prot · G309106 · 1979-12-31 00:00:00 — När jag frågar om att vidta några åtgärder för att förhindra ett enligt min meningfelaktigt förfarande, hade det varit fullständigt naturligt om dåställt sig frågan: Är förfarandet felaktigt? Strider det mot annan lagstiftningeller står det i dålig överensstämmelse med dess anda? Strider förfarandet motde grundlagsenliga rättigheter som varje människa har - även den som är sattunder förmyndare och vars medel disponeras av andra? Överläggningenvar härmed avslutad. § 5 Omutvärderingen av abortlagstiftningen Statsrådet erhöllordet för att besvara () anmälda fråga, 1979/80:376,och anförde: harfrågat mig om jag är beredd att medverka till att utvärderingsgruppenbeträffande abortlagstiftningen också innefattar människor som inte är knutnatill de politiska partierna. Regeringen har beslutat om direktivför en kommitté med uppgift att utvärdera abortlagstiftningen. Till ordförandei kommittén har jag förordnat riksdagsledamoten . I kommitténingår företrädare för samtliga politiska partier i . Vidare blirsocialstyrelsen och representerade i kommittén. Det ärnaturligt att kommittén under utredningsarbetet hör olika grupper i landet somkan bidra till att abortfrågan blir allsidigt belyst. Jag ber att få tacka sjukvårdsministern för svaret. När abortlagen antogs var meningarna om fri abort mycketdelade bland medborgarna i värt land, och det kan ifrågasättas om det fanns enverklig majoritet för beslutet. I den debatt som föregick antagandet av lagen underströkskraftigt att många människor uppfattade den som en kränkning av kristenskapelsetro och humanistisk etik och som ett uttryck för bristande respekt förlivet. Den stora opinion som stod bakom denna uppfattning har låtit höra avsig, och trycket från den var väl en av orsakerna till att vi fick beslutet omutvärdering. I debatten uttalades att utvärderingen skullevara förutsättningslös och att utvärderingsgruppen skulle ha en bredsammansättning. Många har genom brev och telefon låtit höra av sig och framfört detta krav, och sjukvårdsministern harsäkerligen fått påminnelse om dessa önskemål. Man kan nu fråga sig om detförhållandet att man har tillsatten utredning med representanter i stort sett bara för de olika partierna skallses som ett uttryck för nonchalans mot denna stora opinion i vårt land. Enligtvad jag hört skall det vidare vara enbart kvinnor som kommer att göra dennautvärdering. Man behöver inte vara så särskilt klarsynt för att begripaatt aborterna håller på att bli ett oerhört stort problem i vårt land - ett avde allra största. Det är mot denna bakgrund viktigt att företrädare för denopinion som finns, sådana som får vara med om att hjälpa människor somkommer in i svårigheter på grund av aborter, också får vara med i denutvärderingskommitté som är tillsatt. Jag vill därför fråga om det finnsmöjligheter att bredda denna kommitté - den har väl ännu inte börjat att arbeta. Om utvärderingen av abortlagstiftningen Nej, , det är inte avnonchalans man låtit kommittén få en parlamentarisk sammansättning. Det ingår,som jag sagt, i kommitténs direktiv att under arbetets gång höra vida grupperutanför denna kommitté. Jag har haft flera överläggningar med ordföranden ikommittén, och jag har all anledning att förmoda att hon verkligen skall beaktade givna direktiven. Därför finner jag inte något skäl för att utvidgakommittén. Att det har blivit enbart kvinnor i kommittén kan mannaturligtvis beklaga, men det är partierna själva som har nomineratrepresentanterna i kommittén, och man har väl inom partierna funnit att de somutsetts är lämpliga att företräda dem där. Jag vet att kommittén har möjlighet att höraolika grupper, men jag anser att denna fråga är så allvarlig och viktig attföreträdare för opinionen borde få vara med för att föra fram desynpunkter som en mycket stor del, kanske en majoritet, av svenska folket ändåstår bakom. Jag beklagar att sjukvårdsministern här inte velat ta hänsyn tillden opinion som låtit höra av sig