prot · G30975 · 1979-12-31 00:00:00 — Huvuddelen av det svenska uranet finns i alunskiffern kringBillingen och Falbygden i , Det gäller , som ligger iett mycket känsligt område ur natur- och kultursynpunkt och dessutom ärtätbefolkat. Området är bördig jord- och skogsmark. För att få ut uranmåste man bryta skiffer. Enligt gjorda beräkningar finns det 300 000ton uran i , är det produktionsbrytningenupphörde vid . Spåren efter de då man brötskiffer i stor skala finns kvar som stora sår i landskapet. De företag som ärverksamma vid har vid två fillfällen lämnat in ansökningar förbrytning av uran. På grund av en stark lokal opinion och det kommunala vetothar någon fortsatt exploatering ännu inte skett. Det är dock starka krafter igång för en slorskalig uranbrytning i , Som exempel vill jag nämna enskrivelse till näringsutskottet om Asea-Atoms exportmöjligheter, därföretaget bl, a, skriver: "I detta sammanhang finns det anledning attkommentera de svenska uranfillgångarnas betydelse. Om export av Asea-Atomsreaktorsystem kunde kombineras med leverans av svenskt uran, skulle Asea-Atomsmarknadsandel väsentligt öka. Ingen av våra konkurren- ter torde ha möjligheter att i stor skala erbjuda säkrauranleveranser under reaktorernas livstid," Samma tankegångar har förtsfram i debatten från olika håll. Vi måste bryta uranet, heter det. Men demänniskor som lever och verkar i det aktuella området är av en annanuppfattning. Man försöker skapa opinion mot uranbrytningen, bl, a, genom attarrangera dag. Vid en sådan manifestation taladeprofessor , Jag vill hår citera några rader ur hans anförande. Deförtjänar att återupprepas, eftersom de klart uttrycker vad det hela handlarom: "Det finns inget grundämne vars egenskaper klarläggsav sitt namn på ett så genialt sätt som plutonium. Namnet härleds från denantika guden , Han var rikedomens och maktens gud, men han var ocksåhärskare i dödsriket. Och plutonium ger rikedom och makt åt de grupper somkontrollerar atomkraftsreaktorer och atombomber, men det är också i fråga omgiftighet och förstörelseförmåga det mest djävulska av alla ämnen. Enmassfabrikation av plutonium betyder förgiftning och död åt oss alla. Ochstriden om är därmed en del av den viktigaste världspolitiskafrågan av ! Hur skall vi kunna bekämpa de atomenergi- ochatombombsproducenter som fyller världen med plutonium i kärnkraft ochatombomber? Det blir alltmer uppenbart alt uran-plutonium har sådanaegenskaper att människosläktet och uran-plutonium inte kan existerapå ytan av en planet. En av oss måste gå under jorden," Jag har här med fakta sökt belysa sambandeturan-kärnkraft-kärnvapen. Att det finns ett oupplösligt samband är ställt utomallt tvivel. Skall vi i ta vårt ansvar-vår del av ansvaret förframtiden, för mänsklighetens möjligheter till överlevnad? Ja, vilken väg viskall välja avgörs i folkomröstningen. Ett ja till framtiden är ett nej tillkärnkraft, ett nej till uranbrytning. Det är väl känt att kvinnor i högre utsträckning än män ärkärnkraftsmotståndare. Detta förhållande är naturligtvis oroande förkärnkraflsförespråkarna. Man försöker tillvita kvinnor men också de män som ärmotståndare till kärnkraften en mängd orationella egenskaper. De ärkänslostyrda och verklighetsfrämmande, de förstår inte sitt eget bästa. Det senaste argumentet, som förs fram med stor emfas, äratt kärnkraftsavveckling skulle vara ett hot mot jämställdheten. Medskrämselpropaganda försöker man hävda att det skulle betyda sämre livsvillkorför kvinnorna. Jag kan inte tänka mig att dessa propagandamakare tror på sinegen förkunnelse. Men om de tror på den visar det pä en total okunnighet ombåde energifrågan och jämställdheten. Kärnkraften är inte nödvändig för vår energiförsörjning.Det har visats av och av konsekvensutredningen. Båda dessautredningar har visat att avvecklingen kan ske med fortsalt ökning avelkonsumfionen, med fortsatt ekonomisk tillväxt och således utan sänkning avden ekonomiska standarden. Hotet mot jämställdheten finns i stället inbyggt