prot · G30964 · 1979-12-31 00:00:00 — Detta är anledningen till att jag menar att linje 3:strovärdighet när del gäller avveckling inte är särskilt stark. Det enda svarjag har fått pä frågan vilka medel som man skall använda är attkommunistledaren i har sagt: Vi kommer nog att kunnadiskutera oss fram till en sorts planhushållning. Med vi menar han ochkommunisterna. Jag tror inte att det inger trovärdighet när har enfolkfront med i regering och en annan folkfront med kommunisternainför Också linje 1 brister i detta avseende i trovärdighet.Linje 1 har ordet avveckling med på röstsedeln, men i den programförklaring somstyrelsen för linje 1 i början av gav ut antyds icke med ett ordatt man vill ha en avveckling. För oss som står bakom linje 2 har huvudfrågan från delatt vi sade oss alt vi måste satsa på en avveckling varit; Hur skall vi kunnaåstadkomma denna? Vilka medel skall vi använda oss av? I vårt upprop tillSveriges folk säger vi klart ifrån all de tolv reaktorer som är färdiga ellerunder arbete längst skall användas under sin tekniskt säkra livslängd, ca 25år. Jag har i mitt första inlägg i debatten försökt redovisa på vilketsätt vi måste arbeta i samhället, om vi skall klara detta. Med dessa ord har jag, herr talman, uttalat vad jag tyckerär rimligt när det gäller den folkomröstning som vi nu står inför. Detta ärförvisso inte sista tillfället vi har all debattera denna fråga. Det återstårmånga debattinlägg innan vi är framme vid folkomröstningen . BÖRJEHÖRNLUND (c) replik: tog upp mitt förra inlägg.När det gäller artikeln i , som jag såg , kanske jag skall vara litetförsiktigare och inte grunda min uppfattning på en tidningsartikel. Jag berdärför att fä återkomma i den frågan. Jag är fortfarande oerhört förvånad över SKLs styrelsesbehandling av geologerna och det beslut som där fattades samt att inte statensstrålskyddsinstitut kunde skaffa sig en ståndpunkt - när det gäller åtgärdervid stora kärnkraftsolyckor - något som anstår ett statens organ. Uranbrytning är naturligtvis inget problem förnej-alternativet. Vinner vi, så behöver vi inte diskutera miljölagstiftningen.Problemet är ert. När det gäller frågorna om upparbetning vill jag svara,att där fanns det från början tvä alternativ. Efter hand har det visat sig attdet är helt klart att upparbetning dels innebär en riskfylld och omöjligteknik, dels är kärnvapenfarlig. Bakom nej-alternativet står alltså i dagcentern samlad. säger att man bygger villor med direkteluppvärmning i kommuner där sitter i majoritetsställning. Men centernhar faktiskt inte egen majoritet i någon kommun - det är som i denna kammare -och där har vi orsaken. När det gäller planhushållning vill jag säga alt inej-alternativet finns inte ett ord om socialism. Men det gör det ifolkpartiets och socialdemokratins alternativ, och det är helt onödigt. ärsamhällsägt och år privatägt i olika kärnkraftverk. Det finns delar avägandeformerna i stort sett i alla. Det behövs bara att socialdemokraterna ochfolkpartiet väcker en motion i denna kammare om förstatligande av resten. Sedankan ni ena er med i ett gemensamt folkomröstningsalternativ. Dävore mycket vunnet. Det finns majoritet i kammaren, eftersom s och fp är samsom sitt folkomröstningsförslag. () replik: För det första vill jag slå fast attbeträffande uranbrytningen kommenterade inte det förhållandetatt industriminister anslår 38 milj. kr. i årets budget. Han sägerbara att om linje 3:s alternativ vinner i folkomröstningen är det inget problem,dä blir det stopp på uranbrytningen. Men i och med att ni har fört in frågan ifolkomröstningen kan ju resultatet bli det motsatta. Vi har sagt att i ställetbör miljölagens bestämmelser gälla och avgöra frågan. Därmed riskerar ni attdet kan bli ett ja till brytning av uran om ni vill ha frågan avgjord ifolkomröstningen. Min fråga är: Hur blir det dä med miljökraven? För det andra konstaterar jag att baraargumenterar för hur farlig upparbetning är. Men i den villkorslag som centernvar med om att driva fram är ju det