kanske allra mest i de frågor som det gäller. Med tanke på den ökning som sker av antalet aborter ochden ängslan som börjar gripa föräldrarna, när det nu visar sig att ocksåantalet tonårsaborter ökar, är jag och många med mig mycket förvånade över inte har velat ge denna grupp en bredare sammansättning. , och som jag hoppas också dess övriga ledamöter, har fullt klart försig hur stämningarna i landet är, och de har också tillgång till protokolletfrån debatten här i . Jag har all anledning att förutsättaatt de kommer att ta hänsyn till de aktuella gruppernas synpunkter. SVENJOHANSSON (c): I den debatt som föregick beslutet omabortlagstiftningen fick vi mängder av opinionsyttringar - jag kan tänka migatt de omfattade Om räntebidrag tiU lägenhetsdaghem omkring enmiljon svenska medborgare - men politikerna nonchalerade denna stora opinionoch antog en lagstiftning som gick emot den. Jag vet inte om de politiker somnu skall arbeta med dessa frågor har större respekt för opinionen ute i landet. Överläggningen var härmed avslutad. § 6 Om räntebidrag till lägenhetsdaghem Bostadsministern ordet för att besvara (vpk) anmälda fråga,1979/80:374, och anförde: har frågat mig vad regeringentänker göra för att räntebidrag skall kunna utgå också för lägenhetsdaghem. Byggandet av barndaghem kan finansieras med stöd avbostadslån. Barndaghemmen behandlas därvid som lokaler, vilka kan ingå ilåneunderlaget. Sådana lokaler berättigar i princip inte till räntebidrag. Enligt skulle räntebidrag numera kunna utgåtill lägenhetsdaghem där en bostad gjorts om till barnstuga. Något beslut avden innebörden har dock aldrig fattats av statsmakterna. Däremot beslöt riksdagenpå förslag av regeringen (prop. 1978/79:100 bil. CU 1978/79:26,rskr 1978/79:250) om vissa ändringar beträffande möjligheterna till räntesubventionernär en tom bostadslägenhet tillfälligt hyrs ut som lokal. Enligt huvudregelnskall därvid räntebidraget upphöra att utgå till den del det avser lägenheten.Räntesubventionen skulle dock få kvarstå om lägenheten tillfälligt används sombarnstuga. Jag kan tillägga att vissakvalitetsfrågor i daghem och fritidshem samt principerna för statsbidragsgivningenf. n. övervägs inom . INGA (vpk): Jag skall be att få tacka för svaret. Det här verkar ju vara en krånglig fråga. Såvitt jagförstår hotar en formell byråkrati att stoppa lägenhetsdaghem. Egentligen vardet menat precis tvärtom. har beslutat att räntesubventioner skallkunna utgå när en bostad tillfälligt hyrs ut till barnstuga, och det är ju bra.Men föreskrifter stoppar det vettiga i den här tanken. Ibostadsstyrelsens anvisningar står det nämligen att bara bostadslägenheter somblivit färdigställda som bostäder får detta räntebidrag. Sedan kommer dä nästa hinder. säger att enfärdigställd bostadslägenhet inte kan användas som daghem. Det innebär alltsåatt och krav och föreskrifter kolliderar.Det borde gå att ändra detta, så att anvisningar germöjlighet till räntesubventioner för provisoriska lägenhetsdaghem. Enligt svaret kvarstår såvitt jag förstår den härkollisionen, och jag skulle vilja fråga: Vad händer med de 162 platser somriskerar att gå i stöpet i Dalenområdeti , därför att denna krock, denna kollision sker? Faran är, som jagsade, att planerna på att starta sådana här lägenhetsdaghem går i stöpet pägrund av att de två anvisningarna i sin utformning helt strider mot varandra. Det är så att när man bygger ett lägenhetsdaghemeller en vanlig fristående barnstuga får man statliga lån till det. Man kanalltså finansiera byggandet, men man får inte de förmånligaräntesubventionerna. När man bygger bostäder utgår däremot räntesubventionerför att hyrorna skall kunna håll.s nere. har det hänt till och från att man vill göra ombefintliga bostäder till lägenhetsdaghem. Då har uttalat, påregeringens förslag, att man kan få behålla de här förmänliga räntebidragen,när man tillfälligt önskar göra om dessa bostäder till lägenhetsdaghem. Så enkeltär det. antar jag att man i Dalen här i vill