prot · G30999 · 1979-12-31 00:00:00 — §10 Om dumpningen av radioaktivt avfall i haven Jordbruksministern erhöll ordet för atlbesvara () anmälda fråga, 1979/80:352,och anförde: har frågat mig om svenskaatomsopor ingår i den planerade dumpningen av radioaktivtavfall i och om så inte är fallet hur detta avfall hanleras inomlandet. Vidare har frågat vilka åtgärder som planeras inomregeringen för att via internafionella organ hejda ytterligare sådan nedsmutsningav haven. Beträffande den första frågan vill jag slå fast att någotsvenskt avfall inle ingår i den planerade dumpningen. Den svenskalagstiftningen förbjuder också alla former av dumpning. Export av avfall isyfte att dumpa del i havet är heller inle tillåten. Vidare får svenska fartyginte engageras i dumpning. Enligt regeringens uppfattning är dumpning intenågon ur miljösynpunkt Om dumpningen av radioaktivt avfall i haven acceptabelform för avfallsbehandling vare sig det gäller radioaktivt avfall eller andratyper av avfall. I behandlas denna typ av radioaktivt avfall genomingjulning i cement eller genom förbränning under strikt kontroll. Avfalletförvaras sedan anfingen i särskilda byggnader på kärnkraftverken eller ianslutning till förbränningsanläggningen vid Studsvik. När det gäller den andra frågan, om den internationellabehandlingen av dessa problem, vill jag framhålla alt regeringen under flera årverkat inom de olika internationella organ som arbetar med dumpningsfrågor förall om möjligt få till stånd ett förbud mot dumpning av olika typer avmiljöfarligt avfall. Regeringen avser även fortsättningsvis alt inom berördainternationella organ aktivt verka för skärpta krav när det gäller dumpning medmålsättningen atl denna verksamhet helt skall upphöra. BRITTAHAMMARBACKEN (c): Jag lackar statsrådet för svaret på minfråga. När det gäller den första delfrågan var svaret rakt och enkelt, och jaghar ingen anledning att kommentera det ytterligare. Jag förutsätter altregeringen också i fortsättningen bevakar utvecklingen, speciellt när detgäller behandlingen av det lågradioakliva avfallet i . Svaret på den andra frågan fordrar faktiskt en kommentarfrån min sida. Del är ju så alt det är radioekologerna som undersöker deradioaktiva isotopernas vandring i näringskedjan, men jag tycker inte att manbehöver vara radioekolog för att reagera när man studerar frågan. För del första: Vad gäller del egentligen ytterst? I vidbemärkelse gäller det ansvar och internationell solidaritet, och i speciellbemärkelse gäller del anrikningen i näringskedjan. Det är ju så atl ett ämnemed låg koncentration i vatten kan få en mycket högrekoncentration genom atl det lagras i alger och i fortsättningen också stegvisvia exempelvis plankton, räkor, småfisk och stora fiskar - och så småningomhamnar del hos människan. Det här resonemanget gäller också radioaktivaisotoper. Frågan gäller alltså ytterst människan och hennes villkor förframtiden - då tänker jag inte enbart på atl vi utgör sista ledet inäringskedjan. För del andra: Vad är del som har hänt? Ja, jag vet atldumpningen har skett . Det rör sig mest om sopor ochavfall med låg radioaktivitet men troligen också med inblandning av högaktivtavfall, bl. a. plutonium. Bara , då man fann del nödvändigt attbilda ett kontrollorgan, har det dumpats i - ironiskt nogunder övervakning av det här kontrollorganet. dumpades 5 655 lon iNordostatlanlen, och planeras att singlas ner på 4 500 metersdjup. Del är en förvaringsplats som ingen kan överblicka. Del är den gamlafilosofin som gäller här: Borta ur öga, borta ur sinn. Vi vet alt havet är ett ständigt rörligt element med sinaströmmar och sina egna hemlighetsfulla vägar, och vi vet också alt det inleinnehåller några särskilda fack eller avskärmade soprum. Vi vet att havet är resurs, och även omdenna resurs än så länge är rätt litet utnyttjad kommer den troligen atl fåmycket stor betydelse i framliden. Vi har anledning alt vara rädda om havet -det är allas vårt ansvar och allas vår resurs. Eftersom min talefid nu är