alternativ som innefattar upparbetning med.Det är enligt den lagen som har handlat och sett fill att vi harfått ett upparbetningsavtal, under kritik från socialdemokratin. Ni må har eruppfattning, men det är inte riktigt konsekvent när ni går ut i folkomröstningenoch låtsas som om ni är mot upparbetning. För det tredje tycker jag att skyllde ifrånsig ännu mera när han sade att inte har egen majoritet i någon kommun.Nej, men ni sitter med de ansvariga kommunalrådsposterna, och ni har varit medom att fatta de politiska besluten om byggandet av eluppvärmda villor i storaområden. Då vill jag bara peka på den bristande konsekvensen när ni kritiserardenna ökning av elkonsumfionen som blir en följd för samhället av detta.Vattenfall och kraflföretagen har ju ett ansvar att se till att det finns kraftoch att vi inte drabbas av elransonering. Jag upplever allteftersom diskussionen pågår en alltstarkare skillnad mellan de tre alternafiven just i fråga om avvecklingen ochdess trovärdighet. Jag tycker , efter vad jag sett av de officielladokument och de uttalanden som har gjort om linje 3, att detskulle ha varit direkt olämpligt att inte ha tre alternativ. Det finns enopinion som vill ha en fortsatt kärnkraftsutbyggnad, det finns en opinion somkan acceptera tolv reaktorer och sedan avveckling och det finns en opinion somvill ha en ännu snabbare avveckling. Då är det rimligt att man har trealternativ som kan motsvara de opinionerna bland folket och att människor fårmöjlighet att rösta därefter. PER (): Linje 1 har satt som rubrik på denprog"::.mförklaring som tidigare talade om: Använd vårakärnkraftverk. Det är just detta som folkomröstningen ytterst gäller. Skall vianvända de tio helt färdiga kärnkraftsaggregaten och de två som är under byggnadeller skall vi avstå från att dra nytta av de investeringar vi på detta sättlagt ner i det svenska energiförsörjningssyslemet? Enligt vår mening - och den överensstämmer såvitt jagförstår med och , eftersom de står bakom samma formuleringpå sina resp, valsedlar som den som i denna del finns på valsedeln för linje 1- 4 protokoll 1979/80:64-66 kan vi hysa förhoppningen och tron att när de nuvarandekärnkraftsaggre-tagens tekniska livslängd har gått ut, så skall vi ha skaffatoss tillräcklig kunskap för att kunna introducera de förnybara energikällorna ikärnkraftens ställe. Det är detta som i varje fall linje 1 står för införfolkomröstningen, Alla är alltså för de förnybara energikällorna. Den heltavgörande frågan när det gäller den tid när vi kan använda dem är om vi i dagär beredda att salsa de forskningsresurser som är nödvändiga. Så sent sorn när det svenska energiforskningsprogrammetavgjordes i den här kammaren var enigheten total i fråga om hur mycket pengarsom skulle behöva satsas för att ge oss ett tillräckligt beslutsunderlag. Jagtillhör dem som menar att det är klokt att inte som forskningpågår kasta sig hals över huvud in i förnybara energikällor, om vilkaskonsekvenser vi ännu inte riktigt vet allting. Jag kan nämligen föreställa migalt forskningen kommer att visa att innan vi lar i brukvissa av de förnybara energislagen, så måste samma hårda miljörestriktionertillämpas i samband med dem som vi tillämpar när det gäller energi avannat slag. Intill dess att de förnybara energikällorna kan ge ettviktigt bidrag är vi beredda att använda våra kärnkraftsaggregat. Men vi är detendast under förutsättning att vi satsar på de ytterligaresäkerhetsåtgärder som en trygg energiförsörjning genom kärnkraften kräver. Detär av det skälet vi har ansett det vara viktigt att ägna betydande möda åtfrågan om slutförvaringen av det högaktiva avfallet, som bl, a, här i riksdagenhar diskuterats så livligt . Jag tycker att det är enskymf mot alla dem som faktiskt har försökt finna goda slutförvaringsmetoderatt i likhet med linje 3 säga att det är politikerna som har kört överexperterna. Sanningen är ju att det inför prövningen av villkorslagengenomfördes en remissrunda som var den bredaste som någonsin förekommit i vårtland