prot · G309117 · 1979-12-31 00:00:00 — Jag menar att det är en litet för grov förenkling närman säger att skolan, skolledningarna, skolstyrelserna tillgriper så enklametoder som att göra sig kvitt de besvärliga eleverna och skicka ut dem påanpassad studiegång. Det fungerar inte på det sättet. De människor som äransvariga för skolans verksamhet - vare sig det är som skolledare eller iskolstyrelser -hanterar inte de här frågorna på det lättvindiga sätt som IngaLantz försöker beskriva. Det är det jag protesterar emot. INGA (vpk) replik: börjar med att säga att allaelever skall få delta på lika villkor. Men till den verkligheten är det väldigtlångt, och det har jag redovisat i mitt förra anförande. Jag konstaterar ocksåatt han - och det gör mig förtvivlad - vill sortera in eleverna i sådana somhar teoretiska förutsättningar och sådana som har praktiska. Vi vet vilka somhamnar i det ena facket och vilka som hamnar i det andra. Det vet vi på grundav den verklighet vi har i skolan. Skolan är segregerad och man måste göranågonting för att råda bot på de bristerna. När det sedan gäller den anpassade studiegången tyckerutskottet tydligen att den skall finnas, att man skall acceptera att vissaelever - vi vet vilka -stängs ute från skolan på det sättet. När av eleverna i har s. k. anpassadstudiegång, då måste man fråga sig vad det är som håller på att ske. När mansamtidigt vet att av elever lämnar skolan utan att kunna läsaoch skriva i den utsträckning som vi alla tycker är nödvändigt, då måste manockså ställa frågan: Vad är det som håller på att ske och vad skall man göra?Och när man i en Uppsalaskola tillåter vart fjärde barn, alltså , att bytaut fysik, historia och sådana ämnen mot gymnastik, då är man ute på väldigtfarliga vatten. Jag hade hoppats att utskottet skulle ha diskuterat dessafrågor mer och inte accepterat att man sorterar i olika fack som man alltid hargjort. De vackra formuleringarna om lika rätt till utbildning är bara fraser . Det är väldigt allvarligt, och man måste göra någonting åt det. Anslag dll skolväsendets centrala och regionalamyndigheter m. m. LARZJOHANSSON (c) replik: Jag uttryckte mig tydligen inte tillräckligttydligt, och jag får väl upprepa en del av det jag sade. Jag anfördeinledningsvis att det är bra att man fäster uppmärksamheten på att det på sinahåll har förekommit och kanske fortfarande förekommer att man har använt denanpassade studiegången på ett felaktigt och överdrivet sätt. Jag sade också attdet är fel att använda sådana exempel till att generalisera och påstå att detöver hela landet fungerar på det sättet. Det gör det nämligen inte! Sedan sade jag inte att vi skall dela in eleverna ipraktiska och teoretiska, men jag antar att inte heller kan förnekaatt vi människor är konstruerade på det sättet att somliga har förutsättningarmer åt det ena 3 protokoll 1979/80:117-120 Anslag till skolväsendets centrala och regionalamyndigheter m. m. hållet,somliga mer åt det andra. Om vi då i och framför allt desshögstadium inom ramen för läroplanen erbjuder eleverna både-och kommer alla attkänna större trivsel och känna sig mer motiverade att delta i alla sortersundervisning. På det sättet bör vi förhoppningsvis också nå bättre resultat änvad vi gjort hitintills. Utskottet har inte på något sätt lämnat de här frågorna åtsidan utan för en diskussion om detta. Jag har den uppfattningen att möjligheten till anpassadstudiegång skall finnas kvar men att man naturligtvis skall se till att deninte missbrukas på något sätt. Det görs f. ö. en undersökning f. n., och när viser resultatet av den kan det kanske finnas anledning att återkomma tillfrågan. Tredje vice talmannen anmälde att anhållit atttill protokollet få antecknat att hon inte ägde rätt till ytterligare replik. GUNNELLILJEGREN (m): Såsom framgår av utskottsbetänkandet komrnerlärarfortbildningen vad beträffar den ämnesinriktade delen att koncentrerastill tekniska och naturorienterande ämnen. Tillsammans med andra moderater har