prot · G30973 · 1979-12-31 00:00:00 — Nej-sidan vill öka tillgången på elström under1980-talet och för industrin , Påståendena om att industrin inteskulle få tillräckligt med elström, att tvättmaskiner och kylskåp skullestängas av om linje 3 vinner, att nej-sidan kalkylerar med ett lägre elbehovför framtiden än dagens kan alltså avvisas som grundlösa, Sant är däremot attkärnkraften inte är nödvändig för att vi skall kunna säkra landetselförsörjning. Sysselsättningen hotas heller inle av att kärnkraftenavvecklas. räknade tvärtom med en ökad sysselsättning inomsjälva energisektorn om kärnkraften slopas. Argumentet att elströmmen skullebli så dyr utan kärnkraft att en rad industrier och företag skulle slås uthåller inte för en granskning. Det bygger på konsekvensutredningens antagandeom en elprishöjning , vilket är helt godtyckligt. Det bygger på ettalternativ som nej-sidan inte har godkänt. Den fråga som måste besvaras är i stället följande - ochden kan bara besvaras av de partier som slutit upp bakom ja-linjen ifolkomröstningen: Avser ni, som har majoritet i , att vid ett nej tillkärnkraften genomdriva denna höjning av elpriset som skulle få starka negativaverkningar för en del företag? Vi som stöder linje 3 avser inte att göra det.Vi anser det vara en bättre metod att ta av kärnkraftverkens höga vinster föratt hålla nere det faktiska priset på elström där detta är samhällsnytfigt ochnödvändigt. Slutsatsen är alltså att effekterna på sysselsättningen av attkärnkraften avskaffas beror på vilken politik som förs i övrigt i , Santär emellertid att sysselsättningen kan ökas som kärnkraftenavskaffas. Kostnaderna för att slopa kärnkraften är inte alls av denstorleksordning som ja-anhängarna påstår. Och ett samhälle utan kärnkraftinnebär inte alls någon sänkt levnadsstandard. Sänkta reallöner och sänktstandard är ju däremot något som den borgerliga politiken åstadkommit förlöntagarna . Detta har skett som kärnkraftenbyggts ut och har genomdrivits av samma politiska krafter som hotar medfortsatt standardsänkning. Deras propaganda påminner om den gamla historien omförbrytaren som försökte undkomma genom att ropa: Ta fast tjuven! Men självfallet kostar det en del att bh kvittkärnkraften. Vad är det som kostar? En avveckling av kärnkraften kräverinvesteringar i nya energikällor m, m, på sammanlagt 21miljarder kronor eller något . Kostnaden förbränsle och drift blir i gengäld lägre 1990 än i kärnkraftsalternativet. Vad betyder dessa ? Ominvesteringskostnaderna betalas under , vilket inte är orimligt, blirkostnaden för att avveckla kärnkraften bara , ochförvärvsarbetande i landet. Jämför de med priset på ett cigarrettpaket! Det finns i en reservation till den s, k,konsekvensutredningen ett påpekande som omsorgsfullt förtigs av allakärnkraftsanhängare. Det är kort sammanfattat följande: Den privata konsumtionen är nu , per svensk. Omhela kostnaden fören avveckling av kärnkraften läggs på den privatakonsumtionen, innebär det att en genomsnittssvensk kan ha , iprivat konsumtion, om kärnkraften bibehålls, och , vid en avveckling avkärnkraften till 1990, Det är alltså i bägge fallen en ökning, Sant är såledesatt ett slopande av kärnkraften, i motsats fill vad linje 1 och linje 2innebär, inte skulle medföra någon sänkning av den nuvarande genomsnittligalevnadsstandarden. Men jag vill göra det tillägget att kampen för en merarättvis fördelning naturligtvis måste fortsätta. Alternativet till Kärnkraftssverige är inte ett Kolsverigesom kärnkraftsanhängarna nu försöker inbilla oss. Alternativet måste vara ettsamhälle som bygger sin energiförsörjning på förnybara energikällor - sol,vind, skogsavfall, energiskog osv, I linje 3 accepterar vi inte desvartmålningar av hur ett utan kärnkraft skulle se ut, som motståndarnatill en avveckling gör. Sanningen är ju att både ja-sidan och nej-sidan tvingasanvända något mera kol för att kunna minska oljeförbrukningen.Men följer man ja-sidan och bygger ut kärnkraften kommer den verkligt storaökningen av