för att efterhöra andras synpunkter på om vi har funnit en metod förslutförvaring eller inte, T. o, m, skrev då under på att vi hade funnitmetoden, att vi hade funnit idén. T, o. m. skrev under på att del avtalom upparbetning som hade slutits med ett förelag i var acceptabelt.Den enda fråga som återstod var: Finns det ett berg som klarar slutförvaringen? Genom idogt arbete uppdagades för att detberget finns. Del finns i vårt land. Det säger också en SKI-styrelse som varprakfiskt taget enig, en SKI-styrelse som alls inte består enbart av politiker,vilket somliga har velat göra gällande, utan som bl, a, harstrålskyddsinstitutets värderade chef som en av sina ledamöter. Det är alltså dags att satsa mera på säkerheten för attgöra kärnkraften ännu säkrare, men en jämförelse med andra energislag, framförallt kolet, utfaller ändå till förmån för kärnkraften. Frågan om jobben och ekonomin har ägnatåtskilligt intresse. Jag tror att det vore bra om vi var ense om all enkärnkraftsavveckling innebär ekonomiska påfrestningar. Det borde inte vara felatt erkänna det ens för en kärnkraflsmotståndare-det kan jutänkas att det finns andra hedervärda motiv för att man skall varakärnkraftsmotståndare. Om ni erkände att det faktiskt innebär en ekonomiskpåfrestning att avstå från investeringar på 50-60 miljarder, investeringar somdet svenska samhället redan har gjort i sina kärnkraftverk, så skulle debatteninför kunna föras i något renare termer. Jag är övertygad om att deuppoffringar som konsekvensutredningen har pekat på skulle bli resultatet av enkärnkraftsavveckling snarare tagna i underkant än i överkant. Jag menar att den avgörande frågan är: Finns det så starktveksamhet när det gäller säkerheten att dessa uppoffringar trots allt är värdaatt la? Jag tror att det vid den samlade bedömning som vi ochsvenska folket nu skall göra inför folkomröstningen kommer att framstå somuppenbart, alt de ekonomiska uppoffringar som vi skulle tvingas göra kommer attparas också med miljömässiga uppoffringar. Och skulle det vara så, att vi intebara fördärvar vår samhällsekonomi utan dessutom fördärvar vår miljö i än högregrad genom att säga nej till kärnkraften, har vi verkligen bundit ris åt egenrygg. Att ett användande av våra tolv kärnkraftsaggregat därutöver innebär attvi slipper bli ännu mera beroende av opålitliga ayatollor i olika delar avvärlden är inle ett argument som gör kravet på en användning av kärnkraftenmindre värt. OSWALDSÖDERQVIST (vpk): Jag såg mig föranlåten att begära ordet än engång, eftersom jag inte kunde låta påståenden i slutrundan ståoemotsagda. Det hade varit litet för illa. talar vackert och ansvarsfullt om arbetarna iDomnarvet, massaindustrin och på andra ställen i det svenska näringslivet, ochdet är ju fint. Han säger, att om man väljer nej-sidans alternativ, kommer detatt innebära att arbetarna blir utslagna och förlorar sina jobb. Elprisetkommer, heter det, att öka , vilket kommer att påverka t. ex. Domnarvetoerhört negafivt. Här stöder han sig igen på konsekvensutredningens felaktigauppgifter och slutsatser. Dessa grundar sig på att det kommer att behövas 125TWh elström , vilket är långt ifrån klart bevisat. Vi vet mycket väl attprognoserna har fått justeras ned. Av dessa vill ochhans bröder i kärnkraftspartierna använda producerade i kärnkraftverk.Så säger man att kärnkraften är så billig, kWh, att om man skallersätta all denna elkraft med annan elkraft som inte produceras av kärnkraft,kommer det att bli så dyrt att det blir fråga om 50-procentig förhöjning. Menman räknar inte med att det fortfarande finns andra elkraftskällor: att vi harvattenkraften kvar, att vi kan bygga ut mottryckskraften på olika ställen ochall vi kan bygga ut vindkraften. På den vägen kan vi få el sominte blir dyrare. Vattenkraften kommer tvärtom att bli betydligt billigare änkärnkraften någonsin blir. Detta innebär att de som äger - och detär ju inte bara staten utan också stora bolag som som äger t, ex,Domnarvet - kan göra sig stora övervinster på sin