jag i två motionerpekat på några ämnesområden som så att säga står i tur när det gällerfortbildning av lärare, av det skälet att den grundläggande utbildningen ärotillräcklig. Den ytliga orientering - för det är knappast fråga om mer- i litteraturhistoria som ingår i blockämnet svenska för blivande lärareräcker inte till för de svensklärare som skall meddela undervisning pågymnasiets treårslinjer. Läroplanen för gymnasiet innehåller fortfarande, somväl är, tämligen kvalificerade studier av litteraturen och dess historia, menutan egna gedigna kunskaper är lärarna föga skickade att väcka intresse ochkänsla för god litteratur hos sina elever. Mot den bakgrunden harvi föreslagitsärskilda fortbildningskurser i litteraturhistoria för de lärare som harblockämnet svenska som grundutbildning. Vi har också föreslagit attgymnasieskolans språklärare såsom fortbildning borde erbjudas kurser i affärskorrespondenspå resp. språk, eftersom de förväntas undervisa i ämnet. Kunskaperna i svenska och främmande språk har hos desvenska eleverna successivt blivit sämre . Genommånga samverkande insatser, av vilka lärarfortbildningen bara är en, måste visöka komma till rätta med bristerna, och de frågor vi tar upp i de tvåmotionerna känns mycket angelägna bland de berörda lärarna. Utskottet har pekat på de möjligheter till fortbildning påfritid som står till buds inom de här ämnesområdena. Det är delvis fråga omhelt nya initiativ, som vi tycker är mycket positiva och som i någon man fyllersyftet med våra förslag. Med tanke på det kärva budgetläget får vi denna gångacceptera att språken får vänta och att teknik och naturorienterande ämnenprioriteras med särskilda anslag. Det behovet är ju också synnerligenangeläget. dessutomtillfälle att återkomma med våra önskemål när propositionen om den framtidalärarutbildningen läggs fram. I första hand bör naturligtvis sådana moment somman vet att lärarna behöver för att kunna fullgöra sina uppgifter läggas inredan i grundutbildningen så att nian inte tär på fortbildningsanslagen. Jag har inget annat yrkande än utskottets. har rätt ingåendebehandlat de motioner som rör religionskunskapens plats i skolans undervisning.Och det med rätta. Frågan har en mycket vidsträckt betydelse, men tyvärruppehåller sig utskottet mest på det förgångnas marker. Visst harutbildningsutskottet och i samband med tidigare beslut gjortvälbetänkta och välbekanta uttalanden. Visst var det många - även kristnaorganisationer - som stödde beslutet om religionkunskapens integrering isamhällsorienteringen, men det var också många som uttalade allvarliga farhågorför att det tidigare särskilda undervisningsämnet skulle komma på undantag. Defarhågorna nämner inte utskottet något om och inte heller någonting om attdessa farhågor besannats. förutsättning i fjolårets uttalande,att religionkunskapen skulle få sin andel av det sammanhållnaundervisningsblocket och att alltjämt skulle användas som centraltläromedel, har på många håll inte alls infriats. Personer som i sitt arbete hardirekt kontakt med barn och ungdomar vet att religionskunskapen, och särskiltkristendomskunskapen, avtagit på ett sätt som enligt utskottets vackrabeskrivning intentionerna i tidigare ställningstaganden borde ha omöjliggjort. Det är på grund av att frågan om religionsundervisningeninte är löst på ett i praktiken fungerande sätt som jag skrivit min motion. påtagliga vilsenhet och otrygghet som ödelägger många människors liv fattasofta just en förankring i en väl underbyggd trosuppfattning som gerlivsinnehåll och framtidsoptimism. Dessutom är det i den vidgade kontakten medföreträdare för andra religioner än kristendomen nödvändigt att somutgångspunkt i överväganden som man ställs inför ha en god kunskap i denreligion som är allmänt företrädd i den egna kulturkretsen. Trots de brister jag finner i utskottets motivering försitt utlåtande skall jag inte yrka bifall till motion nr 890. Men jag vill medmitt anförande markera betydelsen av att denna