slulber jag atl få återkomma. Vi är naturligtvis överens om del förkastligai att dumpa radioaktivt och annat miljöfarligt avfall i havet. Men enligt dens. k. är dumpning av högakfivl avfall förbjuden, medandumpning av medel- och lågaktivt avfall fordrar ett tillstånd av nationell myndigheti varje särskilt fall. Vid konventionens fillkomst och alltsedan dessikraftträdande har de svenska delegationerna strävat efter all få fillstånd successivt strängare bestämmelser och gränsvärden för vad som får dumpas.Målsättningen är naturligtvis att vi skall få ett förbud mot dumpning av sådantavfall, och det är också skälet till alt deltar i det härinternationella arbetet, trots atl svenskt avfall inte får dumpas. Men vi troralt vi genom alt delta i detta internationella arbete kan påverka utvecklingen.Det är emellertid bara atl konstatera alt hitfilldags har vi inte lyckats. Jag vill ställa en fråga till statsrådet medanledning av en artikel i nr 2 1980. Jag antar atl statsrådetkänner till den artikeln. Det var just de internationella överenskommelsernasom avsågs där, och det står: "Dumparländernas gamla 5-årsavtal gick ut redan förraåret. De fick inget nytt fem-årsavlal eftersom de då inte ens uppfylltminikraven." Sedan heter det i artikeln att man fick ett ettårigt avtaloch all del är detta som gått ut och förlängts med ytterligare ettfemårsavlal. Min fråga är: Vad ar anledningen till, förutom atl manhoppas påverka utvecklingen, att man gick med på ett femårsavlal, trots atl manalltså enligt tidigare konstateranden inle ens uppfyllt minimikraven? Det ärdär den internafionella solidariteten kommer in och det internationellaansvaret, som också är ansvar. Det är bara all konstalera atl är ettlitet land i det internafionella samarbetet, och vi har inga möjligheter alttvinga andra länder atl avslå från dumpning. Vad vi har att göra är all försökafå dem att förslå att vi måste hitta andra metoder för att förstöra avfallet,och vi kan inte göra mer än alt energiskt arbeta i dessa internationellasammanhang. Det försäkrar jag att den här regeringen och föregående regeringarhar gjort. Om dumpningen av radioaktivt avfall i haven Om sanering av radioaktivt nedsmittade områden, m. m. BRITTAHAMMARBACKEN (c): Jag är tacksam för klarläggandet från statsrådetssida och är glad över atl kunna konstatera atl vi har gemensamma målsättningaroch gemensamt ansvar för framtiden. Överläggningen var härmed avslutad. § 11 Om sanering av radioaktivt nedsmittade områden, m. m. Jordbruksministern ordet för all i eft sammanhang besvara dels () den 28februari anmälda fråga, 1979/80:359, till statsrådet , delsIngvar () anmälda fråga, 1979/80:364, och anförde: har frågat statsrådet om han är beredd att ta initiafiv fill forskning om hur radioakfivlnedsmittade områden efter en kärnkraftsolycka skall kunna saneras. Frågan haröverlämnats fill mig för besvarande. har med anledning av att osäkerhet råderom effekterna av en s. k. ångexplosion frågat vilka åtgärder regeringen ämnarvidta för atl såväl remissinstanserna som regeringen skall få ett korrektbeslutsunderlag. Del problem som tas upp i fråga behandlasi den rapport beredskap som statens slrålskyddsinstitul lade fram idecember 1979. Rapporten är f. n. föremål för remissbehandling. Regeringenkommer därefter all la ställning till förslagen i rapporten. Också fråga berörstrålskyddsinstilulets rapport. uppger atl vetenskapsmän harvisat att en ångexplosion inte kan få de allvarliga konskvenser som institutetutgått från i sin rapport. Enligt vad jag erfarit är detta emellertid en frågadär betydande osäkerhet fortfarande rader. När remissbehandlingen avslutals fårställning tas till om det underlag som då föreligger är tillräckligt för attbeslut skall kunna fallas eller om kompletterande utredningar behövs när delgäller vissa frågor. STINAANDERSSON (c): Jag ber att få tacka jordbruksministern försvaret på min fråga. Det var ett kort svar, men jag har viss förståelse för atljordbruksministern hänvisar till att han vill invänta