prot · G30939 · 1979-12-31 00:00:00 — Samtidigthar en opposition mot NATO:s planer observerats i en del NATO-länder, Dagensläge är del att i frågan synes stå öppen. Som bekant -jag vill gärnainskjuta det här - tillåter man varken i eller i slationering avkärnvapen på eget område i fredstid, och det är det inte fråga om nu heller. 1Danmark har regeringen föreslagit elt uppskov , under vilken skulle förhandla med om stopp för tillverkning av SS-20. Denväsentliga frågan inom NATO synes vara om man skall besluta om moderniseringförst och förhandla sedan - vapnet tar tre ä atl till verka -eller omman skall förhandla först och besluta om förstärkningen . Viden presskonferens i förklarade den ryske utrikesministern atlde föreslagna NATO-ålgärderna praktiskt taget skulle omöjliggöra varje vidaresamarbete. Och den kände sovjetryske signaturen Kom-missarov skrev ien tidningsartikel att den nordiska balansen kunde komma i fara därför altvarken eller kunde skydda sig mot överflygning av de nyakryssrobotarna, och därigenom skulle neutraliteten vara hotad. fick isammanhanget en påminnelse om vänskaps-, samarbets- och biståndsavialen frän1948. Frånauktorativt håll inom svenska har sä sent som i gårförklarats att ulgår frän att svensk neutralitet respekteras. Det harockså förklarats alt givetvis är berett att hävda sin neutralitet ochhävda sina gränser mol kränkningar av främmande materiel eller främmande tmppersamt att delta kan baseras på ett starkt svenskt försvar. Som svar påopåkallade påminnelser till oss från maktblocken är detta lill fyllest. I detta belänkande, nr 4 från utrikesutskottet, behandlas bl. a. ensocialdemokratisk motion om nedrustning. Somalla säkert är medvetna om har de militära rustningarna i världen ständigt ökalsedan . Inte minst i är det sä. även i de fattigareländerna köps numera vapen till astronomiska summor, och nya vapenindustrierväxer upp i dessa områden. I , vårt närmaste område, slår ständigtmiljoner soldater beredda att gä i strid. Del finns flera tiotusental atomvapentill lands, i luften och lill sjöss. Ja, varje fläck i kan nås av dessaraketer, robotar och andra atomvapen. som detta sker konstrueras helatiden nya vapen, det ena mer fullsländigat än det andra. Allainser och håller naturligtvis med om atl delta är vansinnigt, men likväl finnsdet någon osynlig kraft som fortsätter atl driva på. Vårt land, som har haftfred i merän 160år, har under de gångna årtiondena kunnat driva på för eninternationell nedrustning. Jag behöver bara nämna namn och hurhon i det internationella nedruslningsarbetet blev något av en legend och engod förebild för mänga andra länder samt utgjorde ett uttryck för vårt landsvilja till fred och nedmslning. Naturiiglvishar inte varit ensam i detta arbete. Hon har haft omkringsigmänniskormed kunskaper pä olika områden, såsom sakkunniga, forskare, tekniker,militärer och andra experter som kan en hel del när del gäller atomvapen samtbiologiska och kemiska stridsmedel. Skickliga diplomater har slätt till hennesförfogande, och framför allt harenenig svensk opinion stött hennesargumentering. Mindrestater som har naturligtvis myckel begränsade möjligheter au ens inomlandets gränser i någon mera betydande omfattning kunna påverka utvecklingen iriktning mot en nedrustning. Med hänsyn lill värt lands sloriek är dockförutsättningarna för atl spela någon större roll självfallet betydligtbättre än man i första hand skulle kunna anta. Flera faktorer bidrar tilldella. Vår politiskt obundna ställning spelar sin roll liksom vårlförhållandevis höga tekniska kunnande gör när det gäller många av de frågor somnedruslningsarbetet kretsar kring. Del förhållandet atl vi är medlemmar av deninternalionella nedrustningskommillén, CD, spelar också sin roll. Sverigehar i samband med olika nedrustningsförhandlingar tagit en radinitiativ för all söka påskynda nedruslningsarbetet. Över huvud tagel har vimyckel aklivi engagerat oss i della arbete. Jag vill här erinra om någraförslag som lade fram redan