ikärnkraftssamhället - det högteknologiska koncentrationssamhället. Jag skallpeka på några exempel. Det högteknologiska samhället är elt fjärrstyrt samhälledär de enskilda människorna har små möjligheter att påverka utvecklingen.Därför är det inte förenligt med jämställdhet. Verklig jämställdhet kan barauppnås i ett samhälle där alla - både kvinnor och män - kan påverkautvecklingen och överblicka konsekvenserna av de beslut som fattas. Kärnkraftssamhället är ett koncenlrationssamhälle somleder lill alt stora delar av vårt land utarmas på arbete och service. Dettagår ut över kvinnorna och kommer att ytterligare förstärka de stora skillnadersom finns i förvärvsverksamhet mellan olika regioner i landet. Endast i ettdecentraliserat samhälle ges reella förutsättningar för jämställdhet. Attgenom en akfiv regionalpolitik skapa arbete i hembygden är den viktigastejämställdhetsreformen. Det är alltså det högteknologiska koncentrationssamhället,som blir en följd av kärnkraften, som är det största hotet mot jämställdhet. Jag har i mitt inlägg här försökt alt på ett sakligt ochfaktamässigt sätt belysa några av de frågeområden som kärnkraftsomröstningengäller -komplexet kärnvapen-kärnkraft-uran och jämställdheten. Det är medavsikt jag undvikit att ta med känslomässiga synpunkter. Från kärnkraftsförespråkarnassida anses det att känslor inte hör hemma i den här debatten. Jag har alltsåställt upp på deras villkor. Men jag vill här deklarera att jag intedelar deras uppfattning. Känslor och känslomässiga värderingar måste få kommafram i alla politiska beslut. Annars får vi ett omänskligt samhälle. Det är medkänslor av vrede, förtvivlan och vanmakt som många människor ser enfortsatt utveckling av kärnvapen och kärnkraft. Jag är en av dem. Måttemänskligheten ta sitt förnuft till fånga innan det är . RUNEÅNGSTRÖM (fp): Det blir , på av denallmänpolitiska debatten, en blandning av budskap som kommer från talarstolen.Det verkar kanske litet förvirrande på åhörarna, och det känns väl också litetunderligt för oss som yttrar oss i debatten. Det finns många angelägna ämnendär det skulle vara lockande att gå in i en mera ingående debatt, mendebaltord-ningen gör att vi mera var och en för sig får framföra vårt budskap.Det kan under de förhållandena kännas som om det blir alltför starka kontrastermellan de budskap som framförs. Jag har valt att ta upp den regionala rättvisan som etttema i mitt inlägg. 1 denna allmänpolitiska debatt har det från det att denstartade och fram till nu flitigt använts ett par s. k. honnörsord.De orden är jämlikhet och rättvisa. Det är just på det temat som jag också haren del att säga. Jag vill ta upp detta tema det gäller den regionalasynen, för jag anser att del håller på att i viss mån bli bortglömt ochundanskuffat. Jämlikhet och rättvisa innebär att människor från olika regionerskall ha samma rättigheter till arbete, arbetsinkomster, ungefär sammakostnader för att leva och en likvärdig samhällsservice. Låt migbörja med rätten till arbete. Trots att vi har haft och fortfarande har en uppåtgående trend i konjunkturen ochsysselsättningen totalt har vi extremt höga arbetslöshetssiffror i denorrländska länen. Värst drabbat av arbetslösheten är , mensituationen är också mycket svår i . Jag skall i fortsättningenplocka fram några exempel från , så att alla som lyssnar förståratt vi har långt fill jämlikheten då det gäller rätten till ett arbete iNorrland, Jag vill betona att arbetslösheten är ett svårt problem i helaNorrland, inte bara i , Några siffror: 1 är i runt tal 4 000 personerarbetslösa och 6 400 personer sysselsatta i tillfälliga jobb genom AMS. En storgrupp av dessa är familjeförsörjare, och man kan beräkna att mer än 30 000människor på så sätt upplever otryggheten i att de själva eller far och morsaknar ett fast arbete. För den unga generationen är situationen särskilt svår. Avde arbetslösa är under 25 är. Det är bra att beredskapsjobb finnsatt tillgå som en nödlösning, men det är definitivt inte bra att så många ungamåste få