byggalägenhetsdaghem från början, och det är då ingen skillnad i behandlingen avlägenhetsdaghem och en vanlig fristående barnstuga. Det är alltså en väsentligt större fråga än den som IngaLantz tar upp, om man generellt skall börja ge bidrag frän statens sida tillnya daghem. Om räntebidrag ull lägenhetsdaghem INGA (vpk): Det handlar om tillfälliga lägenhetsdaghem,och här har alltså och anvisningar krockat,därför att det som går med det ena går inte med det andra. Det är därför jaghar frågat vad regeringen tänker göra för att lösa detta. Det här kan ju inte vara unikt för Dalen, utan problemetmåste finnas även på andra håll i landet. Det är därför jag har ställt frågan -här krockar faktiskt anvisningarna. Vi kan naturligtvis inte här i riksdagendiskutera ett enskilt fall, men såvitt jag vet är Dalen ett område som hållerpå att byggas. Man tänker alltså inrätta nya lägenhetsdaghem, och då råderingen skillnad mot om man skulle ha byggt en helt fristående barnstuga. Sedan kan jag hålla med om att detfinns en del snåriga bestämmelser som gör att det är svårt att inrätta äventillfälliga lägenhetsdaghem i befintliga bostäder. Men inom regeringskansliethåller man på att se över sådana bestämmelser, så att det skall bli enklare attbygga om och förändra bostäder till lägenhetsdaghem. INGA (vpk): Är det så krångligt att ändrabostadsstyrelsens anvisningar, så att det kan finnas möjlighet tillräntesubventioner också för provisoriska lägenhetsdaghem? 5 protokoll 1979/80:105-108 Om vissa Ulls tand till jakt på rödräv Här gäller det inte krångel eller något annati den vägen utan en mycket större fråga, nämligen huruvida statsmakternagenerellt skall ge bidrag till nya daghem vare sig de är lägenhetsdaghem ellerfristående barnstugor. Den frågan får diskuteras mellan kommunförbunden och regeringennär det över huvud taget gäller sammanvägningen och ansvaret fördaghe:msutbyggnaden. Överläggningen var härmed avslutad. §7 Om vissa tillstånd till jakt på rödräv Jordbruksministern erhöll ordet för attbesvara () anmälda fråga, 1979/80:355, ochanförde: harfrågat mig om jag är beredd att vidta skyndsamma åtgärder för att undanröjabyråkratiska hinder och därigenom medverka till att kanmeddela tillstånd för fångst av räv med fotsnara innan innevarande fångstsäsongär avslutad. Genom beslut föreskrev regeringen nyariktlinjer för naturvärdsverket vid medgivande av tillstånd för fångst av rävmed fotsnara. Enligt riktlinjerna skulle tillstånd kunna komma i fråga intebara vid viltforskningsprojekt utan också runt områden med lokalarävskabbsut-brott i de fyra nordligaste länen samt även mera allmänt i dessalän inom vissa områden där sedvanlig jakt med skjutvapen ter sig särskilt svåratt bedriva med hänsyn till snö- och klimatförhållanden m. m. I beslutet angavregeringen att vid tillständsgivningen borde samråda medlantbruksstyrelsen och berörda länsstyrelser. Vidare fick verket i uppdrag attavge red(3visning av erfarenheterna av tillständsgivningen senast den 1 maj1981. Sedan regeringen utfärdat nyssnämnda riktlinjer haromkring 750 ansökningar om tillstånd att fånga räv med fotsnara kommit in tillberörda myndigheter. Detta är betydligt fler än man haft anledning att räknamed. Handläggningen har tillgått så att de sökande i allmänhet har ingettansökningshandlingar fill . har, efter att hainhämtat yttranden från länsjaktvårdsföreningarna, överlämnat ärendena tillnaturvårdsverket. har därefter, på föreslaget sätt, samråttmed lantbruksstyrelsen. Lantbruksstyrelsens synpunkter på tillständsgivningen harvarit till hända 1980. I daghar flertalet av dem som sökt tillstånd erhållit beslut av . Detillstånd som utfärdats omfattar tiden t. o. m. mars månad 1980 samt den 15december 1980-mars 1981. Tillstånden kommer därför att kunna användas i avseddomfattning först kommande fångstsäsong. Ett femtiotal ärenden är fortfarandeinte slutbehandlade, eftersom de saknar uppgifter som är nödvändiga för ställningstagande. och andra myndighetersärendehandläggning bör