prot · G30918 · 1979-12-31 00:00:00 — Ingen torde motsätta sig attsåväl elever som lärare och övrig skolpersonal skall ha rätt till en braarbetsmiljö och arbetsro. Frågan måste i ställel vara: Varför råder på sinahåll inle denna arbetsro i skolorna? Varför lämnar tiotusentals ungdomar skolanutan de kunskaper som de har rätt atf kräva och rätt att få - och då menar jaginte bara atl kunna läsa och skriva, för kraven måste ställas högre. Kravenmåste ställas offensivt och inte begränsas till rop på mer praktik och bättrebaskunskaper. Del grundläggande problemet med dagens skola är att delfortfarande är en klasskola i ett klassamhälle. Vilkenverklighet upplever eleverna från arbetarhemmen? Jo, för det förstautsätts de långvarigt och intensivt för ett införande och en inövning i enideologi, som bevarar och som av dem kräver underkastelse och anpassning. Fördel andra påtvingas de en kunskapsmassa, som okritiskt skall accepteras och somframställs som neutral men som i själva verket är ensidigt borgeriig. Fördet tredje undandras de alla de uttryck för en proletär ideologi som förekommeri arbetarklassens kamp. I stället undertrycks och förvrängs sådana uttryckvarhelst de uppträder. Fördet Qärde förvägras de en bildning och en uppfostran, som är i enlighet medderas egen klass objektiva intressen. Fördet femte utsätts de för en sortering, som t. o. m. i hög grad förvandlatslill en självsortering genom den tidiga anpassningen lill kunskapskrav,betygssystem samt kurs- och linjeval understödda av rådgivning och vägledning. Delär, herr talman, dessa effekter som arbetarrörelsen i sin helhet måste motverka.Det gör man inie genom att såsom i regeringsförklaringen ålägga föräldrarna ettän större ansvar. Också om man utgår från att alla föräldrar vill ge sina barnen god uppfostran och utbildning - och det gör vi - blir detta alltmer omöjligtför stora grupper i vårt land. som familjeformen slås sönder ochalltmer upplöses under monopolkapitalismen genom hot om arbetslöshet ellerreell arbetslöshet, genom omfattande strukturförändringar inom ekonomin somtvingar människorna att flytta och barnen att byta skola, genom obekvämaarbetstider och skiftgång och genom deltid för kvinnorna, kräver man av sammaföräldrar som upplever allt detta in på bara skinnet att de skall delta iföräldramöten och kvartssamtal, att de skall orka engagera sig i barnets läxläsning,föra samtal med skolpsykologer, kuratorer osv. Detär inte så, som regeringsförklaringen ger uttryck för, att alla lever undersamma förutsättningar i . Det är inte heller så att skolorna serlikadana ut över landet - något som tycks vara en allmänt spridd uppfattningockså bland socialdemokraterna. I själva verket är det så atl beroende påboslads-.segregation och annat skiljer sig den vardag eleverna möier i skolanhögst påtagligt. I finnsexempelvis dokumenterat hur barnen i vissa kommuner hartillgång lill så många böcker som i andra kommuner. I de kommunerdär barnen har få böcker och annat studiematerial barman i regel också i övrigtett torftigt, genomkommersialiserat kulturutbud. Det är i samma kommuner mansaknar fritidshem och ungdomsgårdar. I en departementspromemoria från 1979konstateras atl läromedelskosinaderna per elev varierade mellan 349 och 643 kr.På högstadiet förekom variationer mellan 373 och I . I ställetför att ägna sig åt spektakulära resonemang om normer och normlöshet i skolornaborde ta upp en diskussion om att ge sådana normer som garanterarbarnen en likvärdig standard i skolorna oavsett var de bor. Kommunernas skiftandeekonomi skall inte få drabba undervisningen och därmed barnen. Istället för atl satsas på privatskolor för överklassen -en inriktning som juregeringsförklaringen också ger uttryck för - med en stabil lärarkår och rikamöjligheler till ny pedagogik och nya arbetsformer borde resurserna läggas därde verkligen behövs. Privatiseringen av undervisningen som vi nu uppleverkommer ytterligare att öka klassklyftorna i vårt land. Iregeringsförklaringen finns ytteriigare eu myckel allvariigt avsteg frånhittillsvarande principer, eu avsteg som kommer atl få konsekvenser ,nämligen atl skolan inte längre skall vara en samhällelig uppgift. Där sägs:"Förslag till gymnasial företagsutbildning föreläggs ." Istället för att gå den motsatta vägen, i stället för attdemokratisera-politisera skolan genom atl införa ett lokalt politisktinflytande, undandrar man nu utbildningen ett samhälleligt parlamentarisktinflytande och överiämnarden än mer ål kapitalet i renodlad form.Vänsterpartiet kommunisterna kan inle godta denna borgeriiga inriktning avskolpolitiken. Slutligenytterligare ett belysande exempel på denna borgerliga skolpolitik - detta svekmot arbetarklassens barn. Jag syftar