vattenkraftsproduklion. inte dra in för att hjälpa jobbarna i Domnarvet attbehålla sin anställning. Man bör tala om vad man stöder sina prognoser på,innan man går upp och säger att andra är opportunistiska, för att nämna ett avde vackra tillmålen som använde . En annan intressant sak i sammanhanget är, att om CarlTham och hans tillsammans med de övriga borgerliga partierna fårbestämma, finns det snart inte några stålverk, varken i Domnarvet, ellerOxelösund, Det kommer inte heller att finnas några varv för ni skall ju skrotaned det svenska näringslivet. Då behöver ni ännu mindre elström. Det hör juockså till debatten. När man säger att elpriserna kommer att gäupp vid en avveckling av kärnkraften räknar man alltså med att det ärkolkondens som vi skall ha i stället. Nej-sidan, alternativ 3, menar att deticke kommer att behövas. Tror någon att de stora stålverken skulle köpakolkondens-el, producerad av kraftföretagen, när de själva redan nu använderoch i fortsättningen räknar med att använda kol i sin egen process och därförsjälva kan frambringa den el de behöver? Sådana ytterst teoretiska ekonomiskaspekulationer om elpriset som man har ägnat sig åt i den här debatten skaparbara förvirring. Det år inte elbrist som gör att stålindustrin, varvsindustrineller andra processindustrier har problem . Man talar om att de förnybara energikällorna är bra - allaär överens om det- men att det kan ta innan de i någon utsträckningkan användas. Då är det viktigt att komma ihåg att använderindustrin ved och lutar i en sådan utsträckning att det motsvarar av allenergiförbrukning i värt land, medan kärnkraften svarar för , Företag, kommuner och enskilda har med uppfinningsrikedomoch entusiasm börjat utveckla de förnybara energikällorna. Men om riksdagenefter ett beslut i folkomröstningen fortsätter att satsa miljard efter miljardpå en kärnkraftsutbyggnad, på en ökad elförbrukning som måste säljas av destora företagen, blir det svårare att fortsätta denna utveckling av deförnybara energikällorna. Det förnybara samhälle som vi alla eftersträvarkommer då att fördröjas. Varför skall vi vänta? Vi skall sätta i gång nu! hör till de länder som harvärldens högsta materiella levnadsstandard. Också nej-alternativet innebärrika möjligheter att öka denna. Vi säger att eftersom en del av vårainvesteringar inte kan användas blir ökningstakten något lägre. Det äregentligen cyniskt att man, med den materiella välfärd som vi ändå har i dettaland, är så mån om att få det ännu bättre att rnan tar dessa fruktansvärdarisker för kommande generationer och lägger på dem bördan av vårmiljöförstöring, vårt avfallsberg. Det känns oerhört skönt att ,få gå ut ikampanjen inför folkomröstningen och arbeta för elt samhälle där viså fort som möjligt går över till en klok, en trygg och en ansvarsfullenergipolitik. Överläggningenvar härmed avslutad. Mom. 1 och 2 Kammaren biföll vad utskottet i dessa moment hemställt. Propositioner gavs på bifall till dels utskottetshemställan, dels reservationen av m. fl., och förklarades den förrapropositionen vara med övervägande ja besvarad. Sedan begärtvotering upplästes och godkändes följande voteringsproposifion: Bestämmelserna i bokföringslagen om räkenskapsår Den som vill alt kammaren bifaller näringsutskoltetshemställan i betänkande 26 mom. 3 röstar ja, den det ej vill röstar nej.Vinner nej har kammaren bifallit reservationen av m. fl. Vid omröstning genom uppresningförklarades flertalet av kammarens ledamöter ha röstat för ja-propositionen. DåBirgitta begärde rösträkning verkställdes votering medomröstningsapparal. Denna omröstning gav följande resultat: Ja - 256 Nej - 80 § 3 Bestämmelserna i bokföringslagen om räkenskapsår Föredrogs lagutskottets betänkande1979/80:15 med anledning av motion om ändring av bestämmelserna ibokföringslagen om räkenskapsår. I detta betänkande behandladesmotionen /79:859 av (), vari yrkats att ändrade 12§ bokföringslagen så att brutet räkenskapsår även kunde omfatta tiden den 1november-den 31 oktober. Utskottet