i slutet av 1960-lalet i syfte att sökaåstadkomma en frysning av kärnvapenläget mellan stormakterna och andra isammanhanget nytillkomna länder. Förslaget gick ul på all man skulle kombineraett förbud mot spridning av kärnvapen med ett krav på fullständigtkärnvapenprovstopp och elt förbud mot tillverkning av klyvbart material förvapenändamål. Förslaget stöddes av många länder, men stormakterna ville arbetaför sig själva och ville inte bry sig om de små staterna. Eltannat förslag frän svensk sida som lades fram på 1960-lalet gälldekontrollbestämmelserna i icke-spridningsavtalel. Även della förslag gickungefär samma öde lill mötes genom stormakternas hållning. Mankan nog påstå au under mänga år varil en starkt pådrivande kraft förnedrustningsarbetet i syfte au få till sländ ett fullständigt stopp för Svenskabidrag har kunnal lämnas till en lösning av den omstridda kontrollfrågan genombl. a. vår sakkunskap när det gäller möjligheterna alt med hjälp avseismologiska mätstationer, som den i bl. a. , upptäcka och identifierakärnvapenexplosioner i stort sett var som helst på vår Jord där sädanainträffar. lade fram ett förslag lillprovsloppsavial, där man pekar på tänkbara lösningar när det gäller återståendeförhandlingsfrågor. Så sent som erbjöd sig också alt inrättanågon form av ell bemannat internationellt seismologiskt datacentrum medfullständig insyn. Vi har framfört vårt missnöje lill , ochStorbritannien över att ännu inga överenskommelser kunnal näs på dessa områden. Efterdenna uppräkning av en rad insatser från vår sida kan man fräga sig vad dellaarbete egentligen har lett till. Har det gett oss det vi hoppades pä när vi engång gick ut i de inlernalionella sammanhangen? Det är väldigt viktigt atlkonstalera atl det är mäktiga krafter som våra nedrustningsförhandlare möter.Det är kunniga människor med bred erfarenhet av teknik osv., och det är tilsyvende og sidst politiska och andra faktorer som bestämmer deras handlande. socialdemokratiska molionen framhåller vi all vi därför inte får förtrollasutan au vi i stället bör arbela aktivt för att komma längre på denna väg. Vimåste, tror vi, mycket mera nu och framöver kunna strukturera de olikanedrusiningsproblemen. Vi måste skaffa oss ökade kunskaperom hur vi skall agerai dag föratt världen i framliden skall komma närmare en nedrustning. Orsakentill attjag tror alt vi måste fördjupa oss på det här området och inte förlitaoss pä någon enskild person är all väriden har blivit mera komplicerad, alt vihar fått mycket mera av nya tekniska lösningar och apparater. Vi vel att detfinns länder där man lever under helt andra ekonomiska förhållanden. Vårakunskaper om den oerhörda fattigdomen i vissa delar av vår värid samt om vårrikedom är ytteriigare exempel på att vi långsiktigt måsle la itu med vårtlands politik på det här området. Lägger vi därtill de nya ekonomiskagrupperingar som börjar uppstå och de religiösa utvecklingarna i stora delar avvår värid, ja, då tror jag att vi kan vara överens om all vi behöver observeraoch analysera utvecklingen och lägga fram förslag lill mera långsiktigalösningar. Nästaår skall den europeiska säkerhetskonferensen sammanträda i . Det gällerdå alt få till stånd en uppföljning av det som redan gjorts i och iBelgrad. Vi socialdemokrater tror alt har stora chanser att genom deltaorgan, ESK, långsiktigt få medlemsländerna att acceptera betydelsen av ennedrustning i . Våra nedrustningsförhandlare har lidigare, som jag fömlnämnt, kunnat tillgodoräkna sig och tillgodogöra sig kunskaper frän andraområden i värt samhälle, främst dä från försvaret. Men i samma takt som viminskar antalet forskare och experter inom försvaret måsle vi bygga upp etteget sludiesekrelariat lill våra nedruslningsförhandlares förfogande. Vi måstefå forskare på nedrustningsområdet som har tillräckligt med tid och resurserför att långsiktigt kunna bygga upp en bättre nedrustningsslralegi än den somvi har haft. Nedrustning m. m. tror att det är nödvändigiom vi även i fortsättningen