sitt första jobb i elt beredskapsarbete, ofta av kort varaktighet. Jagkan göra problemet än tydligare genom att nämna ytterligare några siffror dådet gäller arbetslösheten bland ungdomen, I kommun saknar arbete på öppna marknaden, i , i Lycksele11,, i och i , I och är över16 % av ungdomarna utan arbete. Det är naturligtvis rätt att minska på beredskapsjobbennär industrin behöver folk, men det går inte att göra det generellt när vifortfarande har arbetslöshet i glesbygdslänen. Vi kan inte urskillningslöstrekommendera arbetssökande att flytta på sig till mer expansiva regioner. Delsär många hårt bundna till hemorten genom bostad, försörjningsplikt m. m,, delskan man inte bara kallt och hänsynslöst utarma en landsända på unga människor, I slutändan av mitt resonemang finns ett krav frånmänniskorna i glesbygderna: Vi har energi, vi har råvarorna skog och malm ochvi vill ha stöd för en ökad förädling, som kan ge fler jobb. Men så länge viinte har dessa jobb behöver vi ha kvar beredskapsjobben. Och läggs dessaberedskapspengar förnuftigt, t, ex, på vägar, järnvägar, hamnar ochturistanläggningar, blir det värdefulla samhällsinvesteringar för framtiden.Jag summerar: Vi behöver ha kvar beredskapsjobben i glesbygdsområdena. Jag sade att vi har skogsråvara i , Men jagmåste tillägga: Vi har kris i vår träindustri. Två stora industrier, ABScharins Söner i och NCB:s fabrik i , är i gungning, ochett par andra större träföretag har också svårigheter. behöver vi stöd för att klara de kriserna. Och får virätt stöd kan vi bli starka igen. Under snart ett århundrade harträprodukter från gett exporlpengar till folkhushållet ochplussat på vär ekonomi. behöver vi stöd för att byta produktion. Vi iVästerbotten brukar inte gnola i onödan, och därför bör statsmakterna nu lyssnapå oss när vi begär stöd till vår träindustri. Somposifivt för träindustrin i ser vi det bebådade förslaget att lägga en enhet för träforskning i , Men denbehöver också kompletteras med en högre träteknisk utbildning, en utbildningsom skellefteborna har kämpat för . Strukturen i området ärmycket lämplig för sådan utbildning - det finns riklig tillgång på fältarbeten. kommer jag in på kapitlet kostnadsrättvisa. I Norrlandär klimatet kärvare än i övriga delar av landet, och där finns de storaavstånden. Därför drabbas vi norrlänningar oförskyllt och hårt av höjda priserpå brännolja och bensin. Redan tidigare betalar vi ett högre pris på olja ochbensin än man gör i de centrala delarna av . slår den höjda skattenoch prishöjningarna hårt mot befolkningen i glesbygderna. Det finnsberäkningar som visar att vid jämförliga förhållanden i fråga om standard ochisolering går det åt mer olja för uppvärmning av en bostadslägenhet iövre än i . Med den uppgiften som grund påstår jag att detär en stor orättvisa att norrlänningar skall betala mer för olja än invånare ide södra och mellersta delarna av . Detsamma gäller bensin och diesel. I finns destora avstånden. Det är glest mellan de allmänna kommunikationerna. Bilen är ennödvändighet för färden till arbetet, för inköp till hushållet, för att nåalla de inrättningar som behövs för samhällsservice, för kulturellt utbyte ochallmänt umgänge. I stora områden finns det inte något alternativ till bilen. Det har förebådats alt människorna i glesbygden skall fåbensinskatten sänkt med en femtiolapp. Det är, vill jag påstå, som att spottaen törstig sjåare i halsen. Det beloppet försvinner på ett par länkningar avbilen. Ett annat diskuterat alternativ är höjda avdrag för resortill arbetet. Det är möjligen en dellösning men, som jag sade tidigare, bilenbehövs också för andra ändamål. Vad vi behöver är en ordentlig kompensation för de höjdapriserna på drivmedel. Åtgärden bör direkt sättas in mot just priset. Vi ärrätt otåliga i i vår långa väntan på regional rättvisa i dettahänseende, och vi vill ha snabba åtgärder. Den regionala rättvisan bör även gälla samhällsservicen.Ett viktigt område är postbefordran. Jag har tidigare motionerat om att dagligpostbefordran