascistiska juntor. Vi fördömer på samma sätt de brutala övergrepp molmänniskors kamp för demokrati som uttrycks t. ex. i de domar som i gåravkunnades i . För innebar årets val ett klart och otvetydigt bakslag. Detulgör självklart en uppfordran till självprövning och självkritik av olikapolitiska ställningstaganden, sättet att föra ut politiken och arbetsformerna iövrigt. En genomlysning av vad def var som felades harockså tagits upp såväl av partistyrelsen och andra organ på riksplanet som avcentern i länen och kommunerna samt på basplanet. Det är helt fel när man påsina håll påstår, att den interna analysen och eftervalsdebatten inom centernskulle ha uteblivit eller hållits tillbaka. Men det är ganska naturligt att dentar sig andra former i elt parti som i första hand bygger på en stark folkrörelseorganisationän i partier där pressen spelar större roll. Inteminst tror jag att vi i har lärt en del av de misstag somsocialdemokraterna begick efter sitt nederiagsval 1976. Alt socialdemokraternamisslyckades med att komma tillbaka i regeringsställning nu 1979 berodde säkertlill stor del på den räddhåga för att erkänna egna misstag som i så hög gradkännetecknade socialdemokratin efter förra valet. I stället satsade man allt påen näslinlill hämningslös konfrontationspoliiik, lill synes utan mål ochmening. Centernsföriuster i röster och mandat innebär å andra sidan inte att partiet förloratsin centrala ställning i svensk politik. Den roll som partiet lagit på sig iden nya regeringen visar tvärtom, atl liksom tidigare bör kunna få ettavgörande inflytande på de närmaste årens politiska utveckling. Partiet harockså alltjämt en mycket stark ställning i kommunerna och landstingen. Flygelparliernastärkte sin ställning och partierna i mitten tappade terräng. har viän en gång hamnat så nära elt jämviktsläge man kan komma. När valresultatettill sist vägde över till de icke-socialistiska partiernas fördel, blev detnaturligt att den nya regeringen utgick ur den delen av . Men likalitet som en vpk-stödd socialdemokratisk regering skulle ha kunnat bedrivanågon uttalad socialistisk politik, om majoriteten i stället vägt över åt dethållet, lika litet finns det utrymme för den nya regeringen att dra sig åfhöger. Det skulle vara ganska utmanande, om en regering som bara har elt ellerannat mandats övervikt i skulle vara sig själv nog. En regering i ettsådant pariamenfariskt läge måste alltid ta hänsyn till den andra halvan avriksdagen, och dess politik måste vara tydligt förankrad i den politiska mitten. Dettagäller också i hög grad den regering som , och moderatasamlingspartiet nu har bildat. Socialdemokraternas försök atf få den nyaregeringen atl framslå som en högerregering och dess program som elthögerprogram tycker jag säger mer om socialdemokraternas brist på konstruktivaalternativ än om regeringsprogrammets verkliga innehåll. Detär heller ingen överdrift att säga, atl i valrörelsen klarare än allaandra partier vågade diskutera och försöka lägga fast hur vi måste möta1980-talels problem. Dessa frågor gav dock inle den här gången utdelning iröster och mandat. Menjag är övertygad om att väljarna längre fram kommer att hålla oss i centernräkning för alt vi redan på delta stadium har dragit upp politiska handlingslinjerför 1980-talel. Det är bl. a. mot den bakgrunden som vi trots det allvariigabakslaget ser framtiden an med ganska så stor tillförsikt. a.regeringsuppgiften kommer självfallet att ställa stora krav. äraldrig någon sinekur alt regera, när man bara kan lila lill en rösts övervikt iriksdagen. Detinnebär inte att oppositionsrollen skulle vara lättare, i varje fall inte omman ser som sin uppgift att la ansvar i del politiska arbetet. Därför tvekadeheller aldrig vi i atl la på oss det regeringsansvar som vi menade attdet pariamentariska läget krävde av oss. Så jämnt som def nu är i riksdagenkrävs det dock atl alla lar ansvar: regeringen och den politiska oppositionenmen också organisationer och intressegrupper utanför . Medvetandet omalt de ekonomiska problemen långt ifrån är lösta ökar hos allt fler, och detbör kunna bidra till att öka både viljan och förmågan att ta ansvar. Jaghar inget behov av att ge råd, men Jag tror alt socialdemokraterna begår ettavgörande misstag, om de efter sin nya motgång än en gång blåser till strid förstridens egen skull. 