remissvaren och statensstrålskydds-instituts , innan han svarar på minställda fråga. De beskrivningar som i den nämnda rapporten görsbeträffande skador på husdjur och livsmedelsproduktion tycker jag ärskrämmande. Visserligen hör man ibland ordet skrämselpropaganda nämnas ikommentarer till rapporten, men del är en verklighet som beskrivs. Enligt rapporten blir de viktigaste skadeverkningarna viden stor reaktorolycka bl. a. akulaskador på djuren till följd av strålningen,indirekta skador genom svårigheteratl sköta djuren i områden med kraftig markbeläggning, förorening - i förstahand med jod-131 - av mjölk i mycket stora områden, markbeläggning så attvistelse inom vissa jordbruksområden måste begränsas, tillfällig ytföroreningav frukt och grönsaker, långvarig förorening av marken så alt foderväxter,spannmål och vegetabilier blir radioaktivt förorenade med framför alltcesium-137 samt förorening av fisk. Mankan fråga sig vad befolkningen inom dessa områden skall äta. I en eventuellverklig katastrofsituation kan möjligheten att överleva helt bero på hurproduktionen av mat kan säkras. Inärområdet kommer effekter atl uppträda i form av skador på djur, och detkommer att ske på ungefär samma avstånd från olycksplatsen som kan innebärafara för akuta strålskador på människor. Särskilt jodföroreningen av mjölk kanberöra områden på myckel stora avstånd från olycksplatsen. Jag skall intenärmare gå in på de skador som redovisas i rapporten, men vi kan konstatera attskadorna på mark, husdjur och vilda djur skulle bli betydande. Och storaarealer riskerar bli oanvändbara för livsmedelsproduktion. Vad görs i en sådansituation? Vilka saneringsåtgärder behövs i dylika fall, och vilkensaneringsberedskap finns? Jag tror atl bl. a. många jordbrukare känner sigoroliga inför de i rapporten skisserade förhållandena. Jag vill därför gärnahöra jordbruksministerns svar på mina senaste frågor. Omsaneritig av radioaktivt nedsmittade områden, m. m. Strålskyddsinsfitutets rapport beredskap är f. n. föremålför remissbehandling. I rapporten beskrivs den s. k. värsta tänkbara olyckan.Den skulle orsakas av en ångexplosion i reaktorlanken. Jag ber att få tackastatsrådet för det svar som jag med anledning av min fråga om denna rapport harfått. Ikommuner och länsstyrelser diskuteras just nu vilka beredskapsålgärder som medanledning av rapporten behöver vidtas. har forskningsresultat i bl.a. och visat att en ångexplosion inte kan få den styrka atlreaktortanken och reaktorinneslutningen skulle brista. Ärdessa nya uppgifter riktiga, skulle de allvarligaste följderna av enkärnkraftsolycka vilka man räknat med inte behöva bli verklighet. Varesig vi vill använda kärnkraften i 10 eller vore delta myckel glädjande.Dessutom skulle det kanske stilla den oro gav uttryck åt . Detär därför vikfigt all inte minst berörda kommuner och länsstyrelser samtregeringen får fullständig information och kunskap om de nyaforskningsresultaten, som ju faktiskt bygger på experimentella undersökningar.Jag vill därför fråga jordbruksminister om regeringen är beredd atttillsälta en arbetsgrupp med våra bästa tekniker och forskare på ångteknik,någon skicklig melallurg samt fysiker. En sådan arbetsgrupp skulle ha tilluppgift att utvärdera de senaste internationella forskningsresultaten ocheventuellt göra egna kompletterande undersökningar. Utredningens material ochslutsatser skulle sedan ställas till remissinstansernas, Om sanering av radioaktivt nedsmittade områden, m. m. Delta bör givetvis ske innan dessa instanser tarställning till lämpliga åtgärder. frågar vad man gör när delgäller åtgärder för att sanera markområden som blivit belagda medradioaktivitet. Svaret är naturligtvis att det inte tycks finnas någrapraktiskt användbara metoder för atl sanera stora områden som blivit kraftigtradioakliva. Två tänkbara metoder nämns i strålskyddsinstitutets rapport,nämligen plöjning, om radioaktiviteten är låg eller måttlig, och borlforslingav jordlagret, om radioakfiviteten är hög. Allt detta kan naturligtvis