angelägna fråga noga uppmärksammasav , så att det som inte fungerar tillfredsställande kan rättastill. Därvidlag har skolministern ett särskilt ansvar att följa utvecklingen pådetta angelägna område. Med detta ber jag, herr talman, att få tacka förtillfället att yttra mig i frågan. Anslag till skolväsendets centrala och regionalamyndigheter m. m. Anslag till skolväsendets centrala och regionalamyndigheter m. m. ANN-CATHRINEHAGLUND (m): I motion 374 hemställs att särskild kurs iengelska, matematik och B-språk även i fortsättningen skall erbjudas pågrundskolans högstadium. hänvisar i betänkande 21 tillriksdagens beslut att alternativkurserna i B-språk - tyska och franska - skallavskaffas och avstyrker motionen. Jag skall här lämna några synpunkter pågrundskolans språkundervisning och varför det är viktigt att alternativkursernabehålls. är ett litet land och svenska språket är ett litetspråk. Vårt behov av internationell förståelse, samarbete och ökade kontakter-både ekonomiska och kulturella - med omvärlden kräver språkkunniga människor.Många kategorier yrkesutövare behöver goda språkkunskaper. Dessutom ger det denenskilde en mycket stor tillfredsställelse att kunna förstå och uttrycka sig påfrämmande språk. De flesta människor har glädje och nytta av godaspråkkunskaper. Vi måste värna om en god språkundervisning. Vad krävs då för att skall ge goda färdigheteri främmande språk? Språk är färdighetsämnen som kräver upprepadeövningstillfällen och lång inlärningstid - olika för olika individer.Hur långt kan föra språkkunskaperna beror till största delen man ger den. De nya arbetssätt vi tillämpar kräver mer tid. Detviktiga är att i lägga en god grund, som man sedan kan bygga vidarepå. Men ger man för få övningstillfällen och för litet tid, blir grunden integod, och eleverna glömmer då rätt snart - trots att man när man är ung lärspråk mycket lätt - det de lärt sig. Språk måste övas intensivt och av varje elev.Läraren-handledaren måste veta vad målet är och hur man skall nådet. Varje övning måste kunna motiveras och genomföras på ett metodiskt riktigtsätt. Pendeln i språkdebatten har svängt ganska häftigt , ochdet har varit svårt för många lärare att hitta en bra väg mellan extremgrammatikträning och extrem naturmetod. svänger pendeln lugnare. Man övar på det främmandespråket. Man övar grammatiken. Man strävar efter att kommunicera. Förklaringarges på svenska, om nödvändigt. Språkinlärning kräver intensiv och extensiv textläsning,konsekventa övningar, ständig innötning, elevaktivitet, konkretion ochkoncentration. Alla övningar måste inriktas på och anpassas efter individen.Alla elever måste öva aktivt och förstå vad de övar och - för att användaelevspråk - alla måste hänga med i undervisningen. En förutsättning för inlärning av ett främmande språk ärgod färdighet i det egna språket. Det är viktigt att basfärdigheter i svenskaprioriteras. Eftersom språkinlärning kräver upprepade övningstillfällenoch repetition är det viktigt att eleverna repeterar och övar hemma. Mennaturligtvis skall dessa hemuppgifter vara väl inövade och anpassade efterelevernas ålder och mognad. Regelbundna hemuppgifter-om än aldrig så enkla-ger,förutom bättre färdigheter och kunskap, goda studievanor, träning i att taansvar för en egenuppgift och träning i koncentration. Goda studievanor är viktiga förspråkinlärningen. Naturligtvis är det mycket annat som påverkarspråkinlärningen lika väl som det påverkar studier i andra ämnen: andraaktiviteter som alltför ofta bryter undervisningen, oro, otrygghet, skolk, storfrånvaro och bristande punktlighet liksom att vi inte ställer anpassade kravoch inte lär elever att ta ansvar. Avbrott i undervisningen är dock specielltskadliga när det gäller färdighetsträning. Det är också mycket bra att de nya målen och riktlinjernaför så klart tar upp skolans fostrande roll. Den diskussion omnormer som började när statsrådet tillsatte den s. k. normgruppenmåste fortsätta, så att vi kan komma fram till en