1980-talets problem kräver samverkan och inte strid. En nysocialdemokratisk konfrontalionsvåg skulle med all sannolikhet ställa del storaoppositionspartiet utanför de politiska avgörandena. Det finns också skäl attpåminna om hur socialdemokraterna regelbundet i medgångens stund själva vädjatom samverkan kring den socialdemokratiska politiken men i lider av motgångsnabbt sätter konfrontationen i högsätet. Dennya regeringens huvuduppgift blir ekonomin. Den föregående trepartiregeringenträdde lill i det skede när 1970-talets stora kostnadskris kulminerade och fullklarhet började vinnas om vilka problem den första oljekrisen hade medfört. Devalveringen,losskopplingen från den s. k. valutaormen, borttagandet av den allmännaarbetsgivaravgiften, införandel av en inflalionsskyddad skatteskala, småföretagspolitikenoch de omfattande insatserna för atl försvara sysselsättningen och underlättastrukturomvandlingen inom näringslivet gav tillsammans med ansvarsfullalöneavtal konkurrenskraften åter. Del grundlade i sin tur den i många avseendenpositiva ekonomiska utveckling som vi haft . Bådejag själv och andra i har varnat för tron alt deekonomiska problemen definitivt skulle vara övervunna. Vi har påmint om atl vii kommer att ha en från produktionssynpunkt mycket ogynnsambefolkningsutveckling även under 1980-talel. Den internationella utvecklingenkommer au ställa krav på minst lika genomgripande förändringar i samhället somvi har fått uppleva . Vi har varnat för att mer tasut i ökad konsumtion än vad det finns utrymme för, varnat förde kvarståendeobalansproblemen i utrikesaffärerna, påmint om all räntor och amorteringar påutlandslånen kräver sin tribut och varnat för långtgående löften, både närdetgäller nya offentliga utgifter och närdet gäller skattesänkningar. Detgjorde vi när del efter den förra trepartiregeringens upplösning förra höstenkom propåer både från höger och från vänster om en mer expansiv politik, trotsatl konjunkturen började att la fart. Detgjorde vi också , när den inhemska konjunkturen sköt ytteriigarefart, inflationsrisken ökade och det stod klart atl det svenska folkhushålletskulle få en ny stor oljeräkning. Det gjorde vi när vi hävdade attsänkningar av marginalskatterna bara kunde ske om man klarade avfinansieringen. Det gjorde vi också genomhela valrörelsen. Därför,herr talman, stämmer del inte med verkligheten när socialdemokraterna nu gårut och bl. a. beskyller för att före valet ha gett en alltför glättadbild av svensk ekonomi och att vi nu efter valet skulle ha tvingats konstateraatt många av de ekonomiska problemen ännu är olösta. Sanningenär Ju att socialdemokraterna har stått för den mestexpansiva politiken. Åtta miljarders utgiftsökning blev Ju densocialdemokratiska valrörelsens sista desperata utspel. Mestmärklig har ändå varit socialdemokratins sorglösa tro på alt nyaarbetsgivaravgifter och skatter på företag är kungsvägen ur alla ekonomiskabekymmer. Det är som om del helt hade undgått socialdemokratin i hur slorutsträckning ekonomiska problem hänger samman medoljeprishöjningarna och andra internationella faktorer - förhållanden som vi iSverige bara kan motverka genom alt verkligen slå vakt om vår internationellakonkurrenskraft. Ochdet gör man förvisso inte genom att ständigt lägga ökade pålagor pånäringslivet. Man gör det inte heller genom att införa proms och med denåtgärden också pressa fram höjda kommunalskatter. Ensådan politik skulle naturiigtvis också löntagarna snabbt stegra sig inför.Löntagarorganisationerna skulle knappast godta att regering och riksdagavtalsrörelse efter avtalsrörelse lade beslag på hela förhandlingspotten innanparterna ens hunnit sätta sig ned vid förhandlingsbordet och sedan i praktikenlät dessa förhandla om inflationens storlek. De överiäggningar som regeringeninbjudit arbetsmarknadens parter till har som syfte alt underiätta enavtalsrörelse så atf den inte leder till ökad inflation och försämrad internationellkonkurrenskraft. 