prot · G309117 · 1979-12-31 00:00:00 — Det framgår av betänkandet att utskottetkänner det angeläget att understryka behovet av att framför allt utökaresurserna för att kunna erbjuda mammografi till kvinnor som inte baramisstänks ha cancer utan även själva av någon anledning tror sig löpa ökad riskför att insjukna i cancer, alltså de s. k. riskgrupperna. Utbyggnaden av sådanaresurser pågår också i våra landsting. Många sjukvårdshuvudmän har kommit långtpå detta område. Vad gäller utvärderingen av det s. k. kandet naturligtvis synas underligt att man först vill avvakta utvärderingen av undersökning innan man sätter i gång att göra samma sak över hela landet.Är det inte så, att ju tidigare vi hittar en cancer, desto större möjlighet harvi att bota den? Tyvärr är det kanske inte så enkelt. Om vi schabloniserarsiffrorna kan vi säga att hälften av alla bröstcancerfall leder till döden, ochhälften gör det inte. Vad vi ännu inte säkert vet är om vi medmassundersökningarna hittar just den hälften som leder till en olycklig utgång.Om en tumörsjukdom leder till döden eller inte beror i stor utsträckning pådess biologiska natur. Och vad man bl. a. vill utvärdera i försöken är om vikanske missar de snabbt växande, utsökt elakartade tumörerna och i ställethittar sådana som alltid skulle ha förblivit ockulta och att människor därmedåsamkas onödiga operationer och onödigt lidande. Det är naturligtvis angeläget, som också framhållits imotionskrav, att denna utvärdering går så snabbt som möjligt. Det kan synas somen motsägelse att man kommer att presentera utredningsresultatet innanutvärderingen är gjord. Lät mig då bara säga att detta är så angeläget att manpå alla håll - och de som sysslar med denna fråga - har ansettatt det är viktigt att så snabbt som möjligt presentera även preliminäraresultat. Jag förutsätter att om dessa preliminära resultat ger entydiga beskedom att det finns anledning att utvidga verksamheten kommer man också att kunnafatta sådana beslut. Givetvis kan en slutlig utvärdering av försöket inte görasförrän det är fullföljt. När det gäller äldresjukvården vill jag ge KarinNordlander rätt på många punkter. Hon citerade också i långa stycken direkt urutskottsbetänkandet. Hälso- och sjukvård m. m. Hälso- och sjukvård m. m. Den utbyggnad som åtagit sig attrekommendera sina medlemmar, som uppgår till i genomsnitt 2 000 vårdplatser perår, har i verkligheten t. o. m. överskridits. Många landsting satsar pånolltillväxt inom den somatiska akutsjukvården och satsar alla resurser påbristområdena långvård, öppen vård och psykiatrisk vård. Nya vårdformerundersöks, och en rikhaltig försöksverksamhet pågår. Beträffande rekrytering av personal har i den avriksdagen behandlade vårdutbildningspropositionen särskilt understrukitsomform- ningen av hälso- och sjukvårdslinjens studieväg på ett sådant sätt attlångvårdens problem uppmärksammas extra mycket. Försök rned lagarbete, höjdgrundbemanning, t. o. m. ibland med nya, betungande och aktivare vårdformer påsvårskötta, tunga avdelningar, har visat sig kunna stimulera till ökatengagemang och minskad personalrörlighet. Jag är mera tveksam på en annan punkt, och det är när detgäller att generellt tänka sig en förkortad arbetstid inom långtidsvården. Jagvill citera en gammal människa som legat på sjukhus och sade: "En gammalmänniska orkar inte se så många olika ansikten omkring sig." Det finns,som också påpekade, nackdelar med kortare arbetstider ochmånga deltider, vikarier och extrapersonal. Det finns anledning att fortsättaden typ av försök som bl. a. förekommit på Stockholmssjukhusen med en satsningpå en verkligt förhöjd grundbemanning, som minskar behovet av extra människor,Större tillfredsställelse i arbetet vid bättre sammanhållna personalgrupper ochmöjligheter till medverkan och påverkan är, som utskottet också understrukit,väsentliga. De flesta sjukvårdshuvudmän -tyvärr inte alla - tycks vara medvetnaom att alla krafter behöver satsas just för de äldres