prot · G309106 · 1979-12-31 00:00:00 — Det är nödvändigt att genom experimentella studier undersökavar gränsen går för hur nötkreatur kan vistas under högspänningsledningarinnan allvarliga störningar inträffar. Andra biologiska effekter änfruktsamhetsstörningar kan också finnas. Min fråga är därför: År jordbruksministernberedd att medverka till att en sådan utredning kommer till stånd? Den undersökning som utförts omfattar endast Seminsområde, och det är angeläget att en ordentlig inventering görs av de problemsom högspänningsledningar utgör för nötkreatursbesättningar i hela landet. Detkan vara betydande skillnader mellan olika landskapstyper, varför en sådankartläggning bör göras. Lantbruksuniversitetetsundersökning av 400 kV-ledningars inverkan på Om de planerade 800 kV-kraftledningarnas betydelse förjord-och skogsbruket Om polisens medverkan i säker- hetsarbetet för kärnkraften kor äricke direkt tillämplig på 800 kV-ledningar, då det här rör sig om bredareelektriska fält, högre strömstyrka och mer buller vid marknivå under verkligaförhållanden än som uppmätts för 400 kV-ledningar. En annan intressant fråga ärhur vilda djur påverkas. Den rapport som professor har avlämnatom påverkan på mjölkkors hälsa och fruktsamhet har utförts efter ett uppdragfrån landstings regionplane- och näringslivsnämnd, statensindustriverk, och . Rapporten, som jag har tagit del av,visar att det finns all anledning att fortsätta undersöknings- och forskningsverksamhetenpå området. Jag vill emellertid invänta de remissvar som skall avges överplanverkets rapport. När dessa svar har kommit in får vi ta ställning till hurdet fortsatta forsknings- och undersökningsarbetet skall bedrivas. Jag ber att få tacka jordbruksministern fördet ytterligare klarläggandet. Det är synnerligen angeläget att vidareutredningar kommer till stånd så att vi får ett säkrare underlag för denkommande bedömningen. Överläggningenvar härmed avslutad. § 10 Ompolisens medverkan i säkerhetsarbetet för kärnkraften Justitieministern ordet för att besvara () anmälda fråga,1979/80:379, och anförde: har frågat mig om jag är bereddatt ge min syn på säkerhetsarbetet beträffande behovet av polisiära insatservid fortsatt drift och utbyggnad av kärnkraften. Frågor om fysiskt skydd för kärnkraftsanläggningar ochandra anläggningar som avses i 2 § atomenergilagen (1965:306) bedöms avstatens kärnkraftinspektion i samband med tillståndsprövningen. Vid dennaprövning föreskriver inspektionen som villkor för tillstånd att anläggningarnaförses med tillfredsställande skydd mot avsiktlig skadegörelse, sabotage, stöldoch terroristhandlingar. Den normala bevakningen av kärnkraftsanläggningarnaombesörjs av bevakningsföretag som anlitas av den som driver anläggningen.Dessutom har polisen i enlighet med sin allmänna skyldighet att upprätthållaordning och säkerhet ett ansvar för anläggningarnas skydd. började ettutredningsarbete som syftar till att kartlägga behovet av eventuellpolisförstärkning, utbildningsinsatser och eventuell extra utrustning som kankomma att behövas för anläggningarnas skydd. Enligt vadjag erfarit från är arbetet i det närmaste avslutat,men det har ännu inte redovisats för rikspolischefen och styrelsen förrikspolisstyrelsen. Om det därefter blir aktuellt att tillföra polisväsendetfler polismän och ytterligare utrustning samt genomföra särskild utbildning,kommer detta att prövas efter sedvanlig budgetbehandling. Jag tackar justitieministern för svaret på min fråga. De sårbara tekniska systemen i kärnkraftverken gör att enterroristattack eller ett sabotage mot t. ex. reaktorns ordinarie kylsystemeller nödkylsystem kan fä förödande konsekvenser. Skulle det leda till en storkärnkraftsolycka kan, enligt strålskyddsinstitutets ,tusentals människor drabbas av akut strålsjuka, och ännu fler skulle avlida icancer förorsakad av radioaktivt utsläpp. En landyta på tiotusentalskvadratkilometer skulle förorenas av radioaktiva ämnen, så att man skulletvingas utrymma området framöver. Detta