skall anses som ett rimligt krav på samhällsservice. Med dagligavser jag i detta fall varje vardag. Mina motioner har behandlats välvilligt iutskotten, och har instämt i mina motionskrav och sagt att de börförverkligas även om det innebär kostnadsökningar för postverket. När man åker omkring i de norrländska bygderna och talarmed människor visar de fram skrivelser från postverket, i vilka inskränkningari den s, k, dagliga postbefordran till två eller föreslås.Det är skrivelser som är utsända , och i en del fall har åtgärdernaredan vidtagits. Mot bakgrund av vad har uttalat är det märkligtatt postverket agerar på detta sätt. Man undrar i vad mån postverket känner sigskyldigt att fullfölja de intentioner som kommer från den beslutandeförsamlingen, från . Det verkar vara ett visst glapp i det hänseendet. Jag villockså här ta upp en fråga som är mycket angelägen för jordbrukare 3 protokoll 1979/80:75-76 i inlandet och i fjällbygden. Det gäller då möjligheternatill kompletteringsköp av skogsmark från domänverket. Denna fråga är avgammalt datum och hör närmast ihop med den s. k. ekonomiska nollzonen förskogsbruket i området, dvs. en tänkt geografisk gräns för ett område, därdomänverket anser att det inte är möjligt att bedriva ett lönsamt skogsbruk,där det inte är lönsamt att vare sig göra uttag av skog eller bedriva skogsvårdandeverksamhet. Det märkliga i sammanhanget är emellertid att enskildaskogsbrukare och skogsallmänningarna bedriver skogsbruk med lönsamhet i det härområdet. De anser att skogsbruket i detta område ur försörjningssynpunkt är ettväldigt viktigt komplement till övriga delar av vad vi anser bör ingå ijordbruksdriften här. Man begär alltså att från den här marken, som så att sägaär improduktiv för folkhushållet, få köpa till skogsmark som ligger lämpligtfill ur arronderingssynpunkt. Jag tycker att det är ett mycket vettigt kravfrån människorna i de här områdena. Här finns faktiskt en rätt stor reserv avden skogsråvara som under nuvarande omständigheter inte kommer denträbearbetande industrin till del. Denna industri ropar ju efter mer råvara. Detär alltså inte bara fråga om ett regionalt problem eller om ett regionaltönskemål, utan det gäller också att påverka skogsindustrins möjligheter attöverleva i landet i stort. Jag har redan sagt alt vi behöver fler jobb i ,och jag upprepar mitt tidigare råd - att vi skall satsa mer på vägbyggandet.Det skulle betyda mycket för näringslivet, turismen och samfärdseln och rentallmänt. Slutligen något om de branschkriser som drabbat olikadelar av vårt land. Dessa branschkriser har också drabbat . Men det färinte bli ett motsatsförhållande mellan de åtgärder som vidtagits motbranschkriserna och den aktiva regionalpolitiken. Vi behöver en aktivregionalpolitik för att kunna utjämna de skillnader som finns då det gällerförutsättningarna för ett aktivt näringsliv. Det är här fråga omavslåndsproblematik, om de olika faktorer som sammanhänger rned klimatet ochandra regionala förhållanden. En målsättning för regionalpolitiken har varit att enutjämning måste åstadkommas i vad gäller dessa skillnader. Jag poängterar alldet är viktigt att den här debatten inte stannar av. Vi behöver en aktivregionalpolitik, och åtgärder måste sättas in för att en utjämning skall kunnaåstadkommas när det gäller levnadsvillkoren för olika regioner. Det är ett rättvisekravsom måste betonas minst lika starkt som de krav som i andra sammanhang harförts fram i den allmänpolitiska debatten frän denna talarstol. Under detta anförande övertogtredje vice talmannen ledningen tiv kammarens förhandlingar. I eftervalsdebatten har demokrati- ochinflytandefragorna på det lokala planet tilldragit sig ett betydande intresse.I den debatten är det allt fler som beklagar den tvångsmässigakommunsammanläggning som skedde i två omgångar 1971 och 1974.Tvångssammanläggningarna drevs igenom av socialdemokraterna 1969 i den lag somdå antogs. tror jag att det är många, också långt in i det socialdemokratiska partiet,som beklagar