kolanvändningen . Då måste ja-sidan använda dubbelt såmycket kol som man räknar med i nej-alternativet. Då kommer Kolsverige. Ett annat av ja-sidans falska påståenden, häromdagenframfört av ordföranden i linje 2, s, är att nej-sidan är motståndare tilltillväxt i ekonomin. talar mot bättre vetande. Han måste känna tillatt bygger sitt alternativ på en årlig tillväxt av i den svenskaekonomin. är det emellertid mycket troligt, om herrar , Werthénoch får sitta kvar och bestämma, att den tillväxten inte blir av. Man måste också på allvar börja diskutera vad som skallmenas med tillväxt och vad det är för fillväxt vi vill ha. Inte minst inom defackliga organisationerna borde man tänka på det problemet. Vpk vill för sindel ha tillväxt i vissa avseenden, t. ex. av antalet daghemsplatser, bostäder,personer i meningsfullt arbete och friska människor. Men vi är bestämt mottillväxt på andra punkter, som militära förstörelsemedel, gifter, antaletmänniskor som fått sin hälsa fördärvad i jobbet, antalet arbetslösa osv. Varjediskussion om tillväxt blir felaktig från början om man inte talar om vilkentillväxt man vill ha. Att kapitalets jakt på höga vinster skall få bestämma vadsom är tillväxt, som fallet är , är vi bestämda motståndare lill. Man kan, herr talman, diskutera för och emot kärnkraften,anföra ekonomiska beräkningar osv., men man kommer allfid tillbaka till vissagrundläggande frågor, där alla människor måste ta ställning. Den första gällersambandet mellan kärnkraft och kärnvapen. I den bok om Kärnkraft ochkärnvapenspridning som utgivits av - internationellafredsforskningsinsfitut - skriver den brittiske forskaren : "Det är omöjligt att särskilja denmilitära användningen av kärnkraft från den civila. Den ökade spridningen avkärnkraft för fredliga ändamål ökar antalet kärnvapenstater. Det innebär attrisken för ett kärnvapenkrig kraftigt ökar." Den andra avgörande frågan gäller kärnkraftens risker förmänniskorna. Kärnkraften är farlig i alla sina led-uranbrytningen,bränsletillverkningen, reaktordriften, upparbetningen av använt bränsle ochavfallshanteringen. Diskussionen om säkerhetsproblemen har emellertid kommitatt koncentreras kring reaktorsäkerheten. Bakgrunden är de fruktansvärdaverkningar som skulle kunna följa av en härdsmällningsolycka. Kan en sådan inträffa? Den amerikanska Kemeny-kommissionenkrävde grundläggande förändringar i kärnkrafthanteringen och tillade: "Menvi vill inte garantera att dessa förändringar kan förhindra liknande ellerstörre olyckor ." Den svenska reaktorsäkerhetsutredningen komtill slutsatsen att man "i det fortsatta säkerhetsarbetet måste utgå ifrånatt det fakfiskt kan inträffa ett allvarligt härdhaveri". Vilka skadorskulle det dä kunna föra med sig? Jo, säger utredningen, i värsta falltusentals dödsfall i akut strälsjuka. Antalet cancerfall kan bli ännu större.Områden på hundratals till tusentals kvadratkilometer kan bli obrukbara undermånga år. Min slutsats är: Oavsett alla s. k. teoretiska riskanalyser ärföljderna av en härdsmältningsolycka så stora att de över huvud taget inte fårförekomma. Riskerna är så stora att vi,inte får ta dem. De problem som är förknippade med avfallshanteringen talari samma riktning. Ingenstans i världen har man funnit någon metod som skaparfullständig säkerhet när det gäller det radioaktiva giftiga avfallet. Dettainnebär stora risker tusentals och tiotusentals år framåt. Det vore ansvarslöstoch moraliskt ohållbart att ställa våra barn och barnbarn och derasefterkommande inför dessa problem. Därför måste kärnkraften stoppas snarastmöjligt! Svenska folket har en möjlighet att göra detta den 23mars. Det är nu möjligheten finns. Låter vi utbyggnaden av kärnkraften fortgåpå det sätt som linje 1 och linje 2 vill ökar vi avfallsmängden tilldeltiodubbla, binder oss ännu hårdare i kärnkraftsamhället och skapar ännu störreproblem vid den avvecklingen som trots allt måste komma. Medborgarna måste få möjlighet att fritt ochutan hotelser och skräckpropaganda ta ställning i denna