prot · G30996 · 1979-12-31 00:00:00 — ningartill de bättre ställda. Statsministern har mage att med en sådan politik gå ut ochtala om att kroppsarbetet bör erhålla bättre villkor! Kroppsarbetarna har jufått det sämre! Detta ären tung börda för löntagarna i avtalsrörelsen. Hur har dä de borgerliga skött samtalet och diskussionernamed de löntagarorganisationer vilkas medlemmar förlorat kraftigt i realinkomstunder den borgerliga regeringstiden? När de begär åtgärder och aktiviteter avregeringen, säger den att först måste SAF, arbetsgivarna, vara med på noterna.Den ger vetorätt när det gäller nödvändigaåtgärder av stor betydelse för en majoritet av medborgarna. Detta ären tung börda för löntagarna i avtalsrörelsen. Hur agerar då denna arbetsgivareförening, som ivalrörelsen tillhörde de borgerligas verkliga stödtrupper och satsademånga miljoner på att få denna regering? Den går ut med en hårdare markering änkanske någonsin att det inte finns någonting att hämta för landets löntagare,från valrörelsen fortsätter i avtalsrörelsen. Löntagarna möter etthårdare motstånd än pä mycket . Vilken grund har dä den borgerliga regeringen lagt förlöntagarnas förtroende för vad som sker efter avtalsrörelsen? Förra gången ettavtal slöts var det präglat av stort ansvar från löntagarorganisationernassida. Men regeringen vidtog åtgärder för att skjuta sönder avtaletsinnehåll till nackdel för dessa ansvariga löntagare. Syftet var att rätta tillekonomin, sade man då. , , är ekonomin i sämre balans ännågonsin, inflationen rekordhög och löntagarna skall nu också drabbas av socialnedrustning. Detta ärockså en börda för lönlagarna inför avtalsrörelsen. I går, i denna situation, höll ändå ettanförande där han manade regeringen att gå in och handla. Annars kommer de högalönekraven. Detta är en sista chans. Han fick inget svar. I TV hörde jagsedanstatsministern säga att han skulle granska anförande. Dettaskänker ett lätt löjets skimmer över ämbetet. Det var ju ett utmärkt anförandesom höll. Däremot innehöll det ingenting nytt. Det innehöllprecis detsamma som LO har sagt . Och varje konkret förslag somGunnar lade fram finns med i det stabiliseringspolitiska program somvi och LO har utformat och som finns med i vår motion till årets riksdag och ivår reservation 1 till det betänkande från finansutskottet som debatteras. Jag tror inte att detta sätt att reagera gynnar deborgerliga partierna. Vi får ett uttryck för den totala passiviteten inomregeringen inför alla propåer från löntagarna somArbetsgivareföreningen går ut med hot om lönestopp. Detta kommer hos mångalöntagare att upplevas som att etablissemanget - och deborgerliga partierna i regeringen - har utfärdat något slags krigsförklaringmot löntagarna. Gör man sådant, skapar man bara ett förebud om ekonomisk ochsocial oro. Om man vill bryta dödläget, som kan få förfärande konsekvenser för Sverigesekonomi, kan man göra det genom att stödja den socialdemokratiskareservationen 1, Då får vi igång dialogen - grundvalen för en ekonomiskrekonstruktion i detta land. Säger man nej, tar man på sig ett stort ansvar. Vi är i och för sig i en egendomlig situation, näroppositionen skall söka axla det samhällsansvar som regeringen, på grund avinre splittring, beroende av och mycket annat, äroförmögen att bära. Men i ett läge då landet uppenbarligen saknar en politiskledning, måste även det ovanliga bli möjligt. Jag kan inte underlåta, efteratt i går halyssnat till debatten, att till denna skildring av ekonomi i obalansfoga några ytterligare reflexioner. I det svåra läge som vi nu befinner oss i - vi kunde i gåråhöra skildringar av dysterheten i landets ekonomi - vill ochvänsterpartiet kommunisterna genomföra en brädstörtad avveckling avkärnkraften. Jag har sagt det tidigare, och jag upprepar det; En sådanavveckling tillsammans med en borgerlig ekonomisk politik skulle före slutet avdetta decennium leda till en djup social och ekonomisk kris i . Detbetyder inte att vi skall ha kärnkraft till varje pris. Kärnkraft innebärrisker