ses mot bakgrund av det stora antalet ansökningar, detomfattande förarbete som varit nödvändigt och det förhållandet att berördamyndigheter ej kunnat erhålla några extra resurser för dessa arbetsinsatser. Jag ber att få tacka jordbruksministern försvaret. Det är utförligt och mycket intressant. Detta kanske inte är någon stor fråga. Den svenskaallmänheten ser den möjligen så, men för de jägare den gäller är den faktisktviktig. Eftersom frågan delvis gäller rävskabb, sjukdomar och andra saker större tyngd än man kan tro. När jag fick reda på att ett dröjsmål förelågoch beslöt mig för att fråga fick jag höra att det rådde stor otålighet,eftersom jaktsäsongen i praktiken är slut i och med mars månads utgång. Man hardå frågat mig: Är det här inte en onödig byråkrati? Har inte den handläggningsom har omtalats blivit för omfattande? I svaret sade jordbruksministern att regeringen i sittbeslut angav att borde samråda med lantbruksstyrelsen ochberörda länsstyrelser. Jag har en känsla av att man därigenom har satt i gången alldeles för stor och omfattande apparat. Är verkligen den här byråkratiskarundgången nödvändig? Jag utgår ifrån att de jägare det här gäller äransvarskännande och dukfiga jägare - det finns jaktvårdspersonal som kan denhär saken, och det finns på länsstyrelsenivå tillräckligt med människor som ärkunniga och ansvarskännande. Jag tyckeratt det här är ett exempel pä hur detinte borde gå till. Det skulle kunna handläggas pä ett annat sätt. sade jordbruksministern att tillstånden kommer attkunna användas nästa jaktsäsong. Men eftersom det gäller rävskabb hade detkanske varit bättre om det skett en större fångst . Ävenom jag förutsätter att de ansökningar som har lämnats in är beviljade tillhösten, så att jakten då kan komma till stånd, vill jag inte hålla med om attde många ansökningarna är anledningen till att det blivit så här. Själva formenför handläggningen är för omfattande och krånglig. Det är ett exempel på hurman i gör allting alldeles för viktigt. Just den här saken hade detvarit möjligt att handlägga smidigt. Regeringen måste, när den fattade sittbeslut, ha haft fakta på bordet. är kanske jägare och kännertill det här. Jag tror att det hade varit möjligt att göra det enklare. Om vissa Ullstånd till jakt på rödräv Jag delar inte uppfattning attdet här är onödigt krångligt. Jag erkänner att det har tagit , men jagvill påstå att det inte har tagit anmärkningsvärt - tvärtom, medhänsyn till det omsorgsfulla arbete som var nödvändigt. Med tanke på att denhär fångstmetoden sannerligen inte är okontroversiell var det mycket viktigtatt hade ett fullgott underlag för de dispenser som man skulle Om vissa Ullstånd tiU jakt på rödräv Jagerinrar om att det här är en fångstmetod som inte är tillåten för alla. Det ärfråga om att göra ett urval av fångstmän. Det har av mänga i frågasatts om denhär fångstmetoden över huvud taget skall tillåtas, eftersom den kan innebäradjurplågeri. pågår ett försök, och jag tycker att det är bra attnaturvårdsverket på den relativt korta tid som stått verket till buds harkunnat meddela så här många dispenser. Man skall komma ihåg att regeringen intefattade sitt beslut förrän , och har ändå 650 fångstmän fåtttillstånd. TORENILSSON (m): Jag måste då göra invändningen att det ärtveksamt om det i så fall \'ar riktigt av regeringen att göradet här medgivandet, då säsongen stod för dörren. Om det inte stod klart förregeringen dels att fångstmetoden faktiskt är använd och kan accepteras, delsatt de jägare som finns ute i länen och som kan tänkas syssla med det härverkligen är personer som känner till förhållandena, och dels en del andrasaker som måste ha belyst behovet av att använda just den här metoden, borderegeringen ha låtit gå förbi utan något beslut, när det ialla fall i praktiken inte blev någonting av med fångsten i fråga. Även om jag liksom anser att man inteskall hafsa sig fram tror jag att han innerst inne är ense med mig om att det iSverige finns en benägenhet att