livsavgörande fråga.Jag vill därför bestämt protestera mot det sätt på vilket ohkaföretagsledningar nu försöker skrämma de anställda att rösta ja. Jag har här t.ex. ett brev där Aluminium hotar anställda med stora avskedanden omkärnkraften stoppas. Detta är inte bara osaklig propaganda - det är också enotillbörlig inblandning från kapitalets sida i den demokratiska processen.Sådana försök att vrida utvecklingen tillbaka till den tid då godsägarna söktebestämma hur de underlydande skulle rösta och då medborgarrätt hette pengar börbrännmärkas av och partierna. Ni alla som talat sä varmt om demokrati här - härhar ni en chans att i praktiken visa er demokrafiska lödighet. Jag vill frågaföreträdarna för de andra partierna: Tar ni avstånd från dessa odemokratiskaförsök att skrämma väljarna? Om ni tiger avslöjar det er! Det är naturligtvis lockande att anknyta tillden debatt som C,-H, tog upp här. Jag har ju av kända skäl intesärskilt stora svårigheter att instämma i hans sakbeskrivning av denenergipolitiska verkligheten. Jag kan också kosta på mig att besvara den fråga hanställde om Aluminium, Självfallet är det helt otillfredsställande attföretagsledningarna på det här sättet bedriver utpressningspolitik. Det ärdesto mer moraliskt förkastligt som det i det här fallet gäller ett företagvars råkraftsavtal är starkt subventionerat i förhållande till kostnaderna förproduktionen av den el som företaget förbrukar. Mycket av den debatt som förts har rört sig eftertvå skalor, dels den traditionella höger-vänsterskalan, dels den ekologiska,som alltmer tränger sig på. Det kan finnas anledning att anknyta till detta iflera olika avseenden. Jag skall i första hand hålla mig till dettidsperspektiv som jag tycker oftast saknas - all se tillbaka på erfarenheternafrån gångna decennier och de konsekvenser som misstag i det förgångna har förden situation vi befinner oss i just . Många av de påfrestningar vi i dagupplever i det svenska samhället känns hårda och är allvarliga. De innebär enuppfordran lill en analys av samhällsutvecklingen, en analys som vi alla haranledning alt göra. Budgetpropositioner i all ära, men de är inte direktavsedda att fillgodose detta krav. Låt mig ta upp några av de grundläggandeutvecklingslinjer som gått snett och som starkt påverkar det skede vi nu ärinne i. Naturligtvis är det oacceptabelt höga beroende avimporterade energiråvaror som "hamnatl" en grundläggandeorsak till den situation vi har . Vilken är dä bakgrunden? Var gickutvecklingen snett? Under hela efterkrigsfiden saknade vi en verkligenergipolitik i vårt land. Den fanns bara punktvis. En sådan - nog så väsentlig- punkt gällde kärnkraften. Där formades stora planer utan bred debatt. Detutesluter inte att debatten hade djup i de små kretsar som var tillfrågadeinnan besluten fattades. Men oljan - vilken debatt hade vi i den frågan? Sverigehar ju viljelöst drivit in i ett alltmer utpräglatberoende av importerade energiråvaror. var de låga oljepriserna -ungefär en tiondel av dagens - en viktig drivkraft för den politik som fördesunder de s. k. rekordåren . Oljan var en avgörande faktor, som dåinte åberopades, för den produktionsökning och de inkomstökningar som vi fick.Då togs ofta dessa produktionsökningar och inkomstökningar som uttryck för enframgångsrik regeringspolitik. Vi vet alla vem som hade regeringsansvaret.Eftersomdet var så, vore det rimligt-tycker man-att också en del av ansvaretför dagens situafion bars av socialdemokratin, när nu importberoendet av olja,uran och kol blivit en bumerang som slår hårt på den svenska När oppositionen anklagar den nuvaranderegeringen för oacceptabelt hög inflation, så faller den kritiken i inte ringadel tillbaka på efterkrigstidens låtgåpolitik på energiområdet. bekräftade socialdemokratin sin polifik,trots den fyra- ä femdubbling av oljepriset som då inträffat. Detenergipolitiska beslutet det året - som kärnkraftspartierna i den kommandefolkomröstningen stod bakom i huvudsak - innebar nämligen ökning av bådeoljeberoendet