prot · G309134 · 1979-12-31 00:00:00 — Jag trorockså att det vore bra om utskottets talesman ville tala om vad man påborgerligt håll ämnar göra med de kommuner som vägrar att strypa utbyggnaden avbarnomsorgen och vården av gamla. Vilka åtgärder tänker regeringen vidta föratt straffa de kommunerna? vill inte acceptera den linje som moderaternadrivit, nämligen ett skattetak, men han ställer sig uppenbarligen bakom en radandra restriktioner för och bestraffningar av kommuner. Det vore nyttigt att fåett klargörande besked på den punkten. ERICENLUND (fp) replik: Jag tycker att den första delen av AnitaGradins inlägg stämmer ganska väl med det som jag sade. Vi är eniga om att vibefinner oss i en sådan ekonomisk situation att återhållsamhet krävs, AnitaGradin ställer frågan hur kommunerna skall kunna visa lust att leva upp till engjord överenskommelse om regeringen bryter mot denna, som menaratt regeringen gör. Ja, vi är helt överens om att frågor om den kommunalasektorns volymutveckling och omfattning och om de statliga transfereringarnatill kommunerna och landstingskommunerna skall behandlas i regelbundetåterkommande överläggningar mellan regeringen och kommunförbunden. Men dettakan ändå inte få hindra en omprövning av statliga utgiftsbeslut, om desamhällsekonomiska förutsättningarna har förändrats, och det har skett idrastisk omfattning, framför allt . Vi har i utskottets skrivning pekat på några faktorer somgör att vi anser att den föreslagna åtgärden är rimlig. Vi säger för det förstaatt den kommunala sektorn kommer att ha en tillfredsställandefinansiell situation. Vi menar för det andra att man genom en hårdare utgiftsprövningbör kunna klara de problem som väntas uppkomma på grund av attkominunalskatte-reformens ökningstakt minskar. För det tredje kommer dekommuner som drabbas att kompenseras särskilt genom omläggningen. För detfjärde kommer ändå, som jag sade i mitt första inlägg, bidragen till kommuneroch landsting trots de föreslagna åtgärderna att öka med . Till vill jag säga att det inte finns någongrund för hans påstående att vi skulle låta de svaga grupperna drabbas. Vi sägertvärtom att ökningstakten i den offentliga konsumtionen kommer att vara högrepå den kommunala sidan. Anledningen härtill är att kommunerna har ansvaret föromsorger avseende svaga grupper som barn och ungdom, åldringar och sjuka. Men som vanligt är vpk;s yrkanden helt oförenliga med vårasträvanden att uppnå balans i ekonomin. När man vet att kostnaderna för alla deförslag som vpk har lagt fram uppgår fill ärdet inte längre meningsfullt att diskutera enskildheterna i de kommunistiskatankekonstruktionerna - eller jag skulle snarare vilja säga den ekonomiskaoredan i vpk:s yrkande. ANITAGRADIN (s) replik: Det är nog så, , att kommunernasekonomi kommer att påverkas åtskilligt av att regeringen och nuhoppar av från en träffad överenskommelse. Jag förmodar att , liksomjag, mycket noga har studerat framför allt de avsnitt ikompletteringspropositionen som handlar om kommunerna. Man kan där finna attäven regeringen nu har insett att bromssträckan - låt mig uttrycka det så - iden kommunala utvecklingen är ganska lång. Av kompletteringspropositionenframgår att man nu inser att konsumtionsökningen måste kunna få hållasig eller däromkring, för att sedan långsamt trappas av. Bakom denna insikt ligger det förhållandet attriksdagen har beslutat om reformer som kommunerna har planerat för. Alla de avkammarens ledamöter som varit kommunalt aktiva vet att man för att undvikaryckighet i den kommunala ekonomin planerar och i femårsplaner. Isynnerhet är det viktigt att leva upp till överenskommelser och fattade beslut.Man kan bara långsamt förändra ekonomisk utveckling och volymutveckling ikommunerna. Det kan man inte göra på ett så ryckigt sätt att man bara klipperav utvecklingen och säger att det nu får vara nog. tycks man, som sagt,äntligen ha lärt sig detta också i kanslihuset, eftersom man tänker sig enlångsam avtrappning i den kommunalekonomiska