skall kunna spela den aktiva roll som en gäng AlvaMyrdal har spelat och som fortfarande spelar. Men som vi ser detkrävs det helt andra resurser än de som f n. står till vårt förfogande. Jagtror alt våra nedruslningsförhandlare inte kan förlita sig påförsvarets studie- och forskningsresurser utan atl de måste ha egna sädana. Likaviktigt är kanske aU dessa resurser inte enbart finns inom regeringens kansli.De bör, som vi ser det, bli föremål för bedömning, insyn och påverkan även avpartier utanför regeringens kansli. Vi måste på det här området få enutveckling som liknar den som vi nu under har prövat när detgäller försvarets långsiktiga planering. Vi socialdemokrater hälsar med tillfredsställelse utskottets enhälligauttalande i frågan. Nedrustningarna hör till de företeelser i vår värid som kan få oss atltvivla på alt människan verkligen ärden förnuftiga varelse som vårt latinskanamn påstår. Vi lever i en värid med väldigt stora problem. Vi har svårt attförsörja huvuddelen av världens befolkning med det allra nödvändigaste i formav mat, bosläder, kläder och medicin. Vi står inför stora framlidsproblem närdel gäller användningen av naturresurserna. Vi vet att många viktiga resurserså småningom kommer att sina för oss. Vi har globala miljöproblem, som måstelösas för att inte människans existens på skallvara hotad. Motdenna bakgmnd skulle man tro att alla länkbara resurser gemensamt satsades föratt lösa detta överhängande överlevnadsproblem för människan. I själva verketsatsar världens rika västländer på de storaförsörjningsproblemen -alltså i form av bistånd till de fattiga länderna -som det satsas pä rustningar. Denstora internalionella satsningen sker alltså inte på alt lösa människansöverlevnadsproblem utan på alt förvärra dem genom alt bygga upp ständigt störrearsenaler av alltmer sofistikerade förslörelsevapen. Mankan se tvä hotbilder som växer fram ur denna utveckling, två rustningsspiralerom man sä vill. Den ena är supermakternas kapplöpning, där ständigtmeravancerade kärnvapen haren huvudroll, denna kapplöpning som man ständigtfruktar skall nå en punkt då det inte längre går atl förhindra altarsenalerna kommer lill användning genom misstag eller genom alt kärnvapenlröskelnsänks så pass alt man omärkligt glider över från en allmän spänningssitualionvia en militärkonfiikt till en kärnvapenkonflikl. Denandra ruslningsspiralen ärden regionala kapprustningen, som i väldigt storutslräckning gäller . Del rör sig inte om samma mängder vapen ellersamma penningbelopp som kommer lill uttryck i supermakternas kapprustning, menkanske är den lika fariig för väridsfreden om inte fariigare. Här är risken attde ökade vapenarsenalerna i olika regioner av vår värld används i en konflikt,som växer till en internationell konflikt och drar supermakternamed sig. Vadsom ger detta elt särskilt kusligt perspektiv är naturiiglvis risken för enkärnvapenspridning till allt flera länder. Vi vet atl ganska många länder nuhar de tekniska förutsättningarna för att skaffa sig egna kärnvapen, och detavlalssystem som vi bygger upp för att förhindra denna spridning av kärnvapenär ett ganska bräckligt skydd. Spridningen av kärnkraften såsom energiteknikpåskyndar naturiiglvis denna utveckling och försvårar ytteriigaremöjligheterna atl förhindra en kärnvapenspridning. Därför är naturiiglvisockså de energipoliliska vägar som de slora industrinationerna väljer av avgörandebetydelse för möjligheten att begränsa kärnvapenspridningen. Vi har ansvaretför att det skall kunna finnas även andra allernaliv än kärnkraften atl väljapå för stater i olika delar av väriden. Dettekniska nedmslningsarbete som med så stort tålamod och med så mycken möda harbedrivits är naturligtvis väldigt viktigt. Det är nödvändigtatt ständigt försöka finna nya avtalskonstruktioner som kan dämma dennautveckling. Det är viktigt atl ständigt finna nya lösningar för atl kontrollerade avtal som finns eller som man hoppas skall kunna komma till stånd. Mensamtidigt är det också