gå försig på . Hur man gör med skogsmark är för mig ganska oförklarligt. Detleder mig till den uppfattningen atl ytterligare forskningsinsatser ärangelägna. Bristen på saneringsmetoder och forskningsresurser framhålls också inågra av remisssvaren som redan har kommit in, exempelvis frånlanlbruksstyrelsen och . Får jag sedan säga till atl när det gällerden allvarligaste olyckstypen som institutet har använt för all beskrivakonsekvenser och beredskapsbehov så utgår man från alt en ångexplosioninträffar som allvarligt skadar reaktorinneslutningen. Jag förstår att det ärdenna typ av explosion som åsyftar i sin fråga. Den debatt somnu pågår visar att stor osäkerhet fortfarande råder när del gäller hur manskall beskriva sannolikheten för sådana mycket stora olyckor. Men enligt minmening förändrar det inte på något sätt det remissförfarande som är i gång.Även om man skulle komma fram till atl denna typ av olyckor intekan inträffa, så kan ändå så stora olyckor inträffa som motiverar all manskaffar sig en bättre beredskap. Jag ber att få tackaför det kompletterande svaret från jordbruksministern. Jag fick egentligensvaret alt vi inle kan vidta några praktiska åtgärder för alt sanerajordbruksmarken, förutom de två tänkbara metoder som beskrivs i rapporten. Mendå är del ytterst angeläget att vi satsar pä forskningen. Avjordbruksministerns svar kunde jag inle utläsa hur jordbruksministern ser på ensatsning på sådan här forskning, något som jag tycker är väldigt viktigt ochangeläget. Jag har den uppfattningen atl forskningen rörande mark och jord börstartas , och den forskningen kunde då leda till enorganisation för beredskap när del gäller i första hand marksanering. I vilkenutsträckning är då jordbruksministern beredd alt satsa på forskning på deltaangelägna område? INGVARCARLSSON (s): Läget är ju det, all den riskbild somlänsstyrelser och kommuner nu arbetar med har varit känd utan atlåtgärder vidtagits. forceras arbetet oerhört, ochremissförfarandet råkar komma i slutskedet av förberedelserna införfolkomröstningen. Del har spekulerats i all jordbruksministern skulle haförsökt lägga upp arbetet så att det skulle passa in i linje 3:sskrämselpropaganda före folkomröstningen. Jag tror inte all ,som jag har lärt känna från en helt annan sida, spelar med en så viktig frågapå del sättet. Men då är del desto vikfigare atl la borl varje misstanke omnågonting sådant och att jordbruksministern medverkar till all kommunerna ochlänsstyrelserna verkligen får del av de senaste forskningsresultaten, så atlman arbetar och planerar utifrån verkliga risker- del är klart all det finnssådana när del gäller kärnkraften. Vi är väl ändå överens om att kommunerna ochlänsstyrelserna skall planera för olyckor som åtminstone teoretiskt kaninträffa. I annat fall skulle de ju inle handskas med säkerhetsfrågorna på ettrikligt och ansvarsfullt sätt. Del har ju nu bland världens främsta forskarekommit fram uppgifter om all en viss typ av olycka, som kan kallas den värstatänkbara olyckan, inle kan inträffa. Om detta är rikfigt är det väldigt viktigtatt vi utgår från der också på , decentraliserad nivå och att viinriktar oss på vad som kan inträffa. Det var därför jag ställde frågan: Villjordbruksministern se fill all de lokala instanserna får del av detta innan delägger fast sina ståndpunkter? Om sanering av radioaktivt nedsmittade områden, m. m. Jag vill erinra om allremisstiden för strålskyddsinstitutets rapport snart är utgången. Många remisser har redan inkommit. Atl nu avbrytaremissarbetet och påverka det genom att tillsätta en arbetsgrupp som skulleutreda en enskild fråga, om vilken forskarna inte är eniga, finner jag intemeningsfullt. Regeringen får göra sin bedömning när remisstiden har gått ut ochremisserna har inlämnats, och då är det myckel möjligt att del kan resultera iatt en arbetsgrupp tillsätts. Jag vill emellerfid erinra om atlkärnkraffinspektionens yttrande icke var enhälligt. Man har ifrågasatt om denhär uppgiften, som försöker göra till en stor