ger en bild av hur oerhört viktigt det är attupprätthålla ett effektivt skydd av kärnkraftverken. Från skyddssynpunkt ärdessa enligt skyddslagen jämställda med försvarsanläggningar. Det är polisensom centralt, regionalt och lokalt delar ansvaret för anläggningarnas skydd. Defyra kärnkraftverken ligger i små polisdistrikt - , Tierps, Lunds ochOskarshamns. De fyra polisdistrikten krävde i framställningar tillrikspolisstyrelsen att få preeisionsvapen med kikarsikten,mörkersikten till kulsprutepistoler, tårgas, gasmasker, taggtråd, sandsäckarsamt radio- och teleteknisk utrustning. Enligt uppgift harrikspolisstyrelsen-vilket justitieministern här har bekräftat - tillsatt tvåutredningar som skall se över hur kärnkraftverken skall skyddas. Det visar från polisens sida ser mycket allvarligt på frågan och är bekymrad övermöjligheterna att klara händelser som sabotage och terroraktioner. En nog så viktig fråga är: Finns det ett effektivt skyddför de specialtransporter med plutonium och uran som förekommer? Jag har ställt min fråga därför att jag ser det angelägetatt få en redovisning av justitieministerns syn på detta viktigasäkerhetsarbete. Både allmänheten och de enskilda polismännen har rätt att fåta del av justiteministerns överväganden och bli informerade om de svårighetersom finns när det gäller att någorlunda säkert skydda kärnkraftverken. Justitieministern har i sitt svar inte redovisat sin synpä detta säkerhetsarbete utan endast redogjort för gällande bestämmelser ochbekräftat att utredningsarbete pågår. Det får tolkas så, att justitieministerninte är beredd att delge sin uppfattning. Om denna tolkning ärriktig, vore det av intresse att fä reda på skälen för detta. Om det inte finnsnågra sådana skäl, måste svaret på min fråga tolkas så, att justitieministerninte har någon uppfattning. Det vore i så fall ytterst märkligt, med hänsyntill frågans räckvidd och konsekvenserna från säkerhetssynpunkt. Min fråga äralltså: Om polisens medverkan i säkerhetsarbetet för kärnkraften Om polisens medverkan i säkerhetsarbetet förkärnkraften Anserjustitieministern att polisen kan klara av skyddet mot sabotage ochterroristhandlingar? Som jag sade i mitt svar åligger det, motbakgrund av dess allmänna skyldighet att upprätthålla ordning och säkerhet,polisen att ha ansvaret för dessa anläggningars skydd. Vi vet att det pågårspeciella utredningar inom just om hur detta skydd skallutformas. Utredningarna kommer att läggas fram för rikspolisstyrelsenslekmannastyrelse. Vi får då se vilka förslag som läggs fram. Jag utgår från attdet blir anledning för regeringen och eventuellt för att ta ställningtill de förslag som kan komma. Vi brukar ju, , avvakta de utredningar som pågår,innan vi tar definitiv ställning. Att jag nu skulle ge uttryck för hur jagtycker att skyddet skall utformas anser jag både strida mot allmänna principeroch i sak vara felaktigt. Jag har fått klart besked avjustitieministern att han i detta fall inte vill delge någonuppfattning. En fråga som då måste ställas är om polisen hartillräckliga personella och tekniska resurser för detta arbete. Faktum är juatt vi har kärnkraftsanläggningar som måste skyddas. Man kan också ställasig frågan om de enskilda polismännen har den utbildning som krävs av dem fördenna uppgift. Ser inte justitieministern några skäl för att påskynda beslutetom eventuell förstärkning av polisens resurser för att de skall kunna klara deuppgifter som har ålagts dem? Som jag sade i mitt första svar så är de tvåutredningar som pågår inom nu i det närmaste avslutade. Viväntar alltså att få ett material som skall kunna ligga till grundför bedömningar i just de frågor som tar upp. I det skriftligasvaret har justitieministern hävdat att denna fråga skall bli föremål för en särskildöverläggning och att den då skall prövas efter sedvanlig budgetbehandling. Jagtycker inte att det stämmer riktigt överensmeddet som justitieministern nusenast anförde. Min fråga är då: År det det senast avgivna svaret som är