och uranberoendet, dvs. en ytterligare ökad importberoendeenergisektor. Först har utvecklingen svängt. Nusäger de flesta att vi måste hushålla, att vi måste satsa påenergialternativen. Det är bra med denna uppslutning bakom den politik som bl,a, vi står för, även om den kommer sent. Jag hoppas att den också kommer attgälla anvisningen av resurser - för resurser kommer att krävas för dennaomställning. Det krävs dessutom en omställning när det gällerskattepolitiken, så att vi vid gränserna får en kontrollmöjlighet, en möjlighetatt påverka energiimporten. Det kan ske, som vi har föreslagit, genom en omläggningav energiskattesystemet, så att det blir möjligt att ta ut olika skatt på olikaenergikällor, t, ex, beroende på om de är importerade eller ej. Det förutsätteratt skatten - i varje fall till en del - tas ut i produktledet, dvs, hosproducenter och importörer. Det är också en fråga som utreds efter det attomläggningen aktualiserats i samband med utredningsarbete.Dessutom krävs det att i stort sett alla för energisektorn tillgängligaresurser satsas på hushållning och de inhemska förnybara energialternativen.Detta innebär en efter hand långsiktigt uthållig energiförsörjning, i takt medatt omställningen av. En seger för linje 3 i folkomröstningen kan justbli en ordentlig plattform för denna omställning -en omställning som egentligeninletts, men alltför långsamt, i vårt land efter 1976, Till följd av energiprisstegringarna världen över befinnersig vår handel med omvärlden i fundamental obalans. Denna grundläggandeförändring i förutsättningarna för den svenska ekonomin kräver en lång radpolitiska åtgärder. Vi har inte råd alt som tidigare under efterkrigsfidenslösa med våra inhemska resurser allmänt sett. Det gäller våra mark- ochhavsresurser. Det gäller också våra tillgångar på mineraler. Det krävs en nyinriktning i politiken; för hushållning, för resurssnåla processer, föråteranvändning och återvinning, för vidareförädling, för att utnyttja vår högakunskaps- och utbildningsnivå, för en satsning på teknisk forskning ochutveckling och naturligtvis för att effektivt och ulan vittgåendemiljökonsekvenser utnyttja våra tillgångar i alla delar av landet. - detta i mänga avseenden bisarradecennium - undgick vi med knapp nöd en avsevärd och; för att läna ett ord fråndagens debatt, brådstörtad nedläggning eller i varje fall en nedrustning av detsvenska jordbruket. Hundratusentals hektar skulle läggas ned. Vi skulle göraoss än mer beroende av import, och vi skulle omplacera de lediga produktionsfaktorerna,som det plägar heta, dvs, jordbrukarna, till industrin, där varje individenligt den tidens sakkunskap pä det ekonomiska området skulle ge långt mer bidrag fill landets materiella välstånd än imodernäringen. Stora arealer lades också för fäfot - dock inte tillnärmelsevisså mycket som planerades och redovisades t, ex, i valrörelsen , Enmotsvarande strukturrationalisering ansågs önskvärd inom skogsbruk och fiske.De areella näringarna stod lågt i kurs. Vi vet att det var en långsiktigt ohållbar politik,som hårt drabbade de människor som direkt berördes. Vi vet att vi måsteslå vakt om den uthålliga användningen av våra resurser. Dessutom vet vi att vimåste satsa på att använda de resurser vi har. Det gäller naturligtvis i hög gradden skickliga arbetskraft som vi har i vårt land. Därför är det också fråndenna utgångspunkt så vikfigt att satsa på en aktiv sysselsättningspolitik. Detgäller också att föra en positiv jord- och skogspolitik, att satsa på ettuthålligt fiske samt, att föra en energipolitik som innebär att vi tar tillvara våra inhemska energiråvaror samt att föra en regionalpolitik som syftartill att skapa balans mellan olika landsdelar. Den stora folkomflyttningens tid innebar kanske iblandkortsiktiga ekonomiska fördelar. Det var naturligtvis oftast i de teoretiskasammanhangen som man kunde finna dessa ekonomiska fördelar, I prakfiken vardet svårare att åstadkomma sådana. Folkomflyttningen fick också oacceptablaregionala och