det sätt pä vilket detta skedde. Jag tror att många menar att manmer borde ha lyssnat till de kritiska synpunkter som redan då framkom idebatten i stället för att främst lyssna till de argument som talar förstordriftens fördelar och för förvaltningsrationalisering. Från sida drev vi energiskt uppfattningen attreformer av kommunindelningen i första hand borde åstadkommas genom frivilligasammanläggningar. Vidare framhöll vi att varje indelningsreform borde föregåsav noggranna studier av dess verkan på just den kommunala demokratin. Det varförst sedan tvångssammanläggningarna beslutats och påbörjats somkommunaldemokratiska utredningen tillsattes. Det finns ett visst intresse att åter dela stora kommuner.Sålunda har två kommuner, och , återuppstått vid årsskiftet.Vidare är utredningar på gång om delning i ett halvt dussin fall, och frågandiskuteras pä minst lika många ställen ytterligare. Regeringen har ju iregeringsförklaringen också sagt att delning av kommuner kommer att prövas i positivanda, om framställningarna har stöd i en bred lokal folkopinion. Uttunningen av den lokala politiska representationen harlett fill negativa konsekvenser för demokratin i dess helhet. Det är nu viktigtatt alla vägar prövas för att ge människor bättre möjligheter att påverkasamhällets utveckling. Aktivt politiskt ansvarstagande genom kommunalt arbeteär en väg som måste erbjudas flera människor. Folkrörelsearbetets utveckling ären annan väg som också måste prövas och stödjas. Den nya kommunallag som antog för snart tre årsedan ger en god grund för fortsatt utvecklingsarbete i den riktning som jaghär antytt. Dess karaktär av ramlag underlättar bl. a. anpassningen efterlokala förhållanden. De möjligheter att inrätta lokala organ med beslutanderättöver hela det kommunala fältet som öppnats fr. o. m. tror jag kankomma att betyda mycket. Man kan ute i kommunerna skapa meningsfulla politiskauppgifter, där fler människor kan engageras i gemensamt ansvarstagande förbåde resurshushållning och utveckling i stort. Utredning pågår också om möjligheter att inrättadirektvalda kommun-delsorgan. Av intresse i sammanhanget är också frågan om dengemensamma valdagen, som kommer att övervägas i en kommande författningsutredning. Folkrörelserna, både etablerade och nytillkommande, ärmycket betydelsefulla för att bredda det aktiva samhällsarbetet till nyagrupper av människor. Det är emellertid viktigt att folkrörelserna kan bedrivasitt arbete på sina egna villkor. Formerna får sålunda inte bli för bundna.Inom kommundepartementet pågår ett utredningsarbete rörande folkrörelsernasvillkor som utgår just från de här principerna. Från frågorna om den kommunala demokratin, därmedborgarkontakt och medinflytande står i centrum, är det mycket naturligt attkomma över till frågeställningen om kontakt mellan medborgarna och samhälletsolika myndigheter. Vi har haft en omfattande byråkratidebatt.Kommundepartementet har stort ansvar för arbetet med dessa frågor. Nr 75 Tre stora kommittéer har arbetat:Decentraliseringsutredningen avslutade den arbete 1978 med betänkandet Lägg besluten närmare människorna, 31 januari1980 avslutade sittarbete 1979 med mottot Bättre kontak- termellan enskilda och myndigheter. Allmänpolitisk ' lägga tram sitt slutbetänkande.Riksdagen fattade 1979 ett beslut om debatt riktlinjer för fortsatt arbete meddecentraliseringsfrågorna inom statsförvalt- Dessa frågor faller nu under budgetdepartementel med somsammanhållande. kommer regeringen att lägga fram en proposition förriksdagen på grundval av byråkratiutredningens och statskontrollkommitténsarbete. Det är emellertid nödvändigt att man kontinuerligt vidtar konkretaåtgärder i hela byråkratiarbetet. kom rned en hel delrekommendationer om konkreta insatser, och de bör kunna sättas in i storutsträckning . Del är viktigt alt få i gång ett förenklingsarbete vidmyndigheterna. Det är viktigt att myndigheterna själva och deras personal fårarbeta med dessa saker, men det behövs en ledning som tar initiativ och