detriktiga, nämligen att man skyndsamt skall se över om polisen har de personellaoch tekniska resurserna för att klara de uppgifter som vi från samhällets sidahar ålagt dem? Den sista delen av frågan gäller ju om manbehöver tillföra polisväsendet flera tjänster, och det kommer att behandlas avriksdagen. Sedan kan det finnas andra frågor som gäller utbildning, utrustningoch organisationsom man kanske inte behöver gå till med. Men om det skulle visa sigatt utredningen, och regeringen gör den bedömningen att ettantal nya polismanstjänster måste inrättas, så skall det ju ske via . Låt mig då slutligen få säga att jag hoppasatt denna fråga kommer att behandlas så skyndsamt som möjligt. Faktum är ju attvi har anläggningarna , och det finns oro både hos allmänheten och hos depoliser som skall utföra arbetsuppgifterna. Det är alltså nödvändigt att dettaarbete sker skyndsamt. Jag kan lugna : Frågan skallbehandlas så skyndsamt som möjligt. Överläggningen var härmed avslutad. Omstadiga bidrag till vissa värmeverk § 11 Om statligabidrag till vissa värmeverk Statsrådet erhöll ordet för att besvaraRaul Bliichers (vpk) anmälda fråga, 1979/80:367, tillstatsministern, och anförde: har frågat statsministern omregeringen avser att skyndsamt ta initiativ för att med omedelbar verkanmöjliggöra att statliga bidrag kan utgå till kommuner som avser att bygga omvärmeverk för bostäder och lokaler så att eldning med flis kan införas. Arbetet inom regeringen är så fördelat att det är jag somskall svara på frågan. Oljeberoendet är ett av största problem i dag.Det är därför glädjande att många planerar för en övergång till andra bränslenän olja. utgår bidrag till energibesparande åtgärder enligtflera förordningar. Enligt förordningen (1979:816) om statligt stöd tillenergibesparande åtgärderi kommunala och landstingskommunala byggnader, m. m.kan stöd utgå till bättre hushållning med energi eller användning av annatbränsle än olja vid uppvärmning av byggnader. Stödet ges i form av bidrag med35 % av kostnaderna, dock med högst . Lån kan om särskilda skäl finnslämnas till återstående del av kostnaderna. Med kommuner och landstingskommunerlikställs bl. a. sådana kommunala stiftelser vilkas styrelse i sin helhet utsesav kommuner eller kommunförbund. Ärenden enligt denna förordning handläggs avbostadsstyrelsen. Beslut om lån fattas dock av regeringen. Enligt förordningen (1975:422) om statsbidrag fillenergibesparande åtgärder inom näringslivet m. m. kan bidrag utgå med högst till investeringar eller användning av annat bränsle än olja i befintliga Orn statliga bidrag till vissa värmeverk anläggningaroch med högst till åtgärd som avser framtagande av vissa prototyper ellerdemonstrationsanläggningar. Förordningen gäller bidrag till näringslivet. Tillnäringslivet räknas i detta sammanhang även affärsdrivande statliga verk ochliknande kommunala verk. Ärenden enligt denna förordning handläggs av statensindustriverk. För bidrag till befintliga anläggningar fordras vid bidragsbelopppå över 4 milj. kr. beslut av regeringen. För bidrag till prototyp- ochdemonstrationsanläggningar är denna gräns 2,5 milj. kr. Inom ramen förtillgängliga medel utgår bidrag i första hand till projekt som inte ärföretagsekonomiskt lönsamma men som bedöms vara samhällsekonomiskt lönsamma.Företagsekonomiskt lönsamma projekt behöver inga bidrag för att komma tillstånd. För kommuner och kommunala bolag som driverfjärrvärmerörelse finns dessutom de s. k. fjärrvärmelånen som en möjlighet attfinansiera investeringar i fjärrvärmeutbyggnader, såväl distributions- somproduktionsanläggningar. Det finns således olika former för bidrag och lån tillinvesteringar i anläggningar för andra bränslen än olja. Då den sökande är enkommun, landstingskommun, stiftelse e. d. handläggs ärendet sålunda avbostadsstyrelsen. Då den sökande är ett företag, ett affärsdrivande statligtverk eller ett liknande kommunalt verk handläggs ärendet av statensindustriverk. RAULBLUCHER (vpk): Jag tackar statsrådet för svaret. I