hemställde att skulle avslå motionen1978/79:859. Reservation hade avgivits av IngerLindquist (m), (), (), (), MarianneKarlsson (c) och () som ansett att utskottet bort hemställa att med anledning avmotionen 1978/79:859 som sin mening gav regeringen fill känna vad reservanternaanfört om en ändring av dispensregeln i 12 § första stycket bokföringslagen. MARTINOLSSON (c): I detta betänkande från lagutskottetbehandlas frågor om bokföringsårets omfattning. Enligt den gällandebokföringslagen, som trädde i kraft , skall bokföringsåromfatta kalenderår eller s. k. brutet räkenskapsår. För det senare finns trealternativ, nämligen tiden den 1 maj-den 30 april, den 1 juli-den 30 juni ellerden 1 september-den 31 Bestämmelserna i bokföringslagen, om räkenskapsår augusti.Anledningen till att man begränsat friheten vid val av bokföringsår har varitatt man velat underlätta skattekontrollen och förhindra missbruk. Enligt det förslag till bokföringslag som den dåvarandesocialdemokratiska regeringen framlade 1975 skulle alla nya företag hakalenderår som bokföringsår. Det brutna räkenskapsåret var endast tillåtet fördem som tidigare haft bokföringsskyldighet. På lagutskottets förslag beslöt dock 1976 attäven nystartade företag skulle ha rätt att tillämpa brutet räkenskapsår. Under utskottsbehandlingen framkom det även att förvissa företag, bl. a. sådana med internationell anknytning eller andraspeciella förhållanden, skulle del innebära mycket stora svårigheter altanpassa sig till det räkenskapsår som lagen angav. Detta framhölls bl. a. frånSAS sida. föreslog därför en dispensregel, innebärande att om"synner-Hgaskäl" föreligger skulle annan tolvmånadersperiod få utgöraräkenskapsår. Angående tillämpningen av denna dispensregel underströkutskottet att avsikten var att dispensbestämmelsen borde tillämpas mycketrestriktivt. Det var därför utskottet i lagtexten föreslog uttrycket"synnerhga skäl". Föreliggande betänkande behandlar motionen 859 av BengtSjönell, I denna motion krävs att brutet räkenskapsår även skall kunna omfattaperioden den 1 november-den 31 oktober. Motivet för motion äratt det inom spannmålshandeln av ålder har tillämpats räkenskapsår som slutatden eller . Anledningen härtill har varit attskörden är bärgad och uppköp skett från odlarna. Genom denämnda perioderna för räkenskapsår har företagen haft möjlighet till störstamöjliga lagernedskrivning vid beskattningen. Detta har i sin tur betydelse förregleringsorganet Svensk spannmålshandels verksamhet. Motionären framhålleratt om inte för spannmålshandeln mest gynnsamma räkenskapsår kan tillämpas,måste ytterligare regleringsmedel tas i anspråk för att klaraspannmålsexporten. har låtit remissbehandla motionen. Organ somhar med spannmålshandel att göra, inkl. Svensk spannmålshandel, tillstyrkermotionen. Svensk spannmålshandel, som har samhällets uppgift att inlösa ochmed bästa utbyte avyttra på export den spannmål som inte åtgår för inhemskförsörjning, erinrar om det ökade ansvar för kostnaderna i samband medöverskottsproduktion av spannmål som samhället har enligt riksdagsbeslut från1977, I bokföringsnämndens yttrande över motionen framhålls inte vill tillstyrka ytterligare en period för bokföringsår utan alteventuella förändringar i stället bör åstadkommas inom dispensområdet. Bokföringsnämndenframhåller därvid att den av lagutskottet uppdragna ramen fördispensgivningen skulle kunna innebära en onödigt hård låsning. Även avstyrkte motionen. fält motionen för yttrande och har, från de synpunkter detta utskott haralt beakta, avstyrkt. Lagutskottethar enhälligt föreslagit att motionsyrkandet skall avslås. vill intemedverka till att ytterligare perioder för brutet räkenskapsår generelltmedges. Vi menar i stället att de problem som tagits upp i motionen - liksomliknande problem som tagits upp i skrivelser till utskottet, bl. a. från ABGuldfynd - bör kunna lösas inom ramen för en ökad dispensgivning, om det urallmän synpunkt befinns lämpligt. Vid den hearing som utskottet hade i ärendet