prot · G30961 · 1979-12-31 00:00:00 — Om kostnaderna för kärnkraftsproducerad elenergi Söderstenen av de främsta kärnkraflsivrarna pä den socialdemokratiska sidan. Han skulleha betydligt fler reaktorer än 12. Lösningen på problem varkärnkraftsteknologi, export av kärnkraft och byggande av kärnkraftverk. Denpolitiken har inte haft särskilt stor framgång, Låt mig ge ett kort svar till , Ur kärnkraftsindustrinssynpunkt är det naturligtvis fördelaktigare att man får köra sina tolv aggregatderas livstid ut än att, i enlighet med linje 3, bara sex körs halva livstiden.Men vad bortser frän är att linje 3 innebär att vi använder de 15miljarder som del skulle kosta att bygga reaktorerna 11 och 12 till alt redannu satsa pä alternativ elproduktion. Däremot kommer vi enligt linje 1 och 2inte alt ha några pengar till förfogande för att ersätta produktionenfrån 12 reaktorer. Man vill inte göra någonting för att satsa på alternativaenergikällor, ulan då återstår att ersätta de 50 a som man beräknar alltolv kärnkraftverk skall ge. Det är det stora problemet. Vi måste haett svar på hur det skall gå till. Man kan inte begränsa svaret till vadavvecklingen av sex kärnkraftverk kostar, utan man måste också svara på vadavvecklingen av tolv kärnkraftverk kommer att kosta , Jag finner det angeläget att pä en punktjustera beskrivning av sexreaktorsalternativet. Möjligen var detjag som förledde honom att tala om sex reaktorer. Det är emellertid inte frågaorn det antalet. 1 själva verket har man investerat i tio reaktorer, av vilkafyra inte ger ett enda öre i återbäring. De övriga sex kommer inle att fungeraunder hela normala avskrivningstiden, I själva verket är alltså det som man av någon anledningkallar för nej-alternativet men som ju är ett sexreaktorsalternativutomordentligt ogynnsamt. Vad beträffar linje 1 och linje 2 är läget helt enkelt delatt man genom en kärnkraftsproduktion på grundval av gjorda investeringar fårett allmänt samhällsekonomiskt klimat som ger utrymme för ersältningsenergi dendag en sådan blir aktuell, rnen då har man ju använt sina reaktorer till fullo.Den ekonomi som vi här talar om måste otvivelaktigt vara bättre itolvreaktors-alternativet än i sex plus fyra-alternativet. Det är inte avgjort. Om vi fortsätter med den olyckligaanvändningen av direkt-el för bostads- och lokaluppvärmning får vi enskiljaktighet i utnyttjandet av kärnkraftverken och vinter som göratt vi tvingas bibehålla stora reserver pä kol- eller oljekraftssidan förattklara toppbelastningarna. LENNARTBLOM (m): Det ligger en del i den synpunkt som RuneTorwald senast har anlagt genom att kärnkraften enbart pä grund av sin karaktärnaturligtvis måste utnyttjas så länge reaktorerna går. Man tar emellertid iallt större utsträckning hänsyn till detta så långt det går genom att lägga inrevisionstiderna . Detta är ett inveclclat kraftpolitisklresonemang, men det leder inte under några omständigheter till sådana summoratt tolvreaktorsalternativet ekonomiskt framstår som ofördelaktigare än sexplus fyra-alternativet. Om åtgärder för att minska våldet i samhället, m. m. Överläggningenvar härmed avslutad. § 9 Omåtgärder för att minska våldet i samhället, m. m. Justitieministern ordet för att i ett sammanhang besvara dels () den14 december anmälda fråga, 1979/80:230, dels () den 18december anmälda fråga, 1979/80:235, och anförde: Med hänvisning till den tragiska händelsen idecember vid i då en lärare knivhöggs tilldöds av en alkoholberusad 15-åring har frågat mig 1. vadjag kan vidta för åtgärder för att minska våldet i samhället, 2, om jag har några råd