svaretpekar statsrådet på behovet av att spara energi med tanke på oljeberoendet, ochsjälv vill jag tillägga atl en bättre energihushållning krävs om vi skall kunnaanträda marschen bort från kärnkraftssamhället och från kärnkraflens risker. Bakgrunden till min fråga är att en kommun i mitt hemlän.Forshaga kommun, har sökt de bidrag som finns att fä och planerat en fliseldadanläggning, där ombyggnad av panncentral skulle kosta 1,4 milj. kr. skulle försörja ett sjukhus, ett värdhem och 300 lägenheter iForshaga - alltså ett lovvärt initiativ i oljeberoendets och kärnkraftshotetstider. framgår det av svaret att det råder betydligtförmånligare villkor för näringslivet än för kommunerna när det gäller att fådessa bidrag. kommun har tydligen, liksom en rad andra kommuner,påbörjat de här förberedelserna i den tron att samma statsbidragsregler gälldeför kommunerna som för näringslivet. Jag kan återge vad som stod i tidningarnai augusti , när man satte i gång det hela: Det kommeratt kosta 1,4miljoner, men eftersom det är fråga om en pilotanläggning bidrar staten medhälften av kostnaderna, berättar en entusiastisk , kommunalrådi . Det man har svårt att förstå är att kommunalrådet då intehade rätt i sina förmodanden beträffande dessa förmånliga regler att få ibidrag, med en betydligt högre gräns uppåt, för vad man skulle kunna kalla förpilotanläggning eller vissa prototyper eller demonstrationsanläggningar. Dettaskulle bli den första fliseldningsanläggningen i t. ex. Jagförstår att statsrådet inte har kunnat lämna mer än denna formella redogörelse,men det är politiskt märkligt att man propagerar för kärnkraft från detstatliga som man begränsar kommunernas möjligheter att fåbidrag till energibesparande åtgärder. Jag vill säga till att detsäkert finns skäl att se över de bestämmelser om statsbidrag som gäller pådetta område. Oljeersättningsdelegationen har i en rapport föreslagit att manskall inrätta en fond för finansiering av energiteknik för att snabbt kunnaersätta olja. I årets budgetproposition har regeringen sagt att en sådan fondskall inrättas under /81. Förslaget har varit föremål förremissbehandling, och jag räknar med att förslag kommer att föreläggasriksdagen i sådan tid att åtminstone kan fatta beslut ifrågan. Om den framtida energipolitiken vid framgång för linje 3 ifolkomröstningen om kärnkraft Överläggningenvar härmed avslutad. § 12 Om den framtida energipolitiken vid framgång förlinje 3 folkomröstningen om kärnkraft Statsrådet erhöllordet för att besvara () anmälda fråga,1979/80:377, till ekonomiministern, och anförde: har frågat ekonomiministernom han är beredd att medverka till de ekonomiska avvägningar och dispositioner-sparande och satsning på förnybara inhemska energikällor - som förutsättsenligt texten på linje 3:s valsedel vid ett framgångsrikt val för denna linje. Arbetet i regeringen är så fördelat att det är jag somskall besvara frågan. intar en internationellt sett mycket framskjutenställning när det gäller energisparande och forskning och utveckling avförnybara energikällor. En fortsatt kraftfull satsning inom dessa områden ärnödvändig, bl. a. för att minska vårt stora oljeberoende. I regeringsförklaringen uttalas bl. a. att stora resursermåste satsas på energihushållning. Oljan måste stegvis ersättas med uthålligaenergikällor, helst förnybara och inhemska, med minsta möjliga miljöpåverkan.Program för energisparande i näringslivet och transportsektorn utarbetas.Produktion av alternativa drivmedel, t. ex. metanol och etanol, påbörjas. Ettnytt energiforsknings- och utvecklingsprogram genomförs . Oberoende av folkomröstningens utgång kommer regeringenatt arbeta för att de åtgärder vidtas som en tryggad energiförsörjning efterdessa riktlinjer erfordrar. Omgarantier mot uranimport från och RUNEGUSTAVSSON (c): Jag tackar energiminister för svaret. Anledningen till att jag ställde denna fråga tillekonomiminister var de uttalanden inför utsikten attdet blir en seger för linje 3 som han gjorde beträffande