vårdbehov. GUNNAROLSSON (s) replik: Jag vill kort kommentera vad utskottetstalesman sade beträffande frågan om en solidariskläkarförsörjning som vi tar upp i vår motion. Som landstingsledamot känner jag väl till denöverenskommelse som gjordes och de förslag som utarbetades i samband medLandstingsförbundets kongress . Det var förslag som var avsedda attbryta den nuvarande trenden. Sjukvårdsministern redogjorde för dem i ettfrågesvar här i kammaren som jag lyssnade till. Enligt alla bedömare kommer vi emellertid trots detta attfå leva med en allvarlig bristsituation . Vi känner redani dag till vilka konsekvenserna blir av bristen på läkare, och det ärsjälvfallet med mycket stor oro man ute i bristområdena ser framtiden an. Somsituationen är och tydligen kommer att förbli under resten av 1980-taletkommer vi ute i landet att kunna räkna med hjälp av läkare endast i de mest akutafallen. Detta leder bl. a. fram till att den förebyggande hälso- och sjukvärdeninte kommer att fungera. Låt mig bara framhålla med anledning av vadAnita Bråkenhielm sade, att en hälso- och sjukvård på lika villkorgivetvis förutsätter - och dettamåste vi som jobbar ute i de olika landstingen vara medvetna om - en Nr 117solidaritet mellan de olika landstingen. Alla måste medverka till att de Torsdaeen den knappa läkarresurserna fördelas någorlunda jämnt över landet. Föratt in op,;] igon uppnådetta ställs stora krav också på staten, som måste bidra till en Hälso- och sjukvård m. m. ekonomiskutjämning som gör det möjligt för alla landsändar att åstadkomma en rimligstandard på hälso- och sjukvärden. Jag är, som jag sade, medveten omde överenskommelser som har träffats, men dessa överenskommelser måste nuomsättas i praktisk handling så att vi inte skall behövaleva med den bristsituation som vi har ute i skogslänen. KARINNORDLANDER (vpk) replik: Det är bra om en uppföljande utvärdering kanpåverka beslutsfattandet, som här säger. Hon är också optimistisknär det gäller landstingens utbyggnad av mammografin. Jag är kanske inte likaoptimistisk, utan jag tror att det behövs ett centralt beslut i föratt det skall hända någonting i fråga om landstingens utbyggnad av den härverksamheten. Vi har ganska stora kunskaper om detta. Denläkare som är ansvarig för projektet i och , LaszloTabar, säger att på grund av att vi inte vet orsaken till bröstcancer så kan viinte förebygga dess uppkomst, men däremot kan man bota genom att ställa entidig diagnos. säger i det sammanhanget: "Ty när en tumör ärså stor att den kan kännas eller har gett sig till känna genom olika symptomhar den oftast gett upphov till metastaser - dottersvulster i lymfkörtlarnaeller på andra ställen i kroppen. Då kan vi inte rädda livet, bara förlänga detmed ." Det är detta som är avgörande för att vi omgående måstefatta beslut i den här frågan. Vad sedan gäller de äldre och vårdkrisen vill jag säga attdet är nödvändigt att vi får ett ordentligt åtgärdsprogram. Det kan troligenske inom ramen för de kostnader som sjukvården har. Men då krävsnaturligtvis en helt annan planering och en annan styrning från desjukvårdsansvarigas sida. De ytterst ansvariga, dvs. ochhälsovårdsministern, kan då inte skjuta över ansvaret på landstingen och enbarthänvisa till dem. () replik: , att det kansynas förbryllande att man inte kan bestämma sig för att ju tidigareman hittar en cancer, desto säkrare kan man bota den. Erfarenheterna av den hälsokontroll som vi har den störstaerfarenheten av, den gynekologiska hälsokontrollen, har dock inneburit en vissbesvikelse. Jag ville varna just med tanke på den olika biologiska naturen hostumörerna. Vad vi genom en utvärdering av försöken behöver veta är på vilketsätt vi praktiskt skall lägga upp de här undersökningarna för att inte missa deverkligt elakartade svulsterna och i stället hitta dem som vi kanske gör Hälso- och sjukvård m. m. människornaen otjänst genom att upptäcka. I vad gäller äldresjukvården och sjukvårdshuvudmännensansvar åligger det naturligtvis vederbörande