1980-ialefkommer i ekonomiskt avseende knappast att bli någon guldålder. Som jag redanhar nämnt fortsätter antalet gamla att öka. Vi riskerar på nytt en situationmed växande utlandsupplåning, om vi inte förmår kompensera den nya oljenotanmed ökad export eller lyckas ersätta delar av importen med hemmaproduceradebränslen och andra varor. Investeringsnivån måste höjas för att klarasysselsättningen och kraven växer på regional utjämning. Dellafordrar sparsamhet på alla områden. Det finns elt litel utrymme för privatkonsumtionsökning. Jag vill dock, herr talman, bestämt dementera detidningsuppgifter som förekommit om att regeringen skulle ha angett hur stortdet utrymme som arbetsmarknadens parter har att förhandla om skulle vara. Menvi har velat peka på att redan ökade pensionsulbetalningar, sjukersättningar m.m. tar sin tribut av del tillgängliga utrymmet. Ytterligare en del måstereserveras för bl. a. barnfamiljer och handikappade, som annars riskerar allkomma i kläm i ekonomiskt kärva tider. Detsom därefter återstår all dela på vid förhandlingsbordet är då inte särskiltmyckel. tror Jag atl arbetsmarknadens parter vid det här laget är ytterst medvetnaom vilka risker hela folkhushållet utsätts för i sysselsättningshänseende ochnär det gäller prisuivecklingen, om man inle håller sig inom den tillgängligaramen. Situationenkommer av allt att döma inte att bli bättre . Statensoch kommunernas utgifter växer f n. snabbare än vad produktionsökningen gerutrymme för. Det skulle under 1980-lalet kräva produktionsökning varje årenbart för alt betala den offentliga utgiftsökningen, om den fortsätter i dentakt som gällt de . Del är mot denna bakgrund vi iregeringsdeklarationen sagt att såväl nya som gamla krav måste granskas ytterstnoga. Riksdagenkonstaterade all den kommunala ulgiflsexpansio-nen liggerväsentligt över de som regeringen och företrädare för kommunerna tidigarekommit överens om att försöka hålla. Skall den samhällsekonomiska ekvationen gåihop måste också kommunerna prioritera hårdare. Jag vill dock i rättvisansintresse också göra det tillägget att en del av denna kommunala expansion är ennaturlig följd av de uppgifter som regering och riksdag har lagt på kommunernabl. a. för att H bukt med sysselsättningsproblemen. Det gäller framför alltsträvandena atl skapa en bättre sysselsättning för ungdomarna. Detär i en sådan situation som solidariteten sätts på prov på ett särskilt vis.Del är ju betydligt enklare alt hävda solidariteten när kakan växer snabbi änatf göra det i ett kärvare ekonomiskt läge. Det är fråga om solidaritetenmellan generationerna liksom mellan starka och svaga. Del är därför vi iregeringsdeklarationen säger ifrån att kraven på en socialt medvetenfördelningspolitik är särskilt viktiga då ekonomin ställer krav pååterhållsamhet. Menden nya regeringen måste självfallet också ge sig i kast med 1980-lalets storaproblem. Dit hör inte minst många frågor på det näringspolitiska området. Omsorgenom sysselsättningen måste liksom stå i centrum för den ekonomiskapolitiken, arbetsmarknadspolitiken och industripolitiken. Den bästa mätare vikan ha på tillståndet i ett samhälle är de möjligheter som människor har tillarbete för alt klara sin egen försörjning. vet vi att de tekniskaförändringarna, ändrade konsumtionsmönster och förändringar på