som vi måste ta på allvar. Det har varit en av de faktorer som harpåverkat oss socialdemokrater fill en förändring av vår energipolitik. I linje2 sätter vi ett klart bortre parentestecken. Vi vill avveckla kärnkraften ochersätta den med inhemska förnybara energikällor, och vi har lagt ned stor mödapå att utveckla en plan för hur denna avveckling skall gå till. Det ärnaturligtvis en framgång för dem som är motståndare till kärnkraften. Politikerna måste således ta hänsyn till människornaskänslor, till denna deras oro, även om det bara skulle gälla en minoritet. Menpolitikerna har också ett ansvar att redovisa hur en avveckling av kärnkraftenpåverkar andra mal för samhällsutvecklingen. Att, pä grundval av politikernasbättre möjligheter till överblick av skilda fakta, väga dessa mål mot varandraär en förpliktelse som politikerna har mot väljarna. Det är ett sådant ansvarsom brukar infogas i begreppet politiskt ledarskap. Det förefaller som om inte har något sådantpolitiskt ansvar. har i stort sett övergått till att försöka skrämmamedborgarna. Och man försöker därvid så gott man kan använda sig avstatsrådsämbetets auktoritet. skrämmer barn och föräldrar i ett brev påskärt papper. i skrämmer bönder. skrämmersmåföretagare, underskrivet av industriministern. Hela tidenanvänder man sig av sina titlar. Statsministern åker runt landet och skrämmer medradioaktiva kor och vad som skall ske vid en olycka. Kärnkraften är livsfarlig, kärnkraften är onödig, sägerman. Men det är ett budskap som man själv raskt sviker. Ty om kärnkraften voretillnärmelsevis så farlig som den framträder i budskap, då skulle manrimligen kräva att den skulle stängas av. I själva verket krävercenterpartiet att kärnkraftenskall finnas kvar . Sedan lämnar man medborgarna i sticket än en gäng. Tycentern försöker på något mirakulöst sätt göra gällande att kärnkraften intebehövs och att en sådan gigantisk kapitalförstöring som linje 3 förespråkarinte skulle medföra några egentliga kostnader. Den utomordentligt uppseendeväckande slutsatsen måste bli:Denna livsfarliga och onödiga energikälla'vill använda till. talar man om jättekatastrofer som skulle ödelägga helabygder. skall man, om nu linje 3 skulle segra, fara runt och lugnade skrämda: Det är inte så farligt som ni tror, vi skall ha kärnkraft i tio ärtill. Då är den inte livsfariig och onödig längre. Detta ären dubbelhet i budskapet som jag finner oacceptabel. I det betänkande från finansutskottet som vi i dagbehandlar klagar representanter över kapitalbristen. Det otillräckligasparandet framställs som ett av 1980-talets verkligt stora problem. Och jaghörde i går beklaga sig över bristen på sparande och kapitali det svenska samhället. Men sedan störtar man ut frän denna sal till Folkfrontenoch förkunnar att den väldigaste kapitalförstöring som vårt land skulle skåda -på 75 miljarder eller vad det är - egentligen inte kostar någonting. Jag hördei radion säga: Ja, men det kostar ingenting att avveckla dekärnkraftverk som är byggda, för de står ju där. I stort sett är situationen problemfri. I finansdebatten talar man om att sysselsättningen iexportindustrin bör ges företräde. I Folkfronten talar representanterom att människorna skall sysselsättas med att ta upp torv. plocka kottar ochannat och att detta med exportindustri inte är någonting att fixera sig vid.Det är rakt motsatt budskap. I finansdebatten uttrycker talesman med all krafthur nödvändigt det är alt den ekonomiska tillväxten ökar, för annars går detilla i landet. Men bland Folkfrontens miljövänner talar man om nolltillväxt.Där bedyrar ledare fäfängligheten i standardökning. Aldrig harjag upplevt att dubbelheten i ett budskapframstått så klart som i denna kontrast mellan att sitta och lyssna pä vadcenterns talare i finansdebatten säger och vad samma talare säger när de kommerut i landet och skall tala om att vi kan avveckla kärnkraften snabbt . Linje 3:s kampanjledning undviker i stort sett allabesvärliga frågor genom att hänvisa till politikerna. Politikerna