att fördela resurserna på bästamöjliga sätt inom detta område. Jag tycker dock att man, som jag sade. hos deflesta sjukvårdshuvudmän kan finna en klar medvetenhet om att det är härproblemen finns och att det är här resurserna måste satsas. Utskottet har juockså i sitt betänkande understrukit att så sker och fortlöpande bör ske samtatt den försöksverksamhet som pågår, inte minst när det gäller personalrekryteringen,är synnerligen värdefull och måste fortsättas. PERISRAELSSON (vpk): Jag skall huvudsakligen uppehålla mig vid tvåmotioner som besvaras i socialutskottets betänkande nr 32. I den ena motionen,nr 1226, krävs inrättandet av ett , och i den andra, nr1203. krävs dels medel till en biträdande överläkartjänst i yrkesmedicin vidAkademiska sjukhuset i , dels en femårsplan för utbyggnad av enyrkesmedicinsk klinik vid samma sjukhus. Yrkandet i motionen 1226 är ett krav på en snabbutredning.Krav ställs på att utredningen skall få en bred sammansättning med bl. a.Landstingsförbundet, , de berörda verken, fackliga organisationer ochföreträdare för miljörörelsen representerade. Uppgiften skall vara att utredamöjligheterna för skapande av ett nytt tvärvetenskapligt institut för-folkhälsan. Det får ankomma på utredningen att undersöka i vad mån redanbefintliga institutioner, som utskottet hänvisar till i sin skrivning, skallinordnas i det tilltänkta institutet. Utskottet hänvisar i sin skrivning till att denmiljömedicinska verksamheten skall skiljas ut från ochöverföras till ett statens miljömedicinska laboratorium, som skall börja verkafr. o. m. . Utskottet hänvisar också till att ett skall inrättas . Sedan skriver utskottet: "Medhänsyn till den förstärkta bevakning av den samlade miljöns inverkan påmänsklig hälsa som i enlighet med det anförda är att vänta är något riksdagensinitiativ med anledning av motionen 1979/80:1226 inte påkallat." Med dennamotivering avstyrker alltså utskottet den motionen. Motionärerna är av en annan mening. Vår avvikande meninggäller behovet av en utredning om ett . Den i utskottetsskrivning i övrigt positiva framtoningen av intresset för de i motionenupptagna frågorna noteras med tillfredsställelse. Här är vi inte oeniga i sak. Från utskottets sida hänvisas till som denmyndighet som är ansvarigförde förebyggande hälsofrågorna. Det må så vara, menvi anser att det finns ett klart behov av ett institut av det slag som vibeskrivit i vår motion, För att kunna föra vetenskap och specialkunskapvidare krävs en allt längre gående uppdelning på specialiteter inom allvetenskap. Men varje specialist måste koncentrera sig på ett smalt avsnitt föratt kunna plöja verkligt ny mark. På så sätt ges möjlighet tillvetenskapliga framsteg, men här inryms också en fara. Faran består i att specialisternablir så att säga fångar i sin egen specialitet och får svårigheter att göratvärvetenskapliga totalbedömningar. Det är självfallet positivt att man kommerframåt inom specialiteterna, men det behövs också en sammanhållning av dealltmer svällande specialkunskaperna och deras inordnande i en ekologiskhelhetsbild. Det är en sådan uppgift ett , enligt vårmening, skulle kunna fylla. Har vi fel så tycker vi att det skall bevisas avden, brett sammansatta, utredning som vi har krävt. Jag skall gå över till att behandla kraven i motionen1203, som jag nämnde inledningsvis i mitt anförande. Det handlar här om enutbyggnad av yrkesmedicin i . Vi har så som den 7 november 1979här i diskuterat yrkesmedicin. hade då en förutskottet ovanligt bestämd skrivning beträffande utbyggnaden av yrkesmedicineni landet. Jag citerar från socialutskottets betänkande 1979/80:2 s. 21 fjärdestycket, där följande anförs: "I likhet med vad utskottet gjort vid tidigaretillfällen, då utskottet behandlat frågan om utbyggnad av yrkesmedicinskaenheter, vill utskottet understryka att utbyggnaden på det yrkesmedicinskaområdet är angelägen. Utskottet utgår därför från att det utredningsmaterialsom regionsjukvårdsutredningen lagt fram och