väridsmarknadenockså i fortsättningen kommer att ställa stora krav på omställning i svensktnäringsliv. Där behövs del en bättre beredskap för atl mötaomställningssvårigheter av det slag som vi haft så gott om i svensk industri desenaste årtiondena. Jag påminner om textilindustrin, varven, stålindustrin osv. Menframför allt gäller det naturiigtvis att möta denna utveckling med offensivanäringspolitiska insatser, som förebygger direkta krissituationer istrukturomvandlingens spår och i stället möjliggör en snabb industriellförnyelse och expansion samt möjliggör för näringslivet att behålla sininternationella konkurrensförmåga. Den gamla trepartiregeringens åtgärdermedförde bl. a. något av en renässans och en ny tro för den mindreoch medelstora företagsamheten. Tiden arbetar nu också för den mindre företagsamheten,och Just inom den sektorn tror Jag atl det finns stora utvecklingsmöjligheter. Påfrestningarnaunder 1980-talel kommer emellertid att bli kännbara inte minst i regionaltavseende. Därför lägger också den nya regeringen mycket stor vikt vidregionalpolitiken i sitt program. Genom vårens riksdagsbeslut tillfördes regionalpolitikenökade ekonomiska resurser. Det kompletteras nu genom bl. a. en utbyggnad av detspeciella glesbygdsstödet. Del behövs också fortlöpande åtgärder för attanpassa de region al pol it is k a insatserna till dagens och morgondagensarbetsmarknadsutveckling. Dit hör bl. Justeringar av stödområdessyslemel, såatt man får den eftersträvade spännvidden mellan orter med stark egen växtkraftoch orter i t. ex. Norriands inland. Minst lika viktigt blir emellertid attunder verkligen anlägga regionalpolitiska aspekter på utbyggnaden avstatens och kommunernas verksamhet. I det syftet inrättas nu i enlighet medriksdagens beslut en särskild decentraliseringsdelegation ikanslihuset. Delär, herr talman, också uppenbart atl kraven växer på varsamhet med miljön. Detskall inte undanskymmas alt del i vissa fall leder till att vi kanske på kortsikt får ett något mindre ekonomiskt utbyte. Men det är det värt, ty dagensgeneration kan inte i längden stå till svars för den förstöring av miljön ochden misshushållning med naturresurserna som vi i så slor utsträckning ägnar ossåt. Avvägningen mellan ekonomiska framsteg och ökad livskvalitet blir en av1980-lalets viktigaste politiska problemställningar. Närdet gäller energin borde nu alla kunna samlas kring en huvudlinje, där man iförsta hand betonar sparande och hushållning med alla energiformer. Defenergislöseri som vi har vant oss vid , med låga priser på allaenergislag, har vi inte längre råd med vare sig ekonomiskt eller om man sertill verkningarna på miljön. Närdet gäller kärnkraften innebär regeringsprogrammet aft partierna är kvar i sinaolika uppfattningar och att folkomröstningen måste få bli avgörande förvilken väg skall gå. Införden omröstningen är nej-alternativet känt. Del innebär inte baranej till fortsatt byggande, utan också nej till vidare laddning av reaktorer,nej till uranbrytning samt nej lill hetvaitenlunnlar och andrauppvärmningssystem byggda på kärnkraft. Det innebär också avveckling underhögst en tioårsperiod av den kärnkraft som vi har . Ja-sidanhar ännu inte preciserat sig. Man vet alltså ännu inte vad det alternativetkommer att innebära. Socialdemokraterna har velat hålla den frågan öppen tilldess atl Harrisburgulredningen blir klar. Övriga partier har på samma sätt somi själva folkomröstningsfrågan i praktiken följt socialdemokraterna i spåren. Föratt svenska folkel skall ha full klarhet i vad folkomröstningsalternativeninnebär har de i regeringen ingående partierna deklarerat att de var för sigkommer alt ange på basis av vilka säkerhetskrav kärnkraften skall användasresp. avvecklas enligt de riktlinjer som partierna ger sitt stöd ifolkomröstningen. Om folkomröstningen gertill resultat att kärnkraften skall avvecklas, kommerregeringen