och sensationellsådan, egentligen var ny. Jag hävdar att den inte var det. Jag vill intepådyvla någon särskild reaktion, men reaktionen på den häruppgiften kan synas vara typisk för dem som försvarar kärnkraften. Reaktionenkan i varje fall inte tolkas på annat sätt än att ansluter sigtill dem som vill att riskerna med kärnkraften skall tystas ner. Men sä kan detvä) ändå inle förhålla sig? INGVARCARLSSON (s); Jag tror inte atl jordbruksministern på enenda rad i min fråga eller av något som jag anfört här i debatten kan utläsaatl jag vill undandra allmänheten några uppgifter. Jag säger tvärtom att jagvill atl allmänheten, kommunerna och länsstyrelserna skall få del avforskningsresultaten. Inle någon framstående forskare har förnekat riktighetenav de senaste påståendena. Men jag tycker, , atl vi i ställetför atl gräla om rikligheten av dessa påståenden skall tillsätta en arbetsgruppdär Om ett kondemneringssystem för skrotning av äldre fiskefartyg främstaforskare får göra sin bedömning. Del är vad jag har begärt - inle all AndersDahlgren och jag skall göra någon bedömning, för det klarar varken AndersDahlgren eller jag. Det sista ber jag atl få instämma i. När det gäller den första delen av erinrar jag om att kärnkraftinspektionen i sitt remissvar uttalat attvi möjligtvis kan få svar på frågan om del förhåller sig så somexempelvis professor har sagt. Mot den bakgrunden är det fögameningsfullt alt tillsätta en arbetsgrupp. Men jagförsäkrar all vad på mig ankommer skall kärnkraftens riskervarken överdrivas eller underskallas. Det är sanningen vi skall ha fram, sålångt det nu är möjligt alt nå fram till den, när osäkerheten tycks vara såstor. Överläggningen var härmed avslutad. §12 Om ett kondemneringssystem för skrotning av äldre fiskefartyg Jordbruksministern erhöll ordet för atlbesvara () anmälda interpellation, 1979/80:144,och anförde: har frågat mig om och när jagavser alt införa ett kondemneringssystem för fiskefartyg i i enlighetmed framlagt förslag från , överlämnade ett förslag omnya regler för statligt stöd till fiskets rationalisering. Förslaget rörhuvudsakligen fiskeflottans förnyelse och innehåller bl. a. bestämmelser ombidrag vid skrotning av äldre fartyg, s. k. kondemneringsbidrag. De myndigheter som yttrat sig vid remissbehandlingen avförslaget ställer sig tveksamma eller avvisande till införande av ett kondemneringsbidrag.Sveriges fiskares riksförbund är dock positivt till förslaget. a. menat att konsekvenserna av systemet måste klarläggas ytterligare. Jag vill påminna om att frågan om förnyelse avfiskeflottan fanns med i beslut om en ny fiskepolitik för mindre . Ralionaliseringsstödel till fisket är i hög grad inriktat pååtgärder som förbättrar effekfiviteten hos de äldre fiskefartygen. Delta kanske bl. a. genom atl fartygen förses med starkare motorer och arbelsbesparandeeller effektivare utrustning. I den proposition som låg till grund förriksdagsbeslutet fäste jag särskild vikt vid utvecklingen av nya typer avfiskefartyg, som på kan ersätta föråldrade, medelstora irätrålare. Regeringengav i samband därmed i uppdrag alt i samarbete med bl. a.styrelsen för teknisk utveckling och närmare utredaförutsättningarna för utveckling av nya fartygstyper. Mot bakgrund av remissinstansernas kritik mot att införaett kondemneringsbidrag och i avvaktan på fiskerislyrelseris utredning omutveckling av nya fartygstyper är jag inle beredd ätt nu la ställning till omett system med kondemneringsbidrag skall införas eller inte. Jag tackar jordbruksministern för svaret,även om del var negativt. Olaliga är de framställningar fisket gjort föralt få möjlighet atl skrota de gamla och sämsta fartygen och ersätta dessa mednya och därigenom öka effektiviteten och förbättra arbetsförhållandena ombord.Särskilt i lågkonjunkturer har detta varit angelägel. I de kriser som vi harupplevt har vi alltid stått där med del sämsta båtmaterialel när krisen varitöver. De bästa och modernaste bålarna har då som regel hört hemma i något avvåra