utvecklingen. Kommunalekonomiska frågor rn. (vpk) replik: säger att det inte finns någongrund för påståendet att de svaga drabbas. Men det är ju det som blir följden!I samband med den genomgång som företogs i kommuner och landsting när det blevklart att regeringen ämnade halvera beloppet till skatteutjämningen pekade manöverallt på att det var de angelägna områdena, där det behövdes en utbyggnad,som skulle komma i kläm. Då drabbas faktiskt de svagaste, även om inte EricEnlund vill erkänna det. Han säger att han inte vill gå in på enskildheter idiskussionen med vpk. Men det är faktiskt ingen liten enskildhet, ,att ta bort hälften av det som beslutade skulle överföras tillförbättring av skatteutjämningssystemet. Kvar står det faktum attfinansutskottet uttalar att man inte kan utesluta att redan fattade statligareformbeslut kan behöva omprövas för att få till stånd den dämpning i denkommunala utgiftsökningen som man vill uppnå. Jag har ännu inte fått något svarpå vad det är finansutskottet vill rekommendera regeringen att göra. På vilkaområden är det som finansutskottet anser att man skall ompröva redan fattadestatliga reformbeslut? linje är mycket oroande för de svagagrupperna i samhället. ERICENLUND (fp) replik: Jag vill till både och säga att effekten av att man fördelar det andra steget iskatteutjämningsreformen blir en summa av ungefär 355 milj, kr, påårsbasis. Om man jämför det beloppet med de stora utgiftsökningar på de tungaområdena - barnomsor- Kommunalekonomiska frågor m. m. gen,åldringsvården, långtidsvården - som automatiskt drabbar kommunerna kan maninte hävda att propositionens förslag och finansutskottets förslag skulleinnebära något svårt avbräck i kommunernas verksamhet. Sedan vill jag ytterligare till säga att ominan finner det ofrånkomligt att vidta begränsningar i den offentligakonsumtionen - såvitt jag förstår bäringen direkt bestridit detta-och om man dåså långt som det är möjligt försöker skydda de sektorer som omfattar omsorgenom de ekonomiskt svaga grupperna i samhället är det ett sätt att ge förtur förjust de grupperna. Jag måste på nytt säga till att omkommunisterna inte vill tala om var deskall ta pengarna till alla sinareformer, så är en diskussion inte meningsfull. talar vi om kommunernasekonomi, dvs. en liten del i ett större ekonomiskt sammanhang. Ni kommunisteryrkar som vanligt på ökade insatser, men ni säger inte ett ord om var pengarnaskall tas. Sammantaget betyder era förslag att hela vår ekonomi skulle rasaihop. Det är ni själva också medvetna om, såvitt jag förstår, för väldigt oftagarderar ni er med att säga att hela samhället måste omdanas för att eraförslag skall kunna förverkligas. Det är förvisso nog så sant. Att nu diskuterakommunernas ekonomi med tycker jag kan liknas vid att diskuteraupprustningen av ett antal rum i ett hus och hur mycket det skall få kosta meden person som i grund och botten anser att hela huset skall rivas. Det kan maninte gärna finna meningsfullt. Förste vice talmannen anmälde att och anhållit att till protokollet få antecknat att de inte ägde rätt fillytterligare repliker. LENNARTBLOM (m): Frågan om kommunalekonomin har ju varitföremål för kammarens uppmärksamhet under de senaste månaderna.Egentligen har inte så särskilt mycket nytt tillkommit utöver vad som finns ikompletteringspropositionen. Jag tror att man ändå måste slå fast att det numera, och ivart fall i princip, råder enighet om att det är omöjligt att sanera den totalasamhällsekonomin om inte kommunernas och landstingens expansionstakt dämpas.Det är naturligtvis inte den enda åtgärd som erfordras för att vi skall kunnakomma till rätta med de betydande balansproblemen härvidlag, men den är en avflera nödvändiga åtgärder. De sakskäl som redovisas för de ståndpunkterna ärnumera överväldigande, och de har länge varit uppenbara för den som har velatse. skrivning är från kommunalautgångspunkter i särskilt ett avseende mycket tillfredsställande. Det ärpraktiskt taget första gången som det