viktigt alt nedrustningsdebatten inte blir en debattbara om olika tekniska nedruslningslösningar. Jag tror atl vi kanske mer änhittills måsle ta upp ocksä diskussionen om de bakomliggande orsakerna tillkapprustningarna i väriden. Orsakerna är naturiigtvis flera. Jag skall baraberöra ett par. Denförsta bakomliggande orsaken handlar mycket om förtroende och kontakt mellanblock och nationer. Allt vi kan göra för au skapa elt friare informationsflödeöver gränserna samt mer kontakt mellan människor och länder med olika system,blocktillhörighel osv. är viktiga medel när det gäller all förebygga enfortsatt upprusining. Motdenna bakgrund har arbetat hårt för all fl lill sländ olika typer avförtroendeskapande ålgärder mellan miliiärblocken, inte minsl här i . Detär ocksä mot denna bakgrund som har arbetat rnycket för att få enstörre öppenhet kring de olika staternas militärbudgeter. Delta är en väg somvi måste slå in på oftare än . Vi måste arbeta än hårdare på attförsöka bygga upp någon form av förtroende och skapa elt utbyte mellanmiliiärblocken. Denandra viktiga bakomliggande orsaken skulle jag vilja påstå är fattigdomen ochnöden i väriden parad med det förhållandet atl de rika industrinationerna försin rikedom är beroende av råvamlillgångar i de fattiga delarna av världen.Fattigdomen och nöden leder till internationella spänningar. Desperationen iett uifaltigt land kan lätt ta sig uttryck i en konfiikt med en granne. Vi serrunt om i vår värid många exempel på detta. Detfaktum alt de rika stormakterna för sin försörjningstrygghet är beroende av vadsom händer i de faltiga delarna av väriden innebär att varjelokalkonfiikt bär inom sig fröet till en världsbrand. Detta faktum gör attarbetet för en ny och rättvisare ekonomisk väridsordning, där de fattigaländerna får sin del av kakan och flr ta hand om sina råvaror och där vi i länderna kanske får slå av på våra ambitioner atl la för oss av väridenssamlade resurser, är en av de viktigaste insatserna för fred och nedrustning. Arbetet för en nyekonomisk världsordning är alltså en viktig del av våranedrustningsansträngningar. Detstudiearbete som har initierats från svenskt håll kring sambandet mellannedrustning och utveckling är naturligtvis av oerhört stor betydelse. Vi måsteskaffa mer kunskap om hur vi i en nedrustningssiluation skall kunna föra överresurser, som binds av militärer och militärindustrin, till en produktionsom gagnar den civila verksamheten och alla folks välstånd, inte minslvälståndet i . Därför är del glädjande att det arbetet nu har kommittill stånd under ledning. Vi har i vår motion också särskiltpekat på betydelsen av atl ordentligt backar upp della studiearbete. Arbetet för nedrustning kan verka hopplöst. Talarna föremig har också påmint om de mycket blygsamma framsteg som nedrustningsarbetethar lett till. vet vi alt arbetet för nedrustning är absolutnödvändigt. Vi fär inte ge tappt. Vi måste alltså beväpna oss med en oerhördfond av envishet och tålamod precis som och jobba vidare. Delbetänkande från utrikesutskottet som vi har att ta ställning till ärenhälligt. Jag tar detta såsom ett tecken på den stora enighet som råder blandde politiska partierna och i landet i dess helhet om insatser förnedrustning. Det är, kan man säga, en gemensam satsning frän hela det svenskafolkel att på allt sätt stödja nedrustningsarbetet. Där står vi enade. Där harvi gemensamma mål. Lät oss fortsätta med detta. Det skapar den bästa grogrundenför svenska insatser också i framliden. Jag yrkarbifall till utskottets hemställan. Underdetta anförande övertog förste vice talmannen ledningen av kammarensförhandlingar. (vpk): Vi ärju alla väl medvetna om kapprustningen. Flera talare har härliksom under tidigare debatter i denna fråga lagt fram siffror. De astronomiskatalen ärju väl kända, varför jag inte här tänker upprepa dem ytterligare. Jagkan bara påminna om det digra material som tar fram och som är myckelvärdefullt för oss här i som intresserar oss för alt debattera dessafrågor. Materialet