grannländer, sålda dit till låga priser. Där har man sedan lång tidtillbaka haft ett kondemneringssystem. Ett sådant möjliggör ju även att man vidöverkapacitet eller ersällningsproblem minskar fiskeflottan genom kondemneringav båtar som nyanskaffning bromsas. Jagvillpekapåalt just deltat, n. pågår både i ochi , vilka länder har ett starkt behov av atl skära ned sina fiskeflottor.I har vi inte längre plats för någon utökning av fångslkapacitelen. Vihar en överkapacitet inom sill- och strömmingsfisket på . Vi har litetutrymme kvar inom torskfisket på sydkusten, men där finns del tyvärravsättningssvårigheter, trots att vi har en stor import av torskfilé. Denunderliga situafionen råder all vi kan sälja torsken hel fill ochköpa den tillbaka som filéer. Den arbetsgrupp som arbetat med framtagande av nyabåtlyper har hunnit långt i sitt arbete. Ett 90 fots och ett 65 fots fiskefartyghar tagits fram och ligger klara i ritning. Sakkunskap och teknik harsamarbetat för atl få fram verkligt funktionsdugliga båtar, som kan byggas iserier. Några ytterligare bålar kan enligt min uppfattning intetillföras vår flotta med mindre än atl äldre fartyg las ur produktionen.Och visst behöver en del av flottan slås ut. av fiskfiskeflottan - ca160 bålar - och räkfloltan på byggdes . Medfiskfiskeflotlan menar jag den flotta som fiskar vilfisk. I fiskarkretsar skiljervi pä fisk, sill och makrill. av fiskeflottan på syd- och ostkustenär lika gammal. Den enda kategori som har en acceptabel ålder är västkustenssillfiskeflolta. Jordbruksministern säger i sitt svar atlralionaliseringsslödet till fisket nu i hög grad är "inriktat på åtgärdersom förbättrar effektiviteten hos de äldre fiskefartygen. Delta kan ske bl. a.genom att fartygen förses med starkare motorer och arbelsbesparande ellereffektivare utrustning." Denna form av rationalisering har pågått ochpågår. Den ca en tredjedel, 160 bålar, som är bordeegentligen inte bli föremål för denna form av rationalisering. Ofta ärkonditionen sådan att båten inle tål starkare motorer, ulan blir i stället fören effektivare och bättre Om ett kondemneringssystem för skrotning av äldrefiskefartyg 6 protokoll 1979/80:98-99 Om ett kondemneringssystem för skrotning av äldrefiskefartyg arbetsplatsen fara för fiskaren ombord, då den inle håller för mera molorkrafl.Fiskerikommittén säger också all denna del av flottan bör ersättas av bättrefartyg . Förslaget är alltså alt den tas ur produktionen under entioårsperiod, och även om inte jordbruksministern i propositionen 1977/78:112direkt uttalade sig för detta förslag, finns inle heller, såvitt jag har kunnatfinna, något som talar emot. Dessa äldre fartyg kommer dessutom inte alt bli braarbetsplatser. De risker som alllid följer med yrket blir större i äldre fartygdär rost och röta salt sina spår. Vid gång i is och vid dåligt väder blirrisken för liv och egendom flerdubbelt större. Ett dåligt fartyg frestar bådehälsa och nerver mer än om bålen är i god kondition. Jordbruksministern säger i sitt svar alt de myndighetersom remissbehand-lal förslaget ställt sig tveksamma eller avvisande till ettkondemneringsbidrag. Jag har läst remissvaret från statens jordbruksnämnd ochhar som ledamot av nämnden deltagit i beslutet angående skrivelsen. Jagbeklagar atl jag ej reserverat mig - jag frestas att säga som vanligt. Visst ärden negativ, men del är min förhoppning alt inte detta skall bli avgörande ochförhindra en utveckling inom fisket som vi har sett fram emot men aldriglyckats förverkliga under någon socialdemokratisk jordbruksminister - trotsolaliga framställningar. Jag vill också peka på den tyngd och den sakkunskapsom ligger bakom framställning. kunskaperangående fiskets arbetssituation, fångstkapacitel och båtar över huvud taget ärstarkt begränsade. Alltför stor vikt bör därför inle fästas vid denna typ avremissvar. kunskaper om fisket, dess situation och fångst-kapaciteti förhållande till fångslkvoler och fiskets utveckling bör enligt min meningvara vägledande för fiskels rationalisering.