som utredningen omföretagshälsovården och den yrkesmedicinska verksamheten kommer att presenteraskall leda till kraftfulla åtgärder för utbyggnad av yrkesmedicinen." De krav som vi reser i motionen 1203 går på intet sättutanför den ram som anges i denna utskottets skrivning. Vad gäller det förstakravet - en biträdande överläkare i yrkesmedicin vid iUppsala -säger utskottet att sjukhusdirektören söker lösa den frågan genomomdisponering av redan befintliga resurser. Däremot är man tveksam till om detgår att skapa de kringresurser som krävs för att den biträdande överläkarenskall kunna fungera som sådan. Jag anser därför inte att det finns anledningatt i det läget frånfalla vårt motionsyrkande nr 1. Vårt yrkande nr2innebäratt vi vill ha ett uttalande frånriksdagens sida om en femårsplan för utbyggnaden av yrkesmedicinsk klinik vidAkademiska sjukhuset i . Vi vill påbörja en sådan utbyggnad /81. Jagtycker att vi har bra täckning för vårt krav i detutskottsuttalande som jag citerade och att det därför inte är nödvändigtmed någon längre argumentation om angelägenhetsgraden när det gäller en utbyggdyrkesmedicin i landet som helhet och sålunda inte heller i , därför atti den principfrågan är motionärerna och utskottet tydligen helt överens. Dååterstår bara frågan om vi i dagens ekonomiska läge har råd med en utbyggnad avyrkesmedicinen. På den frågan skulle jag vilja svara ja, därför attyrkesmedicinen långsiktigt bidrar till att minska samhällets vårdkostnader ochatt hålla fler människor i arbete, som på så sätt bidrar till att öka densamhälleliga ekonomiska resursramen. Med det anförda yrkar jag bifall tillvpk-motionerna 1979/80:1203 och 1226. Hälso- och sjukvård m. m. Hälso- och sjukvård m. m. Vi har också i motionen1979/80:1225 krävt en avdelningsläkare vid i Uppsala.Då den frågan synes kunna lösas genom omdisponeringar har jag inget yrkande medanledning av den motionen. Jag har dessutom att göra en kort framställan medanledning av två andra motioner som behandlas i det nu förevarande betänkandetfrån socialutskottet. Pläderingen för motionerna skulle egentligen ha gjortsav , men eftersom han blivit förhindrad skall jag inskränka migtill en mycket kort redogörelse. Under punkt 6 i utskottets betänkande. Hälsovårdsupplysning,behandlas motionen 1979/80:449 av och . 1. att riksdagensom sin mening ger regeringen till känna att preventivmedelsrådgivningen måstebyggas ut både kvantitativt och kvalitativt, bl. a. innebärande enintensifierad utbildning och information till de personalgrupper som berörs, 2. att riksdagenhos regeringen hemställer om åtgärder för att utöka den uppsökande verksamheteninom preventivmedelsrådgivning och födelsekontroll så att bl. a. de s. k. riskgruppernakan nås, 3. att riksdagenmed ändring i propositionen 1979/80:100 beslutar att under 2.Hälsovårdsupplysning, bilaga 8 (), anvisar ett i förhållandetill regeringens förslag med . förhöjt belopp avseende insatser inomsexual- och samlevnadsfrågor. Jagyrkar med detta bifall till motion 1979/80:449. Slutligen: I motion 1979/80:501 tas anslaget tillKarolinska sjukhuset upp. 1. att riksdagenbeslutar att under bilaga 8. G 1 : Avlöningar till läkare,anvisa ytterligare . 2. att riksdagenbeslutar att under bilaga 8. G 2 : Driftkostnader, anvisaytteriigare . Jag yrkarmed detta bifall också till motionen 1979/80:501. () replik: I och för sig välgrundade behov avförstärkning av yrkesmedicinsk verksamhet såväl som barnläkartjänsten vid FolkeBernadottehemmet i har inte kunnat tillgodoses i propositionen. FrånAkademiska sjukhusets sida har dock visats en berömvärd beredvillighet attgenom omdisponeringar tillgodose de här behoven inom givna budgetramar, och manmåste förutsätta att en sä klart uttalad vilja har täckning i realistiskamöjligheter. Beträffande yrkesmedicin gäller, som Per Israelssonsäkerligen vet, framför allt att det råder brist på kunnig personal.Utbildningsbehovet är fortfarande stort, och det tar ytterligare någon tidinnan det finns