harju fått internationellt erkännande och kommit till nytta. Detfinns en viss spridning av begreppet kapprustning, något som inne på och som ocksåjag hade tänkt ta upp. När det gäller del gamlavälkända begreppet har vi alllid tänkt på en kapprustning mellan blocken,mellan och NATO här i , eller mellan stormakterna enligtden inlernalionella skalan. Men som nämnde här kan man sebegreppet kapprustning som ett regionalt fenomen. Vi har stater eller grupperav stater i olika delar av väriden, vilka på dessa områden bedriver enkapprustning sinsemellan. Det är visseriigen sant all stormaktsintressena mångagånger ligger bakom, men ofta initieras den av lokala konflikter, avintressen i del område del rör sig om. Jusl upprusining i dessa områden som vivanligtvis kallar tredje världen och där kapprustnings-begreppet nu blivit enrealitet, understöds tyvärr av en kraftigt ökad vapenexport från den västligainduslriväriden, som i många fall hänsynslöst och enbart för att tjäna pengarsäljer vapensystem av mycket hög kvalitet. En av de mest alarmerande saker somSIPRI pekat på är just den ökade strömmen av vapen tilltredje världens stater. Härkommer man också in pä kärnvapenbegreppet och i samband med delta ocksåspridningen av kärnkraftsteknologi. Jag tänker uppehålla mig någol vid detta. Dethar sagts att spridningen av kärnkraftsteknologi inte hänger ihop medspridningen av kärnvapen. Det har ocksä sagts att del plutonium som man får ulvid reaktortyper av det slag som används - lällvallenreaklorer - är fögaanvändbart för att tillverka bomber, atl det är lättare att skaffa sig del plutoniumman behöver på annat sätt och all det är svårt att bygga bomber av delplutonium som utvinnes i lättvattenreaklorer. Detär emellertid en uppfattning som alltmer börjar sältas i fråga. Del finns enkänd forskare i , , som varnat just förmöjligheterna atl tillverka vad han kallar "primitiva" atombomberjust av sådant plutonium som framvinnes ur de civila kärnkraftsreaktorerna.Taylor har varil med från början i atombombprogram, han känner väl lillsaken och han var med om alt konstruera de första försöksbomberna - föreNagasaki och . Han säger - detta är allmänt vedertaget -att detär mycket lätt för nästan vem som helst all med material som kan utvinnas fråndet civila reaktorprogrammel tillverka vad man kallar "primitiva"bomber, som naturligtvis inte är i klass med dem som framställts exakl för sittförstörande syfte men som trots detta är oerhört användbara. är alltså ensak som började väcka allt större uppmärksamhet och som också vi här i Sverigebör ägna lilet större uppmärksamhet än lidigare. Framför allt bör vi kanskesläppa av litet på den nonchalanta attityd som finns hos många som anser atlkarnreakiorprogram och kärnvapenprogram inte hänger samman. Det är faktiskt ensanning som erkända forskare inte numera längre håller med om. Del är en saksom vi borde observera betydligt allvarligare än vi har gjort. Vivet atl kärnvapnen utvecklas vid sidan om detta också för rena vapenändamål.Allan har redan nämnt utvecklingen av neutronbomben . Dennabomb var i och för sig bara ett historiskt fullföljande av den lidigareutvecklingen av kärnvapnen. Vi känner lill att det under 1950-talel utveckladesinte bara superbomber-allt större. Det fanns också i den motsatta riklningen enulveckling av allt mindre laddningar. Dessa kallades då för taktiska atomvapen,som med lätthet kan bäras av mindre flyg och som kan skjutas ut medartillerigranater osv. pågick också en kvalitativ forskning ochförändring av kärnvapnen, där neulronbomben som sagl varett sista steg.Tidigare hade vi den s. k. koboltbomben, som ocksåvar elt försök alt öka strålningseffekten - det är ju vad som gäller förneutronbomben. Nedrustning m. m. Detfinns alltså all anledning alt hålla spänd uppmärksamhet också på dettafenomen. Vpk kan inte inta den ganska positiva attityd som lätframskymta. Han sade att man nu kunde släppa intresset för neutronbomber, attUSA numera lagt dem på hyllan, atl protesterna