finns mycket påtagliga uttalanden avinnebörd att det föreligger en klar redovisningsplikt för regering och riksdagnär det gäller de kommunalekonomiska konsekvenserna och effekterna av skildabeslut. Det har funnits en alldeles klar tendens - det har inte minstkommunförbunden framhållit vid flera avde praktiskt taget återkommande kontakterna med skilda regeringar - attsläta över den här viktiga frågan och att bara utgå från att kommunerna pånågot besynnerligt sätt skall klara den utan att det märks, trots att det äruppenbart att de ekonomiska effekterna ofta är mycket betydande. Det har tyvärrinte varit möjligt att i utskottet nå enighet med oppositionen, vare sig iformuleringarna eller vad gäller de faktiska förslagen. Utöver de förbättringarav skatteutjämningsbidragen som regeringen och utskottets majoritetförutsätter hamnar oppositionen på ett avsevärt överbud, budgetmässigti storleksordningen 350 milj, kr. Inte heller på den punkt som jag inledningsvis tog upp,nämligen vad gäller utskottets mycket bestämda uppmaning till alla berörda attredovisa de kommunalekonomiska effekterna, har oppositionen i sin skrivninggjort lika klara uttalanden. En icke oväsentlig sak finns nämligen inte omnämnddär, nämligen det förhållandet att om ett utskott få idén att ändra ettförslag, så är det också utskottets plikt - icke bara regeringens ipropositionerna - att redovisa de kommunalekonomiska effekterna. Jag äremellertid ganska övertygad om att det på den punkten i realiteten ganska snartkommer att vara möjligt att uppnå en mer vidsträckt enighet. För , som varit talesman föroppositionen i detta ärende och som liksom jag varit kommunalpolitiskt aktivunder , skulle jag bara vilja påpeka ett par saker, till den socialdemokratiska standardförebråelsen, att ensenareläggning av hälften av en förbättring - för det är ändå fråga om en sådan- i själva verket bara är motiverad av en önskan att komma åt kommunerna. Somalla inser är det ju helt enkelt inte på det sättet, utan det ärstatsfinansiella skäl som har varit avgörande. När man måste strama åt måstenaturiigtvis också kommunerna hjälpa till. Dessutom är en dämpning av denkommunala expansionen på mycket goda grunder en självklarhet. Åren 1979-1980kommer man nämligen att överskrida uppsatta riktmärken med storleksordningen . Det är alltså skälen. Det är alltså inte någon önskan vare sig frånmajoriteten i finansutskottet eller från regeringen att bestraffa, talade också om att man gemensamt skulle ägnasig åt ett konstruktivt framtidsbygge. De signaler som har kommit iden offentliga debatten visar dock att så fort det blir fråga om att försökaskapa ordning på ekonomin - vilket ju måste betalas på något sätt av någon - dåär man inte med. I detta skede innebär socialdemokraternas bidrag till enkonstruktiv sanering av ekonomin att de säger nej till en senareläggning ochnej till begränsningar i skolbyggnadsbidragen. Det är i själva verket intemycket annat än en variant, översatt till detta ämnesområde, av denkommunistiska tesen: lönerna upp och priserna ner. Det är alldeles klart, som också framhöll,att det blir nödvändigt att ompröva befintlig verksamhet. När detta framställssåsom något överraskande eller någonting som kommunerna helt överrumplingsvisfår besked om, vill jag emellertid påpeka att kommunerna praktiskt taget på sig att se till att de anpassar sig till ett rimligt samhällsekonomisktutrymme. Vi har träffat uppgörelser om Kommunalekonomiska frågor m. m. Kommunalekonomiska frågor m. m. begränsade skattehöjningar av olika natur, men kommunernahar praktiskt taget varje gång underlåtit att hålla dem. Vi har gjort ettförsök med en uppgörelse om volymtillväxten. Den har misslyckats. Det finns motdenna bakgrund skäl i att säga att nu har vi nått nära slutet på denerforderliga bromssträckan. måste det vara möjligt att i varje fall avsevärtnedbringa hastigheten, 1 själva verket är kommunsektorn gynnad jämfört medandra sektorer. Det framgår inte minst av de beräkningar som är presenterade