tolkningen avinnehållet i linje 3:s alternafiv. har ekonomiministern avstått från att svara själv och istället överlåtit till energiminister att svara när det gäller spörsmåletom de ekonomiska avvägningarna, som egentligen var vad min fråga främst gällde.Eftersom jag inte har nfigot otalt med energiminister , ber jagenergiministern hälsa ekonomiminister att linje 3-alternativet ochlinje 3:s röstsedel inte begränsas till frågan om huruvida fler reaktorer skallladdas eller ej. Överläggningen var härmed avslutad. § 13 Om garantier mot uranimport från ochNamibia Statsrådet erhöllordet för att besvara () den -anmäldainterpellation, 1979/80:142, till utrikesministern, och anförde: harfrågat utrikesministern om vilka åtgärder den har vidtagitför att skaffa sig garantier för att uran som används i svenska kärnkraftverkej kommer frän och och vilka åtgärder regeringen ämnar vidtasåvida inte otvetydiga garantier kan erhållas. Arbetet inom regeringen är så fördelat att det är jag somskall svara på interpellationen. Praktiskt taget allt uran för de svenska kärnkraftverkenköps i utlandet. Kärnkraftsföretagen har tecknat kontrakt med kanadensiska,amerikanska och franska företag. I samtliga dessa kontrakt finns angivet vilketursprung uranråvaran skall ha. Två kontrakt har tecknats i . Dessaanger att uranet skall ha till sitt ursprung och . I Frankrikegenomgår uranråvaran s. k. konvertering. Vid konverteringen, liksom f. ö. vidanrikning, kan av processtekniska skäl viss blandning ske av uran av olikaursprung. De kontrakt som ligger till grund för uranförsäljningentill de svenska kärnkraftverken innehåller samtliga villkor om andraursprungsländer för råvaran än . Det finns inte någon anledning att troatt vad som föreskrivits i kontrakten inte skulle respekteras. Någon svensk medverkan finnssåledes inte i den utvinning och export av uran från som trotsFN-resolutioner uppenbarligen sker. PÄRGRANSTEDT (c): Jag ber att få tacka statsrådet försvaret på min fråga. Även i det här fallet utsätts statsrådet förställföreträdande lidande. Frågan varalltså ställd till utrikesministern, eftersom jag upplever det här problemetsom ett utrikespolitiskt problem mer än ett energipolitiskt. Menutrikesministern har också valt att inte svara på den själv. Det här är en litet knepig fråga. Det framgår också om manläser svaret. Det finns en inbyggd motsättning i svaret. Å ena sidan står detatt en viss blandning av uran från olika ursprungsländer kan ske - ochförmodligen ocksä sker, vill jag tillägga - dels vid konvertering, dels ianrikningsprocessen. Å andra sidan står det, litet längre fram i svaret, attdet inte finns någon anledning att tro att vad som föreskrivits i kontraktet,dvs. att det skall vara uran från andra håll, inte skulle respekteras. Om man läser båda dessa stycken upptäcker man att något avdem måste vara felaktigt. Antingen sker ingen blandning, och då kan vi lita påatt kravet på att uranet skall komma från annat håll .Namibia respekteras.Eller också sker det en blandning, och i så fall kan vi inte lita på att kravetpå att det uran som kommer till inte skall komma från Namibiarespekteras. Det kanske är viktigt att man bestämmer sig för vilken uppfattningman skall ha. Den upplysning som statsrådet ger, nämligen att den härblandningen uppenbarligen kommer till stånd, är väl den sanna. Vi tvingasalltså konstatera att vi - med mindre det vidtas mycket betydande ändringar iprocesserna - får räkna med att vi i viss utsträckning har namibiskt uran ivåra svenska reaktorer. Uranmarknaden är i själva verket en ganska enhetligmarknad. Det tillförs uran från ett antal ursprungsländer. Till dem hörNamibia, trots FN-bojkott. Sedan säljs uranet till ett antal mottagarländer. Däkan man göra så att man för känsligt lagda länder, som , anger Nigeriaeller som ursprungsland, och för mindre känsligt lagda länder, som t. ex.Storbritannien, anger man ursprungslandet . På det sättet kan man åstadkomma en situation som ärtillfredsställande för alla parter. Men