framhöllbokföringsnämndens experter att medan dispensgivningen i vissa fall fått enonödigt hård låsning, har dispensmyndigheten i andra fall funnit sig tvingadatt göra en glidning från vad som i förarbetena ansågs vara synnerliga skäl.Inom bokföringsnämnden har man den uppfattningen att uttrycket "synnerligaskäl" borde kunna utbytas mot "särskilda skäl", vilket skullemedge en något liberalare fillåmpning. företrädareframhöll att det är framför allt i fråga om dotterbolag till utländskakoncerner som den nuvarande dispensgivningen lett till en del mindretillfredsställande avgöranden. I dessa fall borde det finnas störremöjligheter att bevilja dispens. Även företrädarna för , som ärdispensmyndighet, har anfört att den nuvarande dispensregeln fört med sig vissaproblem och att det borde vara möjligt att lätta något på regeln. Enigheten i lagutskottet var stor, utom när det gällde denslutsats som borde dras av rådande förhållanden. och moderaternasrepresentanter anser att skall ge regeringen till känna attdispensreglerna bör ses över. Vi reserverar oss för detta. Vi anser att dennuvarande dispensregeln, som innebar ett framsteg jämfört med propositionen1975, med den mycket restriktiva tillämpning som förutsattes i riksdagsbeslutethar medfört problem för dispensmyndigheten. Det kan nämnas att riksskatteverketansett sig tvingat att ge dispens i vissa fall för vilka dispensregeln intevarit avsedd att tillämpas. Det gäller t. ex. dispenser till svenska s. k.marknadsbolag. Det finns alltså ett behov av att lätta på dispensregeln.Genom att utbyte av uttrycket synnerliga skäl mot t. ex. särskilda skäl uppnårman även fördelen att lagtexten skulle komma att stå i bättre överensstämmelsemed den praxis som utbildats vid dispensgivningen. Med den innebörd somuttrycken synnerliga och särskilda skäl har i civilrättsliga sammanhang kan ensådan ändring av dispensregeln också göras utan att detta kommer att leda tillatt de gällande reglerna om brutet räkenskapsår mer eller mindre sätts ur kraftgenom dispensregeln. Avgörande för tillämpningen av dispensregeln kommersjälvfallet att bli vad som utsågs i förarbetena till lagändringen. Vi reservanter anser således att en ändring avdispensregeln bör komma till stånd och att förslag härom bör av regeringenföreläggas . Härvid bör beaktas att förslaget utformas så att del inteinnebär att möjligheterna till skattekontroll försvåras. Med dessa ord vill jag yrka bifall till denreservation som fogats till utskottets betänkande av och moderaternasledamöter i utskottet och med som första namn. Under detta anförande övertogförste vice talmannen ledningen av kammarens förhandlingar. Bestämmelserna i bokföringslagen om räkenskapsår Bestämmelserna i bokföringslagen om räkenskapsår LENNARTANDERSSON (s): När lagutskottet behandladeregeringens proposition med förslag till en ny bokföringslag var utskottet heltenigt om att man skulle ha en mycket stram skrivning när det gälldemöjligheterna att tillämpa brutet räkenskapsår. Samma enighet gälldeskrivningen angående möjligheterna tiil dispens. har förflutit, och kommer BengtSjönell med sin motion i vilken han kräver ett särskilt räkenskapsår förspannmålshandlarna, dvs, ett särskilt räkenskapsår för en viss bransch.Utskottet är helt enigt om att det inte är möjligt att tillgodose det yrkandet.Utskottet är alltså helt enigt när det avstyrker motionsyrkandet. Efter det hade det varit naturligt att sätta punkt för dethär ärendet. Men och representanter i utskotletfortsätter debatten och vill nu utöka dispensmöjligheterna. Jag vill i detta sammanhang påpeka att det avutskottsbetänkandet framgår att spannmålshandlarna redan tidigare ansökt omdispens och att deras ansökan då avstyrkts. Det är troligt att de skulle fåsamma besked vid en ny dispensansökan, även om reglerna skulle uppmjukas.Spannmålshandelns framställning och motionens yrkande gäller nämligen främst enskatteteknisk fråga. När man kommit så långt borde det vara naturligt att förandra gången sätta punkt för det här ärendet.