gemensam syn på hur vi skallfostra barn och ungdom i hem, förskola och skola. Det inte minst viktiga är att vi vuxna själva erkänner ochlär barn och ungdom att kunskaper är viktiga och att skolan och undervisningenär viktiga - både för samhället och för individen. Beslutet om ny läroplan för grundskolaninnebär att alternativkurserna i tyska och franska skall försvinna. Det ärmycket olyckligt att ta bort den här möjligheten för elever att välja en studietaktsom passar den enskilde. Språk är färdighetsämnen. Skillnader mellan elevernaframträder mycket snart, ibland redan efter en termin. Framför allt kommer deelever att drabbas som behöver eller lugnare arbetstakt. Det ärförödande för språkintresset och självförtroendet att tvingas sitta i en grupptillsammans med elever som är mycket duktigare och där man inteklarar av eller förstår. Varje elev har rätt att kräva att undervisningen kännsmeningsfull och är begriplig. Likaså är det förödande för språkintresset attinte stimuleras tillräckligt. Den motivation som är drivkraft för inlärandetförsvinner, om inte arbetstakten, övningar och texter är anpassade efter denenskilde eleven. Många elever väljer tyska eller franska i årskurs 7 medstor entusiasm och stor glädje. Det är viktigt att de kan välja en kurs som ärlagom svår för att deras entusiasm och motivation skall bibehållas. Det smittargärna av sig på andra ämnen. Alla elever måste ju ha rätt att välja tyska eller franska- vare sig de har stor eller liten språkbegåvning. När alternativkursernaförsvinner kommer troligen ett stort antal elever - de som skulle väljaallmän kurs - inte att våga sig på att välja tyska eller franska. Detta ärverkligen att beklaga. Tyska och franska skall inte vara förbehållet ett fåtal.Sverige behöver många språkkunniga människor. Alternativet till detta är att visänker kraven, och det vore också att beklaga. Goda språkkunskaper är viktigaför och för den enskilde. Som alltid när det gäi.r brister i skolan är det eleverfrån hem som inte är studiemotiverade som drabbas. Studiemotiverade hemkompenserar sina barn på olika sätt. Varje moment i språkundervisningen bygger på detföregående. Man kan inte hoppa om eller hoppa över hur som helst. Allt behöverövas in och Anslag till skolväsendets centrala och regionalamyndigheter m. m. Anslag till skolväsendets centrala och regionalamyndigheter m. m. begripas.För den elev som inte hänger med blir det som kommer efter mycket svårt, såsmåningom kanske obegripligt och meningslöst. Kurser av olika svårighetsgradoch med olika arbetstakt behövs för elevernas skull och för att bibehållakvaliteten i språkundervisningen. Det är obegripligt för mig att allmän och särskild kursskall finnas kvar i engelska och matematik men inte i tyska och franska. Alladessa ämnen är ju färdighetsämnen med likartade problem. Tyska och franskabrukar dessutom av eleverna uppfattas som svåra ämnen. Alternativkurserna harju tillkommit för att förbättra undervisningen i färdighetsärnnena. Vi måste se realistiskt på språkundervisningen. Det ärytterst sällan man som språklärare klarar att i en grupp med stor spännviddmellan eleverna ge var och en rätt anpassad hjälp och stimulans. I språk måsteen mycket stor del av undervisningen vara lärarledd. Individualisering är ocksåsvårare i språk än i andra ämnen, eftersom språkundervisning bygger på tal. Manmåste kommunicera med varandra, och detta förutsätter att man förstår varandraoch är på en någorlunda likartad nivå. Ett av felen med skolan är att många elever upplever densom meningslös. För att uppleva skolan som meningsfull måste varje elev kännaatt undervisningen, övningarna, är viktiga och begripliga för just honom ellerhenne. Om språkundervisningen i skall tillgodosekraven på kvalitet, stimulera alla elever och utveckla till god färdighet eftervarje elevs anlag och intresse, måste eleverna enligt min mening kunna erbjudasalternativa kurser av olika svårighetsgrad och olika studietakt, att väljaemellan. Jag har dock inget