far klara uppsådana vardagliga ting som kostnader, energibrist och miljöförstöring genomfossila bränslen. Men kan ju inte smita undan ansvaret på det sättet,ty är ett politiskt parti med ansvar här i . frågar man sig hur angelägen egentligen ärom att förlora folkomröstningen. Ty hade verkligen en brinnande önskanatt gå från ord till handling skulle man ju lägga fram en konkret och praktiskplan för avveckling av kärnkraften som man var beredd att direkt efter folkomröstningensätta i verket. Men så är ju inte fallet. den på tioår är väl närmast att betrakta som en slump, beroende på ett ogenomtänktyttrande av i TV för nära . På alla frågor om huravvecklingen skall genomföras svarar man att det får regeringen ta itu medefter folkomröstningen. har talat om en avvecklingsplan förkärnkraften. Den har man ännu inte sett till. Den förläggs alltid hinsidesnågot folkligt avgörande på det att ingen må kunna avkräva enredovisning. Men det är också ett sätt att svika medborgarna. talar ofta om att man genom att avvecklakärnkraften vill skapa ett annorlunda och bättre samhälle. Men vi far mycketknappa besked om hur detta annorlunda samhälle skall se ut och hur det skallförverkligas. Pä en punkt har jordbruksminister gett besked. Vi harefter borgerligt regerande inte längre råd med miljöförbättrandeåtgärder, sade han . Självfallet följer därav att vi skulle få änmindre råd om samme jordbruksminister fick sin vilja igenom i folkomröstningen.Det är ju självklart. Ekonomisk styrka är nödvändig för att vi skall ha råd medmiljöåtgärder. Där fick miljövännerna besked. På en punkt har också gett klart besked;En borgerlig trepartiregering med som starkaste part är bäst lämpadatt genomföra linje 3:s avveckling. Det är ett viktigt besked till alla dem sommöjligen tror att ett stöd till linje 3 också är ett stöd till ett program förett mjukare och mera solidariskt samhälle. Det skulle i stället bli ett hårtoch osolidariskt samhälle med ökade klyftor och ett ökat svängrum förkommersialism och resursslöseri av olika slag. vill jag också begagna tillfälletatt säga några ord om kompisar. Runt om i landet kräver nukommunisterna t, ex, inför de fackliga valen högre löner. Man talar vitt ochbrett om strejk. Man viftar med krav på lägre priser på mat och bosläder och dåvänder man sig till alla de människor som har svårt att fä lönerna att nickatill mal, hyra och familjens uppehälle. Ute på stan ser man samma kommunistervända sig till miljövännerna och tala om prylsamhällets fördärvlighel samt omdet nödvändiga i att vi accepterar en lägre standardökning eller t. o. m. enlägre standard föratt få ett bättre samhälle. Dessa bada budskap går inte ihop,men del är inte heller meningen. I kommunistiska tidskrifter av olika slag framträderföreträdare för kommunisterna och säger att en avveckling av kärnkraften kräverplanmässig hushållning, en hård styrning av ekonomin. På podierna runt omilandet, tätt tryckta intill olika centerpartister, förklarar samma kommunistermed honungslen stämma att en avveckling av kärnkraften är väl förenlig medkapitalismen, med marknadshushållningen och med frånvaron av ingripanden frånstatens sida. Del budskapet går inte heller ihop, och det har inte varitmeningen. Vi socialdemokrater kanske inte alltid läst kommunisternasmotioner så noga, men har vi gjort del. Vår utredningsavdelning har gjorten sammanställning när del gäller kostnaderna för vpk-förslagen. Lågt räknatinnebär helårseffeklen av kommunisternas förslag en ökning av budgetun- Del är så man kan la sig för pannan!Vänsterpartiet opportunisterna far omkring som en herrelös sputnik på detekonomiska firmamenlet ulan kontakt med den verklighet som människorna lever i. Stundom under årtiondenas gång harkommunisterna talat om arbetarrörelsens enhet. Stundom har man kallat oss socialdemokraterför socialfascister. Signalerna har växlat. Syftet har alllid varit att försökasplittra. säger all en trepartiregering med moderater somstarkaste part vore bäst lämpad all genomföra