i själva verket blir frågan omursprungsland rätt mycket en formalitet. Det uran som man använder kan kommafrån vilket land som helst, som levererar uran till dekonverteringsanläggningar som är berörda. Genom att vi uppträder på deninternationella uranmarknaden bidrar vi till att öka den allmänna efterfråganpå uran på den marknaden, och det gynnar alla leverantörsländer. Enbart detfaktum att vi finns på den internationella uranmarknaden, där är enviktig leverantör, innebär att vi underlättar för att bryta och säljauran på den marknaden. Sedan fungerar det alltså rent fysiskt så att en del avdet uranet faktiskt hamnar i . Även om man alltså rent formellt, med hjälp av kontrakt,kan gardera sig mot anklagelser att på ett formellt plan bryta motFN-sanktionerna på den här punkten, är det i praktiken så att Sverigesuppträdande på denna internationella uranmarknad både underlättar ochstimulerar brytningen av uran i . Därmed bryter vi i varje fallmoraliskt mot FN-sanktionerna, även om man juridiskt kan hävda att vi inte gördet. Och det faktum att vi förmodligen har en del namibiskt uran i de svenskareaktorerna understryker Om garanUer mot uranimport från och Om regeringsåtgärder mot internationell diskrimineringav homosexuella detförhållandet att det inte går att förena den upphandling vi har av uran med ettstrikt efterföljande av den FN-bojkott som finns. Det är alltså det dystra faktum som man tvingaskonstatera. Och det har också lett till reaktioner. Vi vet att SWAPO harreagerat mycket starkt, och vi kan alltså inte komma ifrån att den svenskauranhandeln bidrar till att minska vår trovärdighet i vårt utrikespolitiskaagerande när det gäller södra . Vi är överens. och jag, om attjuridiskt finns det ingen invändning mot det som sker. Moraliskt finns deten lösning på det här problemet, och det är att andra länder följer denFN-resolution som finns och underlåter att importera uran från ochSydafrika. Det är den väg jag tycker är den bästa. Jag vill för säkerhets skull säga att jaginte har gjort gällande att det här är juridiskt oantastligt. Jag har ingenkompetens att bedöma det. Jag säger att det kan vara så att det är juridisktoantastligt. Låt oss hoppas det åtminstone. Det är naturligtvis riktigt att om alla andra länderskulle följa FN:s resolutioner skulle problemet försvinna. Tyvärr är det vällitet för mycket att hoppas atl detta skall ske. Att alla stater skulle anslutasig fill tanken att man skall underlåta att använda de urangruvor som finns ärnog mer än vad man vågar hoppas på. Vi får alltså räkna med att i och med att Sverigeuppträder på den internationella uranmarknaden bidrar vi till att stimulerauranbrytningen också i och underblåser på det sättet i varje fall denanda som innebär alt man skall bryta mot den bojkotten. Att vi har lyckats åstadkomma sådana kontrakt att det intestår på våra papper ati det är namibiskt uran gör egentligen inte att vi har såförfärligt mycket h()gre moral än de länder som öppet redovisar att de användernamibiskt uran. Överläggningen var härmed avslutad. §14 Om regeringsåtgärder mot internationell diskriminering av homosexuella Utrikesministern erhöll ordet för att besvaraJörn (vpk) anmälda interpellation, 1979/80:150, ochanförde: har - under uppgift att Förentastaterna infört en skärpt praxis som innebär diskriminering av homosexuellapersoner i viserings- och inreseärenden - frågat mig: Ämnarutrikesministern framföra sin regerings protest till regeringmed anledning av den nya praxis för inresa till , och i så falli vilken form? Ämnar densvenska regeringen ta upp denna fråga i FN:s kommission för de mänskligarättigheterna eller stödja sådana initiativ från annat land? Vad ämnarregeringen göra om den amerikanska diskrimineringen av homosexuella skulledrabba personer som har tjänst eller förtroendeuppdrag i internationellverksamhet eller i diplomatiska kåren? I artikel 212 i den amerikanska immigrationslagenuppräknas vissa kategorier av personer som skall förvägras visering och inresai .