au föreslå en särskild lagstiftning för att hindraladdning av nya aggregat samt reglera de frågor som hänger samman medavvecklingen av de aggregat som är i drift. frågade hur dennaavveckling skulle ske, om den skulle ske i -Jag uppfattade honom så - socialtacceptabla former. Jag kan försäkra och andra atl del inte blirfråga om någonting annat. Omställningar i detta avseende, liksom omställningarinom näringslivet, måste självfallet äga rum i socialt acceptabla former. Omomröstningen skulle resultera i att ytteriigare reaktorerskallutnyttjas-i detalternativet skall alltså inte bara anges antalet reaktorer utan också desäkerhetskrav som skall gälla för reaktorernas utnyttjande - kommer regeringeni fråga om nya laddningstillstånd alt uppfatta della ulfall i folkomröstningensom ett godkännande av den tillämpning av villkorslagen som framgår avfolkpartiregeringens beslut . Detbetyder inte alt vi i godtar den säkerhetsnivån, vilket våramotståndare gärna försöker få det till. Vi är lika kritiska till detladdnings-beslut som folkpartiregeringen tog som vi har varittidigare: Vi anser inte att säkerhetskraven för förvaringen av det högaktivaavfallet är uppfyllda. Mennär vi - liksom övriga partier i - nu har kommit i det läget au vihar sagt att svenska folket får avgöra den här frågan, alt vi inte skall avgöraden här i , då menar vi att det är inte bara rimligt ulan t. o. m.självklart att svenska folket får folkomröstningsallernativ som är så klara auman tar ställning inte bara lill byggandet utan också till utnyttjandet. Fråncenterns sida kommer vi att sätta in all kraft på att göra all vidarediskussion om säkerheten onödig. Det gör vi genom alt försöka få svenska folketatt sluta upp på nej-linjen. () replik: Jag skall inte i det här sammanhanget ge någon replik i vanlig mening.Det får jag återkomma till sedermera. Jag vill nu ställa en fråga, Låtmig bara i förbigående säga att jag har funnit, då jag lyssnat tillstatsministerns inlägg, att självprövning tycks beslå i alt skälla påsocialdemokraterna. Del var del enda som framskymtade i . Närdet gäller kärnkraft var poängen den att ni i valrörelsen lovade att vid segerför ett ja-alternativ skulle via villkorslagen stoppa laddning. Samförståndsavsnitteti anförande präglas, tyckerjag, av total egenrättfärdighet.Samförstånd betydde enligt honom att man i alla delar skulle följa centernseller regeringens uppfattning. Därför vill Jag ställa en mycket konkret fråga. Ivåras sade och socialdemokraterna gemensamt i finansutskottet, medanledning av folkpartiregeringens skatteproposiiion: "Enförutsättning för att en skatteomläggning skall ha dessa effekter påavtalsrörelsen är emellertid att den ges en sådan fördelning att den verkligenunderiättar parternas arbete. Utskottet nödgas konstatera att den fördelning avskattesänkningarna som följer av förslaget i propositionen inte har dennaeffekt." Meden liten justering på återkom likväl deua förslag som det s. k.miitenförslaget i valrörelsen. tyckte att det härskatteförslaget inle var ägnat att underlätta avtalsrörelsen. Minfråga är: Är regeringen beredd - både med hänsyn till läget på arbetsmarknadenoch med hänsyn lill jämviktsläget i - att göra en rejäl omarbetningav sitt skatteförslag, så att därom kan skapas ett brett samförstånd? Jagunderstryker all det skall vara en rejäl omarbetning och inte några smådetaljjusteringar! (vpk) replik: Först kommer det en 17 sidor lång regeringsförklaring fylld av ord,massor av ord, oftast till intet förpliktande ord på olika områden och överhuvud tagel med mycket få konkreta förslag. Sedan har siatsminislern nu talat i30 minuter, och han har i stort sett upprepat vad som står iregeringsförklaringen. står därför alla de frågor Jag ställdeobesvarade. Jag tror att allmänheten, löntagarna och inte minst regeringspartiernasegna väljare är myckel intresserade av att få reda på