inte minst inomregionala effekter. Serviceunderlaget i våraglesbygder tunnades ut. Ålderssammansättningen blev skev när ungdomen flyttade.Många klarade inte av den omställning som flyttningen till nya regionerinnebar. Vi upplever fortfarande i stor utsträckning de sociala konsekvenserna avdenna utveckling. dessutom att människor reagerar mycket starkt och medall rätt mot påtvingade omflyttningar. Erfarenheterna ger demrätt. Också i detta avseende bör vi lära av tidigare decennierserfarenheter, I en situation då näringslivet inte klarar att genereratillräckligt mänga arbetstillfällen blir det än mer angeläget att också spridaden offentliga sektorns arbetstillfällen till olika orter och regioner. Det fåri framtiden inte ske genom en påtvingad förflyttning. Den blir inte mertilltalande för att den sker från centrum till periferin. Däremot måste vi decentralisera funkfioner ocharbetsuppgifter och vara beredda att decentralisera i samband mednytillkommande och växande verksamheter på det offentliga området. Därförhoppas jag att den decentraliseringsdelegation som tillsätts iregeringskansliet kommer att kunna ge styrka och stabilitet åt den ökandeförståelsen för decentraliseringspolitiken och att därigenom kan fåmöjlighet att konkretisera den politik söm man så uttalat sig för. Att skapa regional balans och sysselsättning i alla delarav landet är ett betydelsefullt fördelningspolifiskt mål, sägerregeringsförklaringen på detta område bl, a. Regionalpolitiken är ettprioriterat område för regeringspolitiken. Men det krävs också en akfivnäringspolitik. Annars riskerar vi att bara flytta om arbetslösheten i landet.En sådan politik blir långsiktigt framgångsrik när den kombineras med enbalans mot omvärlden. Den utlandskonkur-rerande sektorn måste få en chans attsälja sina produkter. Och är det inte bara frga om att sälja på export - långt därifrån. Ensådan ekonomisk politik måste föras att vi också kan konkurrera medimportalternativen. Det är då naturligtvis avgörande att vi inle för framtidengör om misstagen , när de mindre och medelstora företagentappades bort i näringspolitiken, när koncentration och större storförelag varmål och inriktning. Det var då våra varv hade sin guldålder. var tidvisvärldens andra skeppsbyggarnafion. När marknaden försvann fick vi föra över kostnadernaför den branschens omvandling till skattsedlarna. Det är de bördorna vi bär . har vi fått en satsning på småförelagen, enpolitik som lyssnar fill de många mindre företagarnas uppfattningar, enregional organisation för näringspolitiken genom utvecklingsfonderna. På det hår området säger t. o. m. socialdemokraterna attde tänkt om - det är inte bara stordrift, storutbyggnader och koncentration somär målsättningen längre. Det är utmärkt! Låt mig också passa på att tacka densocialdemokratiska partiledaren, inte bara för hans självrannsakan utan ocksåför hans senaste vänlighet mot centerpolitiken, då han kallade den"gullig, pysslig och småskalig". Jag bortser gärna från det ironinsskeva leende som beledsagade uttalandet! Ett annat område där pendeln håller på att svänga ärdecentralisering av beslut och beslutsfunktioner - att lägga besluten närmaremänniskorna. Den kommunala demokratin fördjupas under allt större enighet,länsdemokrati-arbetet drivs vidare. finns en positiv inställning tillkommunala folkomröstningar och uppdelning av tidigare sammanslagna kommuner. Deflesta erkänner att det var ett misstag att med tvång sammanslå kommunerpä 1960-lalet, att ta bort den närkontakt mellan väljare och valda som bl. a.representerades av de många kommunala förtroendemän som bortrationaliserades idet sammanhanget. En annan fråga som det finns anledning att fundera överinför är de ökade kraven - från demokratiska utgångspunkter - frånallmänhetens sida alt korrrma in i beslutsprocessen på elt tidigt stadium,innan låsningarna har inträffat. Det gäller inle minst teknikutvecklingen ivårt samhälle. Man accepterar inte alt vissa sektorer ligger utanför denegentliga