tillräckligt med kvalificerad personal på detta viktiga områdeför att man skall kunna bygga ut verksamheten på tillräckligt många orter ilandet. Det finns anledning hoppas att utredning omföretagshälsovården och yrkesmedicinen, som kommer att framlägga ettdelbetänkande , också skall komma med konstruktiva förslag tillsamordning över Enligt vad utskottet inhämtat ingår i utredningens förslag Nr 117 ensuccessiv utbyggnad av en yrkesmedicinsk klinik i . Beträffandepreventivmedelsrådgivningens utbyggnad och barnmorskor- in anril 1980 nas roll idet sammanhanget vill jag påpeka att här skett mycket stora resursförstärkningarunder de gångna åren och att verksamheten i stort sett Hälso- och siuk-kansägas fungera på ett mycket tillfredsställande sätt. Jag vill begagna \iårdm in tillfället att peka på hur här en yrkeskår, barnmorskorna, entusiastisktoch beredvilligt ställt upp lojalt pä nya arbetsuppgifter och klarar dem med denäran. I vad det gäller att följa upp denna verksamhet sitterInga Lantz själv i den tillsatta kommittén för utvärdering avabortlagen. Hon kommer alltså enligt direktiven att få möjligheter att ocksåhjälpa till att belysa hur preventivmedelsrådgivningen fungerar ochbarnmorskans roll i rådgivningsarbetet. PER (vpk) replik: Det blev en ganska stillsam debatt otnsjukvården. Detta kanske är naturligt, eftersom det egentligen inte råder någrastora meningsmotsättningar inom det här området - vad skillnaderna iuppfattning rör sig om är pengar och resurser. säger att det råder brist på kunnigpersonal. Det är väl sant, men det finns en viss tillgång till kunnig personal.Det krav som har rests här om en utbyggnad av en yrkesmedicinskregionklinik i har vi ansett att det skall gå att infria, och vi troratt personalproblemen skall kunna lösas inom den ramen. Vad gäller rådgivningsverksamheten är det helt klart attdenna behöver byggas ut- därmed inte sagt att den verksamhet som kanbedrivas med tillgängliga resurser skulle fungera väldigt dåligt. Det ärsäkert, som sade, så att många människor lägger ned ettviktigt och bra arbete på det här området men att det inte är tillräckligt. Vimåste därför utvidga verksamheten för att kunna få den ännu bättre. Det är detsom det handlar om. Det är flera som har talat i den fråga somockså jag tänker ta upp - det gäller mammografi. Vi är några socialdemokratiska kvinnor som har väckt eninotion, 1979/80:851, angående mammografi. Det är med anledning av socialutskottetsutlåtande över motionen som jag vill utveckla en del synpunkter på frågan. Det kanske kan anses onödigt att ta upp en diskussion delsefter vad som har sagts i debatten , dels efter det att socialutskottet hargjort en så pass stark markering i sin skrivning som det har gjort. Vad som oroar är att vi år skall behöva avvaktaresultat och utvärderingar av något pågående försök och att det av väntan inträffar, såsom också påpekade, ca 4 000 nya fall av 75 Nr 117 bröstcancer, av vilka ca 1 400leder till dödlig utgång, när nian vet att man -T , . med tidig diagnostisering. som vår motion gäller, skulle starkt kunna Torsdagenden & & & & 10 april1980 ''"'=""''="" "'''''' Det har väckts flera motioner i denna fråga. H"l h siuk tillfällen har anledningen tillavslag eller uppskjutande av beslut ofta varit o I risken för strålningsskador vidundersökning med mammografi. värd m. m. haremellertid nu genom tekniska förbättringar och s. k. enbildsteknik reduceratsväsentligt, varför strålningsrisken kan anses helt negligerbar - den ärett intet i jämförelse med all den strålning som patienten får i samband medbehandling av cancer. Vi har i vår motion pekat på att det för att t. ex. allakvinnor i skulle kunna erbjudas mammografi vartannat årskulle behövas ett 50-tal marnmograficentra med utbildad personal. Därför ärdetta också en utbildningsfråga som inte bara kan vänta. Utskottet hänvisar i sin skrivning till behandlingen avfrågan vid förra (SoU 1978/79:18), då motionerna hade gjorts tillföremål för remissbehandling. Där säger