att ge för att göra också skolantill en mindre fariig arbetsplats, har frågat mig om jag är beredd att införaett förbud mot att bära stickvapen, såsom kniv eller dolk, på allmän plats. Jagbesvarar frågorna i ett sammanhang. Händelsen i belyser bl, a, vikten av att en bredaktion genomförs mot langning av alkoholdrycker till ungdom i enlighet med vadsom har uttalats i regeringsförklaringen. Regeringen har .förra åretbeslutat tillkalla en arbetsgrupp för planering och genomförande av aktionen. När det gäller våldsbrott i allmänhet har jag ibudgetpropositionen som min mening uttalat att den nuvarande utvecklingen måstebrytas, I propositionen föreslås bl, a, att polisens ordningsavdelningar fårfler tjänster, främst för övervakningsverksamhet. Även antalet kvarterspoliserföreslås ökat. Klart är emellertid att våldsbrottsligheten inte kan mötasenbart med att polisen får förstärkta resurser. När det t, ex, gäller att kommatill rätta med det våld som förekommer i skolorna behövs samordnade åtgärder.Av det skälet har en överläggning med berörda organ ägt rum i årpå inbjudan av skolministern, socialministern och mig. Efler överläggningenbeslöts att bilda en kommitté med uppgift att bl. a. genomföra enriksomfattande kampanj mot våldet i skolan. Vidare skall en probleminventeringföretas i syfte att kartlägga vilka problem av juridisk, administrativ och Om åtgärder för att minska våldet i samhället, m. rn. organisatoriskart som bidrar till all försvåra det förebyggande arbetet på området. Ävenandra organ, t, ex, BRÅ, arbetar fortlöpande med frågor av betydelse i dettasammanhang. När det gäller frågan om att införa ett förbud mot attbära stickvapen på allmän plats vill jag först erinra om att det beträffandevissa stiletter och s. k. springknivar finns särskilda bestämmelser som bl. a.innebär alt knivar av sådan typ inte får innehas av ungdomar . Eltlängre gående förbud mot alt inneha kniv kan tänkas vara ett steg på vågen altminska vissa typer av våld. Man måste emellertid ha klart för sig att man härställs inför svåra gränsdragningsproblem. Det torde nämligen av bådeprincipiella och praktiska skäl saknas möjlighet all generellt förbjuda knivarpå allmän plats. F. n. arbetar en av tillkallad arbetsgrupppå att belysa våldsbrottsligheten i bl. Jag har fåll vetaatt arbetsgruppen i sin kommande rapport avser alt ta fram underlag för enbedömning i vad mån det behövs en vidgad rätt att ingripa mot omotiveradeinnehav av knivar. Visst förberedande kartläggningsarbete i frågan har ocksåutförts inom . a. har uppgifter inhämtats orn debestämmelser på området som gäller i vissa främmande länder. MARGOTHÅKANSSON (fp): Jag vill först tacka justitieministern försvaret. Det innehåller givetvis en del av det som presenteradesvid en gemensam presskonferens, i vilken förutom statsrådet ocksåskolministern och socialministern deltog. Jag tror attdel är väsentligt att man tar ett samlat grepp på den här frågan. Ett kampanjår mot våldet i skolorna är givetvis en åtgärdför att komma till rätta med det ökande våldet, det våld som också har bliviträtt vanligt förekommande i många skolor. Men även om en rikskommilté, somsedan bildar lokala kommittéer, kan kartlägga omfattningen av skolväldet ochföreslå åtgärder måste säkerligen många andra vägar prövas samtidigt.Justitieministern visar ju också på andra åtgärder. Barn och ungdom far tyvärr ofta illa i samhället, därskolan inte utgör något undantag. Barn och ungdomar är i så stor utsträckningutlämnade åt sig själva att klara upp sina problem. Även om vi materiellt setti nutiden har del bättre än förr