låta instans följa på instans och papper läggastill papper. går - i just det här fallet - rävarna fria eller ocksådör de i skabb. Det var många personer - inte bara ToreNilsson - som var mycket angelägna om att regeringen skullefatta ett beslut i den här riktningen. Regeringen hade alla papper på bordetsom var nödvändiga för att man skulle kunna fatta ett beslut. Man kom fram tillatt den här fängstmetoden inte kunde släppas allmänt fri. Däremot kunde man gåmed på en försöksperiod, under vilken de som skulle delta i den här fångstenfick personliga dispenser av myndigheterna. Det är vad som har skett. Självfallet respekterar jagjordbruksministerns uppfattning och ord i den här frågan. Jag är själv intejägare, men jag har kontakt med många jägare och jag känner till den härsortens jakt sedan barndomen. Dessutom har jag läst mycket om jakt medfotsnara. Jag har talat med ansvariga jaktvårdare, och dessa har faktisktgivit uttryck för samma uppfattning som jag här har redogjort för, nämligen attdet har blivit onödigt krångligt. Överläggningen var härmed avslutad. § 8 Om energiförsörjningen för idrotten Jordbruksministern ordet för att besvara () anmälda fråga.1979/80:375, och anförde: harfrågat mig om jag delar uppfattningen att idrotten behöver en längreomställningstid än när det gäller att klara sin energiförsörjning.Frågan är ställd med anledning av ett uttalande av riksidrottsstyrelsensordförande, landshövding , som sagt att det är av intresse föridrotten att en övergång till nya energikällor sker långsiktigt och intebrådstörtat under loppet av fem till . Låt mig först konstatera vad energisparkommittén i sinutredning kom fram till angående idrottsanläggningarnasenergibehov. "Kommittén bedömde idrottsanläggningarnas samladeenergikonsumtion till drygt ." Om kommunerna - som i de allra flesta fall är huvudmän föridrottens anläggningar - vidtar de energisparåtgärder som kommittén bedömermöjliga, kan konsumtionen reduceras med eller nästan entredjedel. Sådana besparingsåtgärder betalar sig- sett till investerings- ochombyggnadskostnader - av tre ä och innebär vid nuvarandeenergipriser en besparingsvolym av omkring 100 milj. kr. Nämnda besparingar täcker mer än väl de energikrav förplanerade nya idrottsanläggningar som kommunerna redovisat i sinlångtidsplanering (KELP). För framtiden finns även andra faktorer som fårbetydelse för idrottens energianvändning. a. kan en mera medveten planeringav anläggningsverksamheten bidraga till en effektivare energianvändning. Omenergikrävande anläggningar - t. ex. sim- och ishockeyhallar - kombineras, kanden totala energiåtgången nedbringas för dessa hallar genom utnyttjande avöverskottsvärme. Regeringen följer f. ö. frågan om idrottens energianvändninguppmärksamt. Om man vidtar åtgärder av det slag jag nu redovisat för enomställning av energipolitiken tillgodoses idrottens energibehov. Om energiförsörjningen för idrotten KARL-ERICNORRBY (c): Jag tackar jordbruksministern för svaret på min fråga. Anledningen till att jag ställde frågan är som jagframhållit att riksidrottsstyrelsens ordförande, landshövding , uttalat att det är av intresse för idrotten att en övergång tillnya energikällor sker långsiktigt och inte brådstörtat under loppet av fem . I stora annonser i gårdagens fidningar framfördes ocksååsikten att idrotten riskerar att drabbas av energibrist om kärnkraftensnabbavvecklas. I det sammanhanget kan noteras att den svenska idrottsrörelsengår in med målsättningen att två skall bli tre, alltså att tvåmiljoner idrottsutövare skall bli tre miljoner. Det är en mycket ambitiösmålsättning. En sådan expansion kräver självfallet resurser. Det gällersärskilt om man vill Om de planerade 800 kV-kraftledningarnas betydelse förjord-och skogsbruket nå deuppställda målen. Av mycket stor betydelse är också vilka områden manexpanderar på. I motsats till arenaidrotten finns det ju idrottsgrenar som intebehöver sä mycket energi. Men det skall jag inte gå in på nu - därtill räckerinte