som alla vel hade stor verkan,kanske framför allt från de NATO-länder som var berörda i , och alt mannu så all säga kunde släppa delta begrepp och tro all allting är väl. Vi anseralt man fortfarande måste hålla uppsikt på den kvalitativa utvecklingen avkärnvapnen, däribland neulronbomben. Vi har därför framställt följandesärskilda yrkande, som delats ut i kammaren: att med anledning avmolionen 1978/79:1768 hos regeringen hemställer atl i det fortsattaarbetet i olika nedrustningsorgan kraftfullt verkar för atl nya typer avkärnvapen, som t. ex. neulronbomben, förbjuds. Jag vill alltså, frutalman, hemställa om bifall till detta yrkande. sammanhanget kommer vi naturiigtvis också in på forskningen. Så småningomkommer vi all fl en proposition via utbildningsutskottet, där fredsforskningenkommer atl las upp. Det gäller dä inte bara , som jag tidigare talade om idelta sammanhang och som är väl värt att få anslag, utan det gällernaturiigtvis också forskningen vid våra universitet. Vi hoppas att dessafrågor, när de väl kommer upp, också kommer att få en positiv behandling. Somdel framhållits från socialdemokratiskt håll är det viktigt att forskningen flrresurser, all den inte längre kopplas ihop med försvarsforskningen vid FOA pådet sätt som har gjorts. Jag tycker att det är mycket positivt alt mankommer fram till sådana slutsatser som kan göra det möjligt att vi fårsärskiida forskningsanslag just på nedruslningsområdet, som inte kopplas viaforskningsprogrammet vid FOA. Om man kommer fram lill en sådan ordning, kommervi att hälsa detta med stor tillfredsställelse. Avslutningsvisvill jag säga något om del som berörde i slutet av sittanförande. Det gäller den upptrappning av rustningarna som vi kan märka iEuropa och som har manifesterats . Jag håller intemed när han framställer detta som en ömsesidig upptrappning,utan jag anser att ansvaret för upptrappningen i och den nyarustningsspiral, som inletts där, företrädesvis måste läggas på NATO. Vi kanåter gå till del material som t. ex. tagit fram. Där ser vi allöveriägsenheten i form av kärnslridsspetsar, vapenbärare osv. varit markant för NATO visavi . Man har ocksåständigt krävt alt och Warszawapakien skall trappa ner sinakonventionella styrkor i . Man har sagt atl det är nödvändigt. Närnu kraftigt reducerar sina konventionella styrkor, möts detta avfortsatta försök lill en ytterligare stärkning av den andra sidans nukleäraprogram. Om vi fåren ny rustningsspiral startad i , måste skuldentill delta bäras av NATO till allt övervägande del. kammare, fåtaligt besatt, diskuterar nedrustning -mennedrustning existerar knappast. Vad som finns är ett internationellt arbete påatt begränsa en upprustning som saknar motstycke i fredstid. Elt undanlagutgörs måhända av mellan stormakterna, som bl. a. kommer attinnebära en minimal reducering av antalet kärnvapenbärare från 2 400 till 2250. Som jämförelse kan nämnas att stormakterna totalt har närmare 15 000kärnslridsspetsar på bombflygplan och robotar. Och den tekniska utvecklingengår vidare. Stridsspetsarna på den amerikanska interkontinentala robotenMinuteman är så exakta att hälften av ett antal avfyrade robotar skulle träffainom från det avsedda målet på interkontinentali avstånd. Nästageneration stridsspetsar beräknas kunna fl en träffsäkerhet . Denömsesidiga avskräckningen genom militär styrka - terrorbalansen -och deuppenbara samarbetsintressena mellan öst och väst - avspänningspolitiken - harvaril två avgörande faktorer för atl bevara freden i . Terrorbalansen haralltså ansetts kunna ha en fredsfrämjande effekt, men genom en alltmerförödande slagkraft finns det numera risk för all stormakterna genom denavancerade tekniska utvecklingen kan räkna med att vinna ett krig genom förstaslaget. Del finns alltså starka skäl för atl genom nedrustningsarbetetförhindra en militärieknologisk utveckling som ökar riskerna för krig. Upprustningenoch den intensiva kärnvapeniekniska utvecklingen har också betydelse för våregen säkerhetspolitik.