brister del tyvärr ofta känslomässigt mellan åena sidan barn och ungdomar, skolungdomen, och ä andra sidan vuxenvärlden, devuxna i skolan. Jag kan väl säga detta med ganska stor sanningsenlighet,eftersom jag har arbetat i skolan som skolsköterska att jag vetatt del inte är de väldigt luffa ungdomarna som råkar in i sådana härvåldssituationer, utan alt det är de sorn är så att säga inträngda i ett hörn,de rädda, de utstötta som inte har någon i vuxenvärlden - vare sig i skolaneller i hemmet - som riktigt kan ta hand om dem. Justitieministern har också pekat på det ökade bruket ochmissbruket av alkohol, pä langningen och på narkotikabruket bland ungdomen sornde vanligaste orsakerna till att våld och våldssituationer uppkommer. Ettsådant samband fanns också vid den djupt tragiska händelsen i . närläraren försökte avvisa berusade ungdomar frän skolan som mordet inträffade. Naturligtvis måste i fortsättningen både lärare och övrigskolpersonal kunna tala med elever som uppträder berusade eller i övrigtolämpligt och kunna förmå dem att lämna skolan. Frågan är om rnan vägar göradet i fortsättningen, eller om man anser att detta är uppgifter som tillkommerpolisen. Det senare tror jag skulle vara en väldigt olycklig utveckling.Justitieministern säger ju också att det är klart att våldsbrottslighelen intekan mötas enbart med att polisen får förstärkta resurser. Det är mycket viktigtatt man söker andra vägar. När det gäller våldet i skolan vill jag bara till sistnämna att man i har stiftat en lag om förbud rnol att användastickvapen. Jag vet inle i vilken mån man kan göra det i , men detkommer kanske justitieministern att redogöra för sedan nästa talare mer gått inpå den frågan. Om åtgärder fö, att minska våldet i samhället, rn. KERSTINNILSSON (s); Jag ber alt få lacka justitieministern för svaret på minfråga. I har antalet anmälda misshandelsbrott ökat desenaste åren från ca 21 1976 till ca 23 1978. Vad man i mångasammanhang frågar sigär: Vad ärdetsom/öt/e/'väldet och brutaliteten? Ärdetvåldsrnentaliteten i massmedierna som skapar det verkliga våldet? Eller är deltvärtom? Så mycket kan man dock konstatera, att det finns ettsamband. Företeelserna hör ihop; ökar underhållningsvåldel, ökar också detverkliga våldet. Delar justitieministern den uppfattningen? S. k. slickvapen eller eggvapen såsom dolkar och knivarutgör en betydande del av redskapen för misshandel. Service- och skolpersonal av olika kategorier konstaterar,liksom ungdomar, ökad förekomst av stickvapen och därmed också ökadevåldstendenser. Det har på sina håll blivit något av ett modeall bära kniv, och det har krupit allt längre ned i åldrarna. Del värsta är allingen gör någonting åt våldet, säger ungdomar som intervjuats, Samhällsvåldetökar. skolan är en del av samhället, I mänga europeiska länder, bl, a, i , ,, och senast , har det ansetts nödvändigt alt förbjudadessa farliga vapen. Man har skäl att anta alt en allmännare förekomst avstickvapen, som jag här har nämnt, kommer att äventyra ordning och säkerhet påallmänna platser och vid offentliga tillställningar, - Vi är rädda nästan jämt; det är därför så många och -allt fler - går omkring med knivar, knogjärn och andra vapen. Man måste kunnaförsvara sig, säger ungdomar. Personal av olika kategorier söker sig till sina fackligaorganisationer för att diskutera frågor om sin säkerhet. Så illa är det naturligtvis inle över lag, rnentendenserna är uppenbara. Våldet ökar, och det är inte värdigt envälfärdsnation. Det är därför jag tagit Om åtgärder för att minska våldet i samhället, m. m. upp fråganom stickvapen