linje 3:s avveckling,. C,-H,säger någonting annat. Avvecklingsregeringens underlag bör enligthonom beslå av , kommunisterna och delar av socialdemokratin. Delskulle kantänka smaka fågel för en gammal bolsjevik. Men det här budskapet går ju inte heller ihop med destundom framförda hårda anklagelserna och maningarna om kamp motborgerligheten. Kommunisterna har inga hämningar i den här frågan och behöverinte ha del. Jag tror all del enda som verkligen förenar alla de olika sekteroch extrema vänstergrupper som spelar en så framträdande roll i den härfolkkampanjen eller folkfronten, och som till så stor del har tagit kommandotöver de arma centerpartisterna, egentligen är något slags vaga föreställningarom alt om man stryper energin blir det kris som skapar underlag för något slagsrevolutionär situation, som kan välla det nuvarande samhällssystemet över ända.Jag vill bara säga all detta är ett sätt alt betrakta tingen och människorna,som är totalt främmande för den reformistiska arbetarrörelsen. Vi har alllidsatsat på en fredlig samhällsomdaning, på att genom demokratiskt förankradereformer stegvis förändra del här samhället, så att del blir bättre ochtryggare för människorna alt leva i. Jag måste säga all jag känner en viss oroför denna fredliga samhällsomdaning, ty dess grundläggande förutsättning harju alllid varit att vi håller ordning på vår ekonomi. Men har vi kommit in ien situation med ständig försämring, allt dystrare prognoser, allt mindrehandlingskraft och frånvaro av politisk ledning i landet. Detta är måhända etthot mot den borgerliga regeringen men framför allt mot den fredligasamhällsomdaningens idé. som vi socialdemokrater så intensivt omfattar. Jag känner också ett slags förundran över den pågåendedebatten, sade alt han hoppades att debatten införfolkomröstningen skulle bli som en stor studiecirkel, men vi är långt ifrånstudiecirkeln . Det är nästan bara skrämselpropaganda, Pä sätt och vis blirdel ett hållfasthetsprov för demokratin. Det gäller för människorna att kunna ståemot den här skrämselpropagandan som möter dem frän mycket penningslarkagrupper, delvis också myckel hänsynslösa grupper. Del blir ett prov på hur dethär landet står sig i en krissituation av en annan typ. På det sättet kan delha sill värde. Jag känner också ett slags indignation över dubbelheten ibudskapet, som jag så starkt har påtalat i mitt anförande. Men det är inte förall kommunisterna driver en dubbelbottnad propaganda, den är vi vana vid.Decennium efter decennium har vi lämpats med dem på arbetsplatserna. jag gickpå verkstadsgolvet i påmindes jag om det här. Men attcentern för en sådan kampanj ute i landet är överraskande. Som svedda ut ur dethär rummet finns det inga ekonomiska problem längre. Och här kommer ni med etthelt annat budskap. Flår talas det om kapitalbrislen, tillväxten,exportindustrin och återhållsamhet med konsumtion. Del är budskapet, men detglömmer ni så fort ni kommer på andra sidan draperiet. Del är också en fara förden fredliga samhällsomdaningens idé att ett stort parti uppträder på deltasätt, ett parti som ändå besitter möjligheten all bestorma medborgarna med alladessa brev med de fina titlarna, att sola sig i de finatitlarna-socialminister, jordbruksulskollels ordförande, industriminister osv.Det har kommit därhän! Qm ni inte försöker skärpa den attityden, inte kännerert ansvar för att återge landet en politisk ledning, då tror jag att kanskeförsta steget i en ekonomisk rekonstruktion i måste bli att regeringenFälldin avgår. Del är alllid fascinerande att lyssna tilloppositionsledaren. Jag vill inte påstå att logik är hans främsta vapen. Hansäger här att regeringen skyller på socialdemokratin. Det skulle varasocialdemokratins fel att ekonomiska problem tornar upp sig vid horisonten. Qm vi skall göra en sansad och någorlunda realistiskbedömning av vad som har skett under 1970-talel får vi väl konstatera alt denberedskap som byggdes upp under 1970-lalels första halva inte var särskilt god.Jag skall erkänna att