beslutsprocessen. Kärnkraftsfrågan har blivit en symbol för dessanya krav, men den är inte ensam - långt därifrån. Samma synsätt präglar denframvällande dalatekniken med dess konsekvenser för allmänheten pä allt flerområden, inle minst i arbetslivet. Det är min förhoppning att den datadelegation somriksdagen begärt skall tillsättas kommer att kunna medverka till ettökat inflytande bäde politiskt och fackligt över denna oerhört snabba tekniskautveckling. Delegationen bör också för kunna innebära en tidigare ochbreddad information samt en bättre möjlighet att systematiskt följadatautvecklingen. Därmed kanske vi slipper den debatt i efterhand som vialltför ofta har haft om teknikutvecklingens konsekvenser, Alla människorberörs ju av teknikens konsekvenser. Därför har de också rätt att påverka, varamed i beslutsprocessen, innan bindningarna blir oåterkalleliga. () replik: Det är ovanligt att se statsrådet oss här i kammaren. Han har tydligen släppts ut för att bidra lill vårupplysning. Då skall jag passa på att ställa en fråga till honom. hade en lång utläggning om det framtidasamhälle som vill skapa. Vi skall styra näringslivets utveckling motsmåskalighet, energisnål teknik och småskaliga processer, sade han. Vi skallstyra näringslivets utbyggnad så att det ger sysselsättning åt alla över helalandet, fortsatte han. Men vilka vi? Vem är det och centernskall styra näringslivet tillsammans med? Är det och hansmoderater? Eller skall den här planhushållningen bedrivas tillsammans med LarsWerner och hans kommunister? Vad händer om näringslivet inte vill låta sig styras, omdet inte marscherar i väg med sina investeringar, om det inte skär nedstorskaligheten, om del inte upphör med sina fusioner och sinkoncentralionsprocess? Vad gör då? Det pågår just nu en väldig koncentration i svensktnäringsliv. Men jag har inte hört någon centerpartist pipa till om det. Medandra ord: Vilken är politik för att åstadkomma del samhälle som nitalar om? Vi har hört det här beskrivas så , men vi har aldrignågonsin fåll veta med vilka makt- och styrmedel ni vill förändra verkligheten.Del är mycket i det ni säger som tilltalar människor, inkl. mig. Men frågan är:Hur skall centerpolitik se ut för att i étt borgerligt sammanhang åtstadkommanågonting sådant? Så fort vi från socialdemokratiskt håll har tagit upp endiskussion, t. ex. om hur vi skall kunna behärska kapitalbildningen ochinvesteringarna - för det är ju där svaret ges på mina frågor - så krypercentern bakom aktiesparklubbar och allmänt borgerligt tal om alt man inle villvara med om sådana socialistiska påfund. Till slut, herr talman, en liten korrigering. uttryckte sin tacksamhet mot för att denne hade kallatcentern för gullig, pysslig och småskalig. Det var bara ett litet fel. DessaOlof Palmes ord gällde kommunisterna. Sä snabbt går alltsåidenfikalionsprocessen i folkkampanjen att ni alla känner er lika träffade. Det är klart att borde kännasin partiledare bättre än jag känner honom. Men gjorde faktiskt enkoppling mellan och kommunisterna. Ett genomgående temai hans inlägg var att kommunisterna var en filial till centern.Jag har alltså inte alls missuppfattat , Men vill intesocialdemokratin ta emot mina älskvärda komplimanger, så slipper mannaturligtvis, omformulerade också en del andra sakerför att göra sin replikkonst gällande. Han talade om småskaliga processer,medan jag talade om resurssnåla processer, för att ta ett exempel. Mycket av det här filltalar mig, sade ,och det är ju bra. Jag inledde mitt anförande med att karakterisera den debattsom har förts här i Den har spänt över vida fält,men karakteristiskt för den har faktiskt Onsdagenden att den ekologiska skalan mer ochmer har kommit fram. 30 januari1980 v' sn höger-vänsterskala. Vi bordefaktiskt i den här kammaren kunna erkännaför varandra att så är fallet. Varför tror annars att Allmänpolitisk grupperingarna ser ut som de gör iden kommande folkomröstningen? debatt lägger naturligtvis olika vikt vidolika saker i politiken. Det råder inget tvivel