på den s. k. anpassade studiegången. Enskildaelever kan genom den anpassade studiegången ställas utanför det ordinarieskolarbetet och för vanligen sin skoltid förlagd utom skolan. Det flnns nuuppgifter som lyder på alt var tjugonde elev på det sättet berövas sin rätltill en full grundskolekompetens. Skolan löser alltså sina inre problem genomatl undergräva undervisningsskyldigheten. Och de som drabbas är återlönearbetarnas barn. Påvissa håll i landet har man försökt studera hur den anpassade studiegången hartillämpats. Av delta framgår au det är få av de elever som haft anpassadstudiegång som har fått full grundskolekompeiens. Eleverna återgår sällan tillsina klasser. Det rör sig nästan enbart om placeringar på arbetsplatser utanförskolan, och där finns sällan några handledare för eleverna. Dennasystematiska utslagning av elever ur måste avskaffas. Atl verka för en förändring av utbildningspolitiken i progressivriktning aren uppgift för arbetarrörelsen i dess helhet. Det pågår nu enintensiv diskussion om bildning och fostran - en diskussion som, framhöll Jaginledningsvis, har kommit alt alltför mycket präglas av den borgeriigaoffensiven, en diskussion där den ena kortsiktiga lösningen efter den andra harpresenterats och där den ena syndabocken efter den andra har utpekats. Motdetla ställer kommunisterna ett annat alternativ - ettalternativ som utgår från arbetarklassens objektiva intressen, ett alternativsom pekar på lösningar som verkligen garanterar o//a barn rätten lill bildningoch fostran. Det nuvarande systemet för tillträde till högskoleutbildning har visatsig rymma betydande problem, står del i regeringsförklaringen. I en avuniversitets- och högskoleämbetet utgiven rapport med somförfattare visas på ett klart och vetenskapligt övertygande sätt att så ärfallet. Irapporten konstateras att reglerna för tillträde har lett till en klarskiktning efter ålder inom högskoleutbildningen på ett sätt som inte förekommittidigare. De icke antagnas fördelning på kön och ålder lyder också på alt yngresökande och kvinnliga sökande i större utsträckning än andra sorteras bortgenom det nya urvalssyslemei. Detär en logisk följd av systemet att yngre utan arbetslivserfarenhet inle antasnär arbetslivserfarenhet ger merilpoäng, speciellt som tillträdesreglernainnebär att betyg och arbetslivserfarenhet i princip väger lika tungt iurvalet. Dessutomär omfattningen av den arbetslivserfarenhet som får tillgodoräknas -åtminstone vid internationell jämförelse - betydande. Här inkluderas inte baramilitärtjänstgöring utan även vård av barn och anhöriga, och i realiteten harinnebörden snarare blivit "livserfarenhet" än ren arbetslivserfarenhet.I sägs också alt steget inte är långt lill kösystem med urvalefter ålderspoäng. IDanmark finns def ett system där endast upp till arton månadersarbetslivserfarenhet räknas, och då skall det röra sig om minst tre fjärdedelarav heltidsfjänstgöring. Den vikt som arbetslivserfarenheten ges är dessutomberoende av betygspoängen. Detråder alltså stora skillnader mellan det danska och det svenska systemet. Trotsatt andelen sökande med arbetslivserfarenhet varit ungefär lika stor i de bådaländerna har man i inte kunnat notera någon förändring ikönsfördelningen och inte heller en så markant ökning av inträdesåldern som vifått till vissa av de svenska ulbildningsvägarna. Delsämre konkurrensläget för de kvinnliga sökandena, som blivit ett resultat av denya urvalsreglerna, rimmar mycket dåligt med strävandena mot ökad jämställdhetmellan könen, vilket borde stämma lill eftertanke. Man kan dessutom konstateraalt ålderssammansättningen blivit skev och att antalet ungdomsstuderande är förlitet på vissa utbildningar. Det finns också en stor risk för ökad socialselektion. Avstatistiska centralbyråns statistik framgår att övergången direkt frångymnasieskolan lill högskolan minskat markant i samband med högskolereformen.Man kan vidare utläsa alt det bland nybörjare inte registrerats en sålåg andel arbetarbarn i traditionell högskoleutbildning Nr18 sedanbörjan av 1960-ialet, medan andelen barn till akademiker och högre Onsdagenden tjänstemän ärden högsta som noterats i tillgänglig statistik. Del finnsmånga skäl lill att de nuvarande reglerna för , tillträde lillhögskoleutbildning bör överses, vilket vi från moderat håll ofta påpekat både i motioner och i anföranden här i kammaren.Jag ser debatt därför med slor tillförsikt på regeringsförklaringens löfteom en snabb prövning av tillträdesregler och spärrar, varvid specielltdirektövergången från gymnasieskolan till högskolan kommer att underlättas. På förslag av talmannen beslöts att kammarensförhandlingar skulle fortsättas vid morgondagens sammanträde. §3 Kammaren åtskildes .