gerimpulser. Det är också angeläget att vidta åtgärder för attförbättra myndigheternas information och service. På dessa områden börsamarbete med kommunförbunden kunna vara till stor nytta. Det gäller också att påverka myndigheternas attityder.Detta är i mycket en fråga om utbildningsinsatser. Även här kan man samarbetamed bl. a, kommunförbunden, Det finns särskilda problem när det gäller de resurssvagagrupperna i samhället. Här är det självklart viktigt att det sker samråd ickeminst med om gemensamma initiativ. Jag vill bara tilläggaatt också folkrörelserna har stor möjlighet att vara med och öka förutsättningarnaför de enskilda att vara med i debatten. Den kommunala ekonomin har ägnats stort intresse icke minsti denna remissdebatt. Särskilt är det regeringens förslag att senarelägga endel av ökningen av skatteutjämningsbidraget som harföranlett många olika bedömningar och uttalanden. sade i går att detta var att ta struptag påkommunerna-vad han nu menar med det. Hans partivän , som kankommunal verksamhet, var mera försiktig i sina kommentarer. Vad är detdå för skäl till denna senareläggning av en tiondel av beräknat bidrag ? Inte att straffa kommuner och landsting, som det har påståtts och ofta upprepats i denna remissdebatt. Nej, det är ett sätt att markera, om man vill uttrycka det så, att organisera den ekonomiska återhållsamhet på hela den offentliga sektorn som vi måste ålägga oss för att kunna öka satsningarna på investeringar i näringslivet och därmed skapa sysselsättning åt människor i olika bygder i vårt land. Det är ofta fråga om hårt drabbade bygder, och det är den saken det handlar om och ingenting annat. Jag har haft möjligheter att syssla med kommunaleko- 36 nomiska frågor i olika sammanhang,och jag kan inte avstå från att göra några Som ledamot av kommunalekonomiska utredningen hade jagmöjlighet att vara med och driva fram den stora förstärkning av det kommunalaskatteutjämningspaketet till förmån för skattesvaga kommuner och landsting somnu är under förverkligande. Självklart skall denna reform genomföras, om än meden liten tidsförskjutning av en liten del. Självklart måste man åren framöverfortsätta framåt för att ytterligare förbättra skalteutjämningssys-temet. Delär märkligt att jag inte hört någon i denna debatt från oppositionens sidaframföra tankarna att det finns år också efter 1982, då det är angeläget attverkligen se till att de skattesvaga kommunerna får ytterligare förstärkningaricke minst över statliga insatser. Jag vill också i sammanhanget erinra om att en rättvisarefördelning av skatteintäkterna från juridiska personer, som var en del av kommunalekonomiskautredningens förslag, bör kunna aktualiseras och medverka till en rättvisarekommunalskatteinkomstpolitik. Jag har också erfarenheter från den kommunala sidan närdet gällt att förhandla med olika regeringar för att få ökatekonomiskt stöd till kommunerna. Jag måste säga - och det framgår också avdokumenterade siffror - att inte var det så lätt att få nya pengar tillkommunerna under den socialdemokratiska regeringens tid och från ,inte ens i lägen dä kommunerna hade det ytterligt kärvt ekonomiskt. Resultatetblev ju också nya och väsentliga skattehöjningar ute i kommunerna under1970-talet. Hur är då den finansiella ställningen i kommuner ochlandsting ? Ja, jag var djärv nog att hävda att den är ganska god. har kommunerna och landstingen lagt fast budgetermed en volymökning på i medeltal utan att nämnvärt behöva höjaskatten. Orsaken till den goda ekonomiska situationen är att trepartiregeringen1976 vidtog åtgärder som var positiva från kommunalekonomisk synpunkt.Borttagandet av de särskilda arbetsgivaravgifterna innebar att kommunerna fickbetydande lättnader på utgiftssidan. Resultatet blev också ett överskott på ca2 miljarder i de kommunala boksluten , Det motsvarar en utdebitering påungefär en krona. Även kan överskotten beräknas bli betydande. Dekan således balanseras in stater. Därtill kommer en ökning avskatteutjämningsbidraget med över 800 milj, kr.