vad den här regeringenegentligen vill föra för politik. Hurskall del bli med löntagarnas föriorade köpkraft? Hur mycket tillåter ni attderas privata konsumtion minskar, innan ni ingriper? Hur många nya bostäderskall ni bygga och hur högt skall hyrorna få stiga? Hur blir det medoljepriserna? Kommer ni att tillåla oljebolagen all höja priserna igen? Hurskall det bli med daghemsutbyggnaden? Hur många platser skall byggas ,efter propåer i valrörelsen och ? Hur blir def medpensionärernas krav på sfandardsäkrade pensioner? Hur skall ni bekämpa arbetslöshetenoch hur många nya jobb planerar ni att ordna ? Ifråga om avvecklingen av kärnkraften fanns det en antydan till svar. Jag villbara fråga: Är hela regeringen överens om detta? Är också överensom det resonemang som förde här? Allade här frågorna är viktiga för de flesta människor, och de kräver besked omdem. Men det tycks vara mycket svårt att i debatten här få ett klart besked omdem. Valetresulterade i att förlorade 325 000 röster, och mittenpartiernaförlorade tillsammans 350 000 röster. sög upp 260 000 av derösterna, mycket lack vare den flathet som ni i mitten visade mot i hela valrörelsen. I varje fall hade ni i valrörelsen inte ettord av kritik eller förmaning mot högern. Och sitter ni med ibåten - jag höll på au säga något annat. Moderaternasframgång gav dem fler siatsrådsposter, och de är nu största partiet iregeringen. har varit framgångsrika vid utformandet av regeringsförklaringengenom att tunna ut, försvaga och i det närmaste helt sudda ut mittenpartiernaspolitik. Kvar har blivit okonkreta, ofta till intet förpliktande önskningar,ibland med typiskt moderata skrivningar på olika områden. Det innebär ju atlregeringens politik kommer all utformas under hand,i departementen, av vilka nu sitter i åtta, och vidregeringssammanträdena, där har en starkare position än de hade iden gamla trepartiregeringen. Det är möjligt alt det just därför är så svårtför att ge klara besked om regeringspolitikens utformning påolika områden. Jagtror att många cenierväljare är förvånade över partiledningens agerande iregeringsförhandlingarna, och Jag tror inte de blev gladare när de fick seresultatet: fler moderater i regeringen och en svag regeringsförklaring ulan deegna frågorna. Jaghar sagt det förut: brukar, ibland med viss framgång, försöka framslåsom ett småfolkets parti. Därför förvånar det naturligtvis nu alt de har gåttsamman med och tillsammans med dem bildar spjutspels motarbetanörelsen för en moderat regeringspolitik. Allra mest förvånar del nogalla dem som lade sin röst på därför att de i såg något annalän företrädare för direkt löntagarfientliga politik. Jag förstårderas förvåning när de nu finner att det parti som de gav sin rösti valet nu har hjälpt in i regeringen, dessutom på posten somekonomiminister. De undrar naturligtvis om deua är del nya centerpartiet.Thorbjörn sade ju i valrörelsen att han skulle hålla rågången upphuggengentemot socialisterna och dem som förespråkar planhushållning och socialism. Attcentern och ofta pratar om breda lösningar i samförstånd, detbetyder Ju så oerhört litet i detta sammanhang - inga regeringsbeslut kommeralt kunna fattas mot och vilja. Vad är det förbreda lösningar och samförstånd som ni två talar om i olika sammanhang? Menmina frågor kvarstår: Hur blir det med priserna? Hur blir del med hyrorna? Alltfler människor tycker att pris- och hyreshöjningarna redan för länge sedan harpasserat det tillåtnas gräns. Är ni från regeringens sida beredda att införaett pris- och hyresstopp? Både Jag och andra är intresserade av att få svar påde här frågorna. Och hur blir det med den kommunala expansionen efter deuttalanden som har gjort tidigare och som han har gjort i morgontidningarnai dag? Till vill jag säga alt svaren på alla de frågor omspecifika budgetposter som han ställde kommer att lämnas i budgetpropositionen,