ikompletteringspropositionen, Jag skall, fru talman, avslutningsvis säga några ord omden moderata motion som i utskottet har föranlett ett särskilt yttrande, alltsåmotionen 1061, Den går ut på att man skulle faen beredskapslagstiftning tillstånd, som gör det möjligt att för den händelse man bedömer en sådan åtgärdnödvändig införa lagstiftning om kommunalt skattetak. Det är alltså inte enmotion som syftar till att ett sådant skattetak nu skall införas. Det äruppenbart att utredningsarbetet inom kommunalekonomiska utredningen inte är entillfredsställande utredningsinsats för att ligga till grund för en sådanlagstiftning. Det tror jag i och för sig att alla är medvetna om. Bland de motiv som anförs mot själva tanken att över huvudtaget tillgripa lagstiftningsåtgärder, som syftar till att begränsa denkommunala beskattningsrätten, är först och främst den kommunalasjälvstyrelsen, fastän det i själva verket råder delade meningar om huruvidaden kommunala självstyrelsen verkligen förutsätter en obegränsad rätt att höjaskatten. Det kunde vara intressant att få detta utrett. Vidare varnar man iutskottets skrivning för att en lagstiftning kan bli besvärlig och teknisktkomplicerad och leda till en detaljreglering. För detta påstående redovisasdock inte någon som helst grund. Utskottets ordförande nämnde här att han betraktade dettainstrument såsom trubbigt. Han sade, om jag inte missförstod honom, att om detfår någon effekt på kommunerna blir det besvärligt. Ja, men det är ju meningen.Det går inte att åstadkomma en dämpning utan att det blir besvärligt. Då skallman ha ett lagligt instrument för detta. Jag beklagar att majoriteten ännu inte har kunnat vinnasför att en ordentlig lagstiftningsförberedelse skall komma till stånd. Riskenär att om - eller troligare när - lagliga begränsningar i kommunernasbeskattningsrätt blir nödvändiga, dessa sker på ett sämre sätt än som i och försig hade varit nödvändigt. Det är alltid bra med beredskap. Det enklaste - detta säger jag rent parentetiskt - är attlagstifta om kommunalt skattestopp. Vi har konstaterat från moderathåll att det finns en annan möjlighet. Även om nu inte är beredd attbeställa en lagstiftning, så kan regeringen som en naturlig beredskapsåtgärdtitta på detta besvärliga lagstiftningskomplex i syfte att ha en lagstiftningförberedd när och om den behövs. Jag yrkar således bifall till utskottetshemställan, med instämmande i de synpunkter som finns i det särskilda yttrandetfrån utskottets moderata ledamöter. ANITAGRADIN (s) replik; säger att kommunerna haft långtid på sig att anpassa sig till den ekonomiska utvecklingen. Men vi skall väländå komma ihåg att de överenskommelser som har funnits mellan regeringen ochde båda kommunförbunden inte bara har ålagt kommunerna restriktivitet, utan dethar också sagts att detta förutsätter att regering och riksdag tar sin del avansvaret. Här i har vi ansett att det är viktigt attbesluten fattas där människorna bor, dvs. att det är önskvärt att vi flyttaröver till kommunerna beslut som har legat mera centralt i samhället.Under senare år har vi handlat på det sättet t, ex, inom skolans område - detskall finnas ett lokalt ansvar när det gäller SIA-skolan, när det gällerläroplan för osv. Allt detta gör att i vart fall ansvarsfullakommunalpolitiker har försökt att fullfölja de beslut som vi har fattat i dethär huset. Det är detta som har påverkat volymutvecklingen i fråga omkommunernas verksamhet. Dåär det inte ett överbud från oppositionen, som LennartBlom säger, när vi vill stå fast vid att de kommunala skatteutjämningsbidragenskall höjas på det sätt som det har överenskommits - just därför, som jag sadei mitt tidigare inlägg, att bromssträckan för att dämpa en utveckling är såpass lång. Det går väl an för rika kommuner att klara sig. Det blir framförallt de fattiga kommunerna som får stora bekymmer. Kommunalekonomiska frågor m. m. LENNARTBLOM (m) replik: Jag är helt ense med om att det iriksdagen under en lång följd av år har