under jämviktsriksdagens år, 1973-1976. deladepartierna i stort sett ansvaret för den ekonomiska utvecklingen. Men intevisade socialdemokratin då någon vilja att på ett särskilt markant sätt styrautvecklingen i en annan riktning än som blev fallet. Vad som har skett efter 1976 har i stor utsträckningpräglats av den internationella konjunkturutvecklingen, av oljeprischockerna ivärldsekonomin. Jag vill försäkra all även om vi har all respektför hans internationella engagemang vill vi inte göra och socialdemokratinansvariga för vad som har skett i världsekonomin . Det vorekanske att tillmäta socialdemokratin en alltför stor betydelse. Qm vi kritiserar socialdemokratin, vilket vi tar ossfriheten att göra ibland, är del framför allt för inkonsekvenserna i densocialdemokratiska politiken. Som exempel kan jag nämna det här med att angripabudgetunderskottet men lägga förslag här i kammaren som innebär ökar budgetunderskottet. Jag förmodar all ni har summerat konsekvenserna aver politik och att ni är medvetna om all ni - om era förslag går igenom -skulle öka budgetunderskottet med ett par tre miljarder till. Att under sådanaförhållanden kritisera den budget som är lagd på bord är i hög gradinkonsekvent. Sedan säger att ingen tar ansvaret. Självfallettar regeringen ansvaret. Statsministern stod här i går och betonade regeringensberedvillighet all. när arbetsmarknadens parter har formerat sina positioner,göra vad som är möjligt för att underlätta avtalsrörelsen. Jag hade själv ordetefter GunnarNilssons intressanta anförande, och jag sade alt vi var beredda att diskuteraockså i termer av samhällskontrakt. PTK har ju aktualiserat den modellen. Vi ärberedda, men vi har också respekt förden svenska modellen, som statsministernsade. Vi har respekt för arbetsmarknadens parter och deras integritet. Här fårman avvakta hur positionerna formeras. Men vi kommer från regeringens sida inteatt tveka att inskrida och fortsätta våra samtal för alt nå konkreta resultatnär tiden är inne. Vad är då alternativet i den ekonomiska politiken?Socialdemokraternas reservation vid finansutskottets betänkande - en välskrivenreservation, en ur mänga synpunkter intressant reservation, men inte specielltanmärkningsvärd om man läser den parallellt med utskoltsbetänkandet - förordaren begränsning av konsumtionen, och den förordar en rad andra insatser som istort sett är synonymer till den värdering och de insatser som majoritetenföreslår. Vad är egentligen då det socialdemokratiska alternativet när detgäller den ekonomiska politiken? Det är sant alt inflationen är en tung börda. Även omfjolåret blev bättre för vårt land än för mänga andra länder inom västvärlden,är januarisiffrorna djupt oroande - del är inget tvivel om det - och de manarnaturligtvis till speciell eftertanke och till krafttag inför bl. a. denavtalsrörelse som vi nu har. Men är dä socialdemokratin beredd att förorda ochansluta sig till PTK:s linje om ett samhällskontrakt? Är del den diskussionenni vill ha. är vi beredda att la den. Sedan vill göra gällande att den sittanderegeringen har utfärdat någon form av krigsförklaring tilllöntagarorganisationerna. Det är en från oppositionens sida ofta odlad myt. mendet är just en myt. Vi har gång efter annan etablerat kontakter medfackföreningsrörelsen. Vi är angelägna om all ha dessa fortlöpande kontakteroch samtal därför att fackföreningsrörelsen ju spelar en klart dominerande ochavgörande roll när del gäller all forma samhällspolitiken. Inget politisktparti med anspråk på att på ett ansvarsmedvetet sätt fylla sin uppgift kannonchalera fackföreningsrörelsens synpunkter eller bortse från alt den arenmycket väsentlig samtalspartner när det gäller att forma både ekonomisk politikoch andra inslag i samhället, kommeri sill anförande vidare in påkårnkraftsfrågan, Noghar han rätt i sitt omdöme att vi har hamnat ganska långtifrån vädjan om att den här debatten skulle bli en sådan debattsom förs i en studiecirkel, själv vitsordar ju vältaligt attdet härinte är fråga