eget yrkande, herr talman, eftersombeslutet om ny läroplan så har fattats, utan jag instämmer i detsärskilda yttrande som lämnats av de moderata ledamöterna iutbildningsutskottet. RAULBLUCHER (vpk): Låt mig få börja med ett personligtvittnesbörd. Jag har aldrig under min hittillsvarande livstid hos mig självupptäckt det "medfödda religiösa behovet, den religiositet och drift atttro", som och i sin motion fastslår som"oomtvistlig". Jag växte upp i ett hem utan religionsutövning. Detblev en chock att i skolan tvingas delta i kristna kulthandlingar. Och det varinte, herr talman, nådigt för de elever skola som vågade ställafrågor om tron eller rent av bestrida några av de "sanningar" somförkunnades från katedern. återkommer från högerhåll kraven på att den auktoritäraförkunnelsen skall in i skolan igen. Och i självtillräcklig ignorering av allade människor som har en genomtänkt icke-kristen, icke-religiös livsåskådningeller hållning i etiska och samhälleliga frågor sätter motionärernakristendomen i ensamt majestät som enda existerande alternativ till ökande våldi samhället, alkohol- och narkotikamissbruk, skilsmässor, social utslagning,självmord och bristande framtidstro. Kristendomen har enligt t. ex. motion 288av och ensamrätt på " medmänsklighet,kärlek och personligt ansvarstagande". På annat sätt kan jag inte tolka resonemanget,som utmynnar i kravet på att kristendomsundervisningen skall återges ensjälvständig plats i skolan. kan man förvisso påstå att det är att ödsla krut pådöda hökar att angripa moderatmotioner som utskottets majoritet har avvisat.Ett flertal kristna organisationer har, som utskottet påpekar, enligt förraårets proposition om läroplanen för ställt sig positiva till attreligionskunskap integreras i den samhällsorienterande sektorn. ochreligiösa frågorna kan----- inte isoleras utan bör relateras till de stora överJevnadsfrågorna,de teknologiska framstegen och kapprustningshotet", skriver utskottet. Integreringstanken har också stöd från vänsterpartietkommunisterna, och vi anser att intregreringen bör gä ännu ett steg längre, såatt undervisningen om religioner sätts in i olika sammanhang och jämställs medorienteringen om andra filosofier och samhällsuppfattningar. En undervisning omoch inte en agitation för vare sig den ena eller den andra uppfattningen. Viknyter i motion 526 an till arbetarrörelsens gamla krav på en heltsekulariserad skola. Spåren av en skola som var underställd en kyrklig överheti förbund med den privilegierade och maktägande klassen bör utplånas. Det märkliga är att samma krafter som kräver attkristendomen skall återfå en särställning i skolan, så som den hade i en merauktoritär tid än vår, i andra sammanhang brukar hylla dagens samhälle just fördess pluralism. Jag har full förståelse för att människor med en starkövertygelse önskar att just deras övertygelse skall genomtränga hela samhället,forma och förändra, fostra och vägleda. Men detta är ju något gemensamt föralla oss som har en genomtänkt helhetssyn i de grundläggande livsfrågorna. Ochpå ömse håll harvi ju också vid sidan av skolan möjligheter att påverka, skolaoch fostra våra likasinnade i våra organisationer, kyrkor och annorstädes.Kärleken och ansvarstagandet kan flöda lika varmt i det marxistiska hemmet somi det kristna eller i andra familjer och gemenskaper där andra uppfattningarråder. Om skolan skall ge barn och ungdom svar på livets frågor bör svarrimligtvis ges från alla håll och inte uteslutande från ett. Men givetvis kandet ligga något i kritiken från kristet håll, att en utslätande undervisningsom inte tar ställning kan bli ödeläggande för de unga, som vill ha ärliga ochriktiga svar. Och på en punkt kan även den övertygade dialektiske materialisteninstämma i det från utgångspunkt skriver i sin motion:"Tycken och tankar av ateister och agnostiker, av kritiker och fiendertill tro skall inte prägla eller styra skolans undervisning. Vad Bibelnoch kristenheten tror och lär skall presenteras för