fattats beslut som har inneburit enkraftig övervältring av utgifter på kommuner och landsting. Det har skett medutgångspunkt i regeringsförslag som kommit från regeringar av olika färg. Men skall vi vara på det klara med att under desenaste åren har transfereringarna till kommunerna, i pengar räknat, ökatmycket starkt. Vi är nu på väg att närma oss 10 miljarder iallmänna, ospecificerade statsbidrag och upp mot 30 miljarder i övrigt, Isjälva verket har kommunerna fått en hel del bistånd. Bromssträckan har pågått /73, Volymutvecklingenhar vi talat om bara . Kommunerna har höjt skatten med 6kr, , och jag tycker inte att det är särskilt bra mot bakgrund av attde har fått kraftigt höjda statsbidrag, De kommunalekonomiska frågorna behandladefinansutskottet också tidigare i samband med budgetpropositionen. Utskottetdelade då budgetministerns uppfattning att regeringen bör överväga vilkaåtgärder som skall vidtagas för att uppnå en långsammare takt i de kommunalautgiftsökningarna. Men finansutskottet konstaterade redan då att det i mångafall är beslut som i hög grad påverkar den kommunalautgiftsökningen. Därför sade också finansutskottet, att det under detta ochkommande Nr 134 riksmöten måste vara en målsättning att inte åsamka kommuner och , , landstingskommuner nva utgiftertill följd av statliga beslut. Onsdagenden ..fe j & (1 1 108(1 undantagsfall läggs framytterligare förslag till sådana utgiftsökningar skall utskottet, vid beredning av sådana ärenden, noga analysera de kommunal- ,, , , ekonomiska konsekvenserna. , ro När vi behandlarfinansutskottets betänkande om den kommunala ekonomintar utskottet ytterligare ett stort steg på den tidigare inslagna Utskottet konstaterar att kommunernas ekonomi har ettavgörande inflytande på den totala samhällsekonomin. Därför är det också naturligtatt den kommunala sektorns utveckling är och blir föremål för statsmaktensuppmärksamhet. Det råder således en bred politisk enighet om att enneddragning av ökningstakten i kommunernas och landstingskommunernas konsumtionär nödvändig. Detta är en förutsättning om vi skall kunna återförabalansen i den svenska ekonomin. En förutsättning för att nå detta mål är att alla parterär inställda pä att försöka lägga om kursen. Det finns en stor förståelseute bland de kommunala förtroendemännen för den svåra ekonomiska situationSverige befinner sig i. Därför kan nu regeringen också få förståelse föråtgärder som föreslås för att reducera budgetunderskottet i handelsbalansen. vill emellertid betona, att deöverläggningar som äger rum mellan staten och komrnunförbunden bör skeregelbundet och att parterna skall vara överens om ett hållbart underlag. Dettaunderlag måste göra det möjligt att klart bedöma förutsättningarna för denkommunala verksamheten och effekterna av olika åtgärder och beslut. Det kan väl i det här sammanhanget konstateras, att detunderlag som fanns vid överläggningarna 1978 inte var tillräckligt. Det ärdärför med tillfredsställelse som man nu kan konstatera, att det finns ettbättre beslutsunderlag, när det gäller att bl. a, mäta den kommunalavolymutvecklingen. Den arbetsgrupp som har tagit fram detta underlag harbestått av representanter för och de båda kommunförbunden. Med anledning av detta finns det ingen som helstanledning att såsom framhålls i den socialdemokratiska motionen ochreservationen göra något uttalande till regeringen i denna fråga. Från sida har vi hävdat att många beslut somfattas av och regeringen med fördel borde anförtros åt kommunerna. Att flytta besluten närmare människorna innebär också heltklart att vi har ålagt kommunerna många nya uppgifter, som också har ekonomiskakonsekvenser. Det är därför vi från alltid har hävdat vikten av enkommunal skatteutjämningsreform. Det har också genomförts stora och betydandetransfereringar till kommunerna . Centernsom parti ser det självfallet som något mycket positivt, att en så stor del av medborgarnas gemensamma angelägenheter handläggs av 28 kommuner och landsting. Kommunernasoch