om någon studiecirkeldebatl. Avvecklingen av kärnkraften enligtlinje 3:s modell är ingenting mindre än en social och ekonomisk kris i dettasamhälle, säger . I nästa mening beskyller han förskrämselpropaganda. Vad finns del för logik i detta? Lät oss ändå införsvenska folkets avgörande av denna fråga vara omsorgsfulla iordvalet, tona ned överdrifterna och försöka föra en saklig debatt. Denrespekten tycker jag vi skall visa svenska folket, som har all träffa ettavgörande i denna fråga. Får jag då hänvisa till mitt bidrag i kärnkraftsdebatten.milt brev till småföretagarna, som är en ganska lågmäld plädering för att enavveckling av kärnkraftenhar en positiv sida. Brevet manar till kraftlag när det gäller sparande, närdel gäller alt utveckla alternativ energi. Och del skulle kunna locka framnågot av den innovationsförmåga och den vitalitet som vi har i svensktnäringsliv när man får ett klart uttalat mandal från svenska folkel om det sättpä vilket energi skall produceras. Jag tror faktiskt att vi i detsvenska industrisamhället har stora resurser, som kan frigöras och användas föratt nyttiggöra den energi som finns i landet och för att spara den energi somgår in i produktionen. Det är alltså en ulmaning till näringslivet. Det är intefråga om någon ekonomisk eller social kris, utan det är fråga om en utmaning:att med kända tekniska resurser försöka bemästra en utveckling som svenskafolkel har vall i en folkomröstning. Hur är del med diskussionen inom socialdemokratin? Bordeinte visa litet större respekt för de många socialdemokrater som vinu möter i linje 3 och som reagerar mot det onyanserade sätt på vilket debattenförs av de s. k. kärnkraftsanhängarna? Borde det inte stämma tilleftertanke, till alt försöka nyansera debatten, all debattera den framlidaenergipolitiken utifrån sakliga utgångspunkter och inte med tillmålen ochkatastrofteorier? Jag tror att mina vänner i linje 3 i och för sig är lyckligaöver att driver kampanjen pä det här sättet - jag har ett bestämtintryck av alt det inte är linje 2 eller linje 1 som tjänar på den typen avdebatt, ulan att det i hög grad är den sansade, eftertänksamma opinion som bärupp linje 3. JÖRNSVENSSON (vpk) replik: Till ekonomiska resonemang skalljag återkomma i ett senare anförande. Men låt mig ta upp en vinkling i vad han sade, där jagtror att han gör stor skada för den svenska arbetarrörelsens sammanhållning -också för det socialdemokratiska partiet, bör vara väl medveten om att del finns ettstort antal människor i hans eget parti, däribland framstående människor iledande positioner, som har stått för radikala idéer, som har stått för fredoch avruslning, som slår för arbetarrörelsens radikala och socialistiska arvoch som just på den grundvalen och utifrån dessa socialistiska tankar harställt upp i kritiken av kärnkraftsutbyggnaden och kärnkraflssamhällel. Jagtycker alt borde vara litet försiktig med att så hämningslöst spottapå dem. De har ju en klar ideologisk motivering för alt de har ställt upp pälinje 3, ställt upp i kritiken mot kärnkraften. De ser i kärnkraflssamhällel etthot mot de värderingar som arbetarrörelsen traditionellt har slätt för. De serett hot mot friheten i den militariserade form för kontroll som breder ut sigallteftersom kärnkraftsseklorn byggs ut i olika länder. De ser ett hot i demilitära beredskapslagar som kommer all gälla för hela kärnkraftsseklorn och ide särskilda privilegier för väpnade trupper som infördes iStorbritannien för att skydda kärnkraftverk. De ser också ett hot mot freden idet förhållandet alt en kärnkraftsekonomi i måste göra olika typer avteknisk utrustning i långa serier och därför måste bygga på exporttill andra länder av en typ av teknologi som kommer att underlätta Nr 96 spridningenav kärnvapen i världen. Delta är några av deras viktigaste den motiveringarför alt stödja en kritisk rörelse mot kärnkraften. att OlofPalme skall behandla detta på det sätt han gör. pä dentankegången alt ett kärnkraftssamhälle kommer att understödja en Finansdebatt