såsom kniv och dolk. För nog är det väl sä, herr statsråd, att ett förbud motslickvapen skulle ha en allmänprevenliv verkan? Del skulle förebyggaanvändning. Jag talar nu inte om kniv som verktyg för olika yrkeskategorier,byggnadsarbetare, snickare och fiskare, som har behov av delta redskap, ulan omslickvapen pä allmänna platser och i unga åldrar. Mera preciserat vill jag fråga statsrådet om han - motbakgrund av de tilllagande våldstendenserna - delar uppfattningen att det vorevälbetänkt av offentliga personer, företrädare för allmänna intressen, altavstå från att bära sådana attribut som kniv. Låt mig först säga attjag delar båda frågeställarnas oro över utvecklingen. Det har också framgått avmitt svar. Del är riktigt att antalet våldsbrott ökar. Detkonstaterar jag också i budgetpropositionen. Vi måste här agera på olika sätt,t, ex, i arbetet med den kommitté som tillsattes av skolministern.Vi måste arbeta på lång sikt och på kort sikt. På kort sikt tror jag att polisen har en väsentlig uppgiftatt fylla. Det är det som är bakgrunden till den förstärkning av polisensordningsavdelningar som sker. När det gäller vanan att bära slickvapen eller kniv delarjag synpunkten all människor inte skall gå omkring med vapen som år avsedda attriktas mot andra. Nävrätlens tid trodde jag var förbi här i landet. I varjefall åligger det oss som politiker och opinionsbildare att försöka driva denuppfattningen, att om vi har olika meningar så skall det ventilerasdiskussionsmässigt - man slåss inte och använder inte vapen av olika slag motvarandra. Det gäller att på lång sikt få den uppfattningen att slå igenom, ochdet är särskilt viktigt alt ungdomen får den uppfattningen. Det är därför manhar anledning alt vara oroad över det vald som äger rum i skolan. Det är ocksådärför jag hoppas rätt mycket av den kommitté som är tillsatt, sade att hon med sin fråga inle avsåg demsom rättmätigt behöver sin kniv. Jag kan inte direkt svara på om rnan skall vidgadet förbud som redan nu finns mot att inneha stiletter och som gäller ungdomarunder . Det är en vägsom man skulle kunna gå, I vissa avseenden skulle detkunna förbättra läget. Men jag vet att det finns avsevärdagränsdragningsproblern, och därför är jag inte beredd att entydigt uttala attvi skall införa en sådant vidgat förbud. Jag tycker det är väsentligt att mandiskuterar den här saken i , eftersom den är så pass viktig. I , alltså i förrgår, kundeman på en sida läsa tre ministrars redovisning av vad de ville göra åt våldet iskolan. På annan plats i tidningen kunde man läsa om en polisman i somklarade sig i från att bli knivhuggen i magen genom att hoppa baklänges. riktade enkniv mot honom, men han hade lur; anfallet kom framifrån, I samma tidning stoddet också om ett kvinnligt kioskbiträde i sorn hotades med kniv; inleheller hon skadades dock allvarligt. Tydligen är knivhot och användande av kniv en ganskavanlig företeelse även i värt land. Vi har hört att många länder harinfört förbud rnol att använda kniv. om rnan inle i sin yrkesverksamhet behöverden. Del är alllid allvarligt med förbud sorn man inte kan hålla, och det ärockså svårt att genomföra kontroll, t, ex, i skolor. Men jag tror att sakenändå är så allvarlig alt det är nödvändigt att pröva hur man skulle kunnainföra en bestämmelse i den här vägen; det har ju ändå skett i andra länder. Jag skulle vilja fråga justitieministern: det någonerfarenhet, t. ex. frän , av att man har kunnat nedbringa brottslighetenoch minska antalet knivdåd genom den här lagen? Om åtgärder för att minska våldet i samhället, m. m. KERSTINNILSSON (s