landstingens starka ställning utgör isjälva verket en av de bästa garantierna för en decentraliseradsamhällsorganisation. Utan denna mycket positiva inställning till kommunernaskulle självklart heller inte den nuvarande och tidigare trepartiregeringen hamedverkat till den omfattande överföring av ekonomiska resurser till kommunernasom ägt rum . Enbart skatteutjämningsbidragen har sedan 1976fördubblats. Det är en uppräkning som haft stor betydelse för kommunernasallmänna verksamhetsutveckling. Men framför allt har den bidragit till enutjämning mellan fattiga och rika kommuner. Den spelar på så sätt också enmycket viktig roll ur regionalpolitisk synpunkt. Till skatteutjämningsbidragen skall läggas statsbidragentill skola, barnomsorg, beredskapsarbeten för ungdom m. m. Totalt harstatsbidragen till kommunerna ökat med över 4 miljarder omåret - från 30 miljarder till 38,5 miljarder. Även med den senareläggning medett år av en del av skatteutjämningsreformen som regeringen föreslagit, kan manförutse ett bidragstillskott av samma storleksordning för nästa år- 1981.Indirekt har kommunerna också fått ett ökat ekonomiskt utrymme genom borttagandetav den allmänna arbetsgivaravgiften. Det är den politiken som socialdemokraterna försöker fåatt framstå som ett ekonomiskt strypgrepp på kommunerna. Det gråts verkligenmånga krokodiltårar på det hållet . Men det finns givetvis flera reformer som under densenaste tiden ytterligare har påverkat den kommunala volymökningen. Utskottetpekar på reformer inom flera områden, t. ex. den nya läroplanen förgrundskolan, dimensioneringen av gymnasieskolan, socialtjänstlagen,arbetsmiljölagen, beslutet om narkomanvården och energisparprograrn. Vidarekommer den regionala trafikplaneringen att medföra kostnader för kommuner ochlandsting, liksom beslutet om den samlade skoldagen. har ju vid ettflertal tillfällen uttalat sig för att denna skall genomföras. Allt detta får givetvis konsekvenser i den kommunalaekonomin. Därför är det, som utskottet vill betona, angeläget att staten ärmycket återhållsam med beslut som driver de kommunala utgifterna i höjden. Detär viktigt att här i kammaren betona vad utskottet skriver i detta avseende -det har tidigare i debatten också framhållits av utskottets ordförande. Jag citerar från betänkandet: "Det måste nu krävasatt en mycket ingående analys av de samhällsekonomiska förutsättningarna föratt genomföra nya reformer görs i varje enskilt fall. Staten bör i störstamöjliga utsträckning avhålla sig från att ta principbeslut om reformer, om detinte står klart att man på den kommunala sidan har möjlighet att i rimlig tidfullgöra vad man i praktiken åläggs. Ett primärt krav är naturligtvis att. somdet uttrycks i propositionen, statsmakterna i det löpande arbetet klarläggerolika reformers effekter på den kommunala volymutvecklingen och på denkommunala ekonomin." Det är anmärkningsvärt att socialdemokraterna i dettaavseende inte har kunnat ansluta sig till majoritetens skrivning ifinansutskottet. Socialdemokraterna har i sin reservation 1 pekat pånödvändigheten av att hålla tillbaka Kommunalekonomiska frågor in. Kommunalekonomiska frågor III. både denprivata och den offentliga konsumtionsökningen . Med den skrivning som majoriteten i utskottet har bordedet inte ha varit någon svårighet för socialdemokraterna att ansluta sig tillden allmänna motiveringen när det gäller den kommunala ekonomin, som dessutomges regeringen till känna. Men det är väl så, att det skall varakonfrontation till varje pris från socialdemokraternas sida, 1 motion 1061 av bl, a, yrkas att ett konkretförslag till lämplig utformning av en lagstiftning rörande kommunalt skattetakskall utarbetas, har här i talarstolen utvecklat sin synpå det särskilda yttrande som med anledning av utskottets behandling avmotionen har avlämnats av i finansutskottet. Utskottet har i betänkandet redovisat de krav som måsteuppfyllas för att systemet med överläggningar mellan staten och kommunernaskall fungera.