eleverna." Principiellt delar jag hans uppfattning, om jag får tolkaden så att motståndares och kritikers uppfattningar inte skall prägla undervisningenom någon levande och verkande livsåskådningsriktning. Då bör detta ocksågälla skolans undervisning om den marxistiska tanketraditionen. Frågan är vilken form den undervisning skall ha som"inte skall innebära auktoritär påverkan eller åsiktsförtryck", somTore uttrycker saken i sin motion. Trycket på lärare som skallundervisa objektivt och opartiskt kan vara hårt, och dilemmat undanröjs inte omdet verkligen är så som Anslag till skolväsendets centrala och regionalamyndigheter m. m. Anslag till skolväsendets centrala och regiomdamyndigheter m. m. Nilssonanför från en skolforskare, att religionskunskapen består av intellektuelltsnömos. Årdet inte då rimligt att skolan kan fås att fungera såatt den förmedlar god och riktig kunskap om de religioner och åskådningar som finns i vårt samhälle i de rätta sammanhangen och att övertygelserna ochförkunnelsen släpps in i skolsalarna pä samma villkor som t. ex. politiskaungdomsförbund kan framträda inför eleverna för att levandegörasamhällskunskapen? Jag ser ingen annan utväg i ett samhälle fullt avmotsättningar. Därför yrkar jag, herr talman, bifall till motion 526, yrkande 1a. Jag vill också beröra de övriga krav som vpk har framförti de motioner som behandlas i betänkandet. I motion 526 har vi framförtuppfattningen att arbetslivet och dess villkor skall finnas med i samtliga ämneni skolan och bilda utgångspunkten för undervisningen. I yrkande 1 b i motionenbegär vi därför uttalande om att momentet"skola-arbetsliv'" bör införas på kursplanen som huvudmoment inom deolika ämnena på alla stadier och att arbetslivsorientering därvid bör avskaffassom särskilt ämne. påpekar utskottet att starkt harbetonat de här integreringsfrågorna vad beträffar både ochgymnasieskolan och att även gymnasieutredningen förväntas pröva en integrationi skolans hela verksamhet. Det är dock oklart om utskottet menar studie- ochyrkesorientering i snäv mening eller avser den helhetssyn pä undervisningen somvpk talar för i motionen. Jag ser därför ingen annan möjlighet att påverkasaken än att också på den punkten yrka bifall till motionen. Jag yrkar alltsåbifall till yrkande 1 b i motion 526 av m.fl. I motion 1715 av tar vpk upp behovet avmedel även nästa budgetår för att producera punktskriftsböcker för försäljning.Utskottet skriver att försöksverksamheten skall utvärderas men att det ärangeläget att verksamhet i syfte att tillgodose de synskadades behov av attköpa litteratur i punktskrift säkerställs ännu ett budgetår utan att riksdagengör någon markering av anslagens användning. Utskottet vill att skallge regeringen denna mening till känna, och från vpk:s sida vill vi då uttryckaden förväntningen att regeringen i praktiken kommer att beakta ett sådantuttalande. Jag har därför inget yrkande på den punkten. I övrigt, herr talman, yrkar jag bifall till motion 1892av m. fl. om ökat utrymme åt idrott i skolorna. SVENJOHANSSON (c): betänkande nr 21behandlar bl. a. flera motioner. Motionerna vittnar om att vi inte är nöjda meddagens skola. Alla dessa motioner vill göra skolan bättre och visa pä områdendär den inte fungerar tillfredsställande. En del av oss har återkommit med motioner som vi väckt närläroplanen antogs av . Vi fick dem då avslagna, men vi ansåg dem inteså litet värda att vi inte kunna komma tillbaka. Jag har tillsammans med väckt en motion omden andliga värden inom skolan. Vi har gjort positiva omdömen om det som är brai den Men vi säger också: "Men trots detta kämpar många skolungdomar med svåraproblem. Det gäller för dem att lösa livsfrågorna, att finna livets mening. Och just dettaatt finna livets mening är, i sina olika aspekter, en av de största och djupaste frågorna för ungdomar i tonåren. Även valet av yrke kan vara mera påfrestande än vi tänker oss för en ungmänniska, inte minst i vårtid med dess komplicerade samhällsliv."