i sitt utlåtande bl.a.: "anser att flera landsting börpåbörja verksamhet med rnammografibaserad bröstcancerscreening kopplad tilllöpande utvärdering av dess effekter och att utvärderingen bör ske undermedverkan av , som bör tilldelas resurser för dettaändamål." "Trots att den genom vetenskapliga undersökningardokumenterade långsiktiga effektiviteten vid bröstcancerscreening genommammografi alltjämt är otillräcklig anser det angeläget attförsöksverksamheten härmed utvecklas och att således fler landstingsområden änhittills engageras." Alltså: anser att det är angeläget attmammografi används i större utsträckning i avvaktan på utvärdering avW-E-projektet. Vid en mammografikonferens som hölls i ochdär läkare bl. a. från försökslänen deltog konstaterades att resultatenhittills varit lovande och att man med mammografi kan upptäcka mycket småcancrar, vilket innebär att överlevnadschanserna är betydligt större. För så gott som varje fråga som behandlas häri gäller att förslag om angelägna åtgärder på grund av det rådandeekonomiska läget avslås eller uppskjuts. Men i den här frågan gäller det ju attspara pengar åt det allmänna. En tidig diagnostisering innebär ju betydligtkortare vårdinsatser och snabbare återgång till arbete - för att nu inte talaom allt mänskligt lidande och all mänsklig förtvivlan som kan undvikas. Den ökning av antalet fall av bröstcancer som sker och detförhållandet att kvinnor i allt lägre åldrar drabbas inger verkligen bekymmer.Man räknar kallt med att av kvinnorna kommer att drabbas av sjukdomen.Det är ett stort ansvar vi ikläder oss ett uppskov sker. Med den skrivning som socialutskottet gjort, där man mycket starktframhåller betydelsen av en utökad mammografiundersökning, anser 76 jag att det hade varit konsekventatt utskottet tillstyrkt motionen. förväntar mig givetvis att sjukvårdshuvudmännen kännersitt ansvar och också tar det. Mot ett enigt utskott anser jag det icke vara meningsfulltatt framställa något yrkande, men jag avvaktar nästa års utvärdering avW-E-projektet och återkommer. Jag vill också sälla mig till dem som här villyttra sig med anledning av den mycket viktiga frågan om mammografi. Bakom vårmotion 1649 stär ett 30-tal moderata ledamöter. Låt mig börja med att teckna en bild av denmedicinhistoriska utvecklingen av mammografin, röntgenundersökningsmetoden förtidigt upptäckande av bröstcancer. På sätt och vis kommer den här frågan upp i kammaren någraveckor för . disputerar nämligen en av de svenskaspecialisterna och föregångsmännen på det här området. iGävleborgs län, på en avhandling om enbildsteknik vid mammografiundersökning.Med den disputationen är jag övertygad om att vetenskapen på detta område tarett stort steg framåt och att sjukvårdens företrädare skall kunna erhållafruktbar information om metodens framtida effekter och användbarhet även vadbeträffar massundersökningar. En kort historik. gjordes de förstaröntgenundersökningarna av operationspreparat. gjordes i - och i börjanav i - diagnostiska röntgenundersökningar, vilka dock ävende enbart användes som bekräftelse på palpationsfynd. kunde man med mammografi påvisa små ockultaeller prekliniska brösttumörer. Ett väsentligt bidrag till forskningen gjordes 1951 iUruguay, då en forskare vid namn kunde påvisa mindre förkalkningar somenda och första tecken på ockulta tumörer. I konstruerades den första specialapparaten - ettspeciellt röntgenrör för mammografi - av , fransman från Elsass. Ett väsentligt pionjärarbete har gjorts av ,vilkens namn jag nämnde och vilkens doktorsavhandling kommer att behandlasden . har röntgentekniken utvecklatsmycket snabbt. Stråldosen per bild är en hundradel av vad den var omkring1970. Det är väsentligt att understryka denna minskning av stråldosen, då juststråldosen flerfaldiga gånger angivits vara av sådan dimension, attmainmografimeto-den ej ansetts böra användas vid massundersökningar trots degoda effekter sådana skulle kunna ha för tidig diagnos och god prognos vidbröstcancer.