tiden. Det får dock inte råda någon tvekan om att man även inomidrotten måste tänka ekonomiskt när det gäller energianvändningen. Det ärdärför värdefulll att statsrådet åberopar vad energisparkommittén räknat fram,nämligen att man vid idrottsanläggningar genom olika åtgärder skulle kunnaspara ca en tredjedel av nuvarande energikonsumtion. Besparingseffekten avdessa åtgärder uppskattas till nära 100 milj. kr. , och investeringarnaskulle betala sig på tre ä . Vad energisparkommitténsäger stämmer också väl överens med de energikrav som kommunerna redovisat isin långfidsplanering, KELP. I svaret slår statsrådet fast att om man vidtar åtgärderav det slag som redovisat:; så tillgodoses idrottens energibehov. Jag vill här ställa en följdfråga. Delar inte statsrådetuppfattningen att det är i högsta grad angeläget att de energisparåtgärder somvi tidigare talat om vidtas , för att man skall kunna uppnåinte minst de ekonomiskt gynnsamma effekter som följer av dem? Det är viktigt att pä alla områden isamhället vidta alla åtgärder som leder till minskad energikonsumtion. Överläggningen var härmed avslutad. §9 Om de planerade 800 kV-kraftledningarnas betydelse för jord-och skogsbruket Jordbruksministern erhöll ordet för attbesvara () anmälda fråga, 1979/80:378, ochanförde; har frågat migom jag ärberedd att ge min syn på de planerade 800 kV-ledningarnas inverkan för deareella näringarna. har på regeringens uppdrag utarbetat enöversiktlig redogörelse för konsekvenserna från markanvändningssynpunkt av attbygga ett 800 kV-nät för kraftöverföring. Av utredningen framgår attledningarna i fråga påverkar omgivningen främst genom konstruktionens storlek,de elektriska och magnetiska fälten kring ledningarna samt genom det buller somalstras från ledningarna. föreslår kompletterande utredningar påolika områden samt vissa ändringar i eliagen och miljöskyddslagen. Rapportenremissbehandlas f. n. Vissa utredningar pågår som bl. a. belyser 800kV-ledningarnas inverkan på jord- och skogsbruket. Vad som hittillsframkommit tyder på att betydandeolägenheter kan befaras. Jag vill därför understryka att det är utomordentligtviktigt att dessa frågor blir väl klarlagda. Jag vill tacka jordbruksministern för svaretpå min fråga. Jag instämmer i vad jordbruksministern anför om att betydandeolägenheter kan befaras. Det är dä utomordentligt viktigt att frågan om 800kV-ledningarnas inverkan på jord- och skogsbruket blir väl klarlagda. Det är många problem som högspänningsledningarna medförför jordbruket. I allt större utsträckning har det funnitsfarhågor för biologiska effekter på djur av de elektriska och magnetiska fältsom uppstår kring högspänningsledningar. Därför är den utredning som hargjorts av vid dess mycket intressant. Undersökningen gäller inverkan på kor av exponeringför 400 kV-ledningar och omfattar område. Undersökningen visar att teoretiska beräkningar avelektrisk fältstyrka dåligt överensstämmer med gjorda mätningar i terräng.Praktiska prov är således nödvändiga. Hos de besättningar där djurensvistelsetid under ledningarna var noterades ingastörningar. I två besättningar har fruktsamhetsrubbningar rapporteratshos nötkreatur sedan dessa vistats under 400 kV-ledningar. Påbåda gårdarna var ledningens sträckning sådan att korna vistades under densammaunder någon del av . I båda dessa besättningarskedde en försämring av fruktsamheten som i tiden sammanföll med 400kV-ledningens tillkomst över deras marker. på dessa gårdar vistades merän under ledningen. Särskilt anmärkningsvärt är att från det år däkraftledningen drabbade gården blev kor och kvigor endast i undantagsfalldräktiga . Normalt brukar betessläppningen innebära ökade möjligheterför befruktning. Det tidsmässiga sambandet med expositioner från 400kV-ledningen är klarlagt. Utredningen har ej kunnat påvisa någon säker förklaringtill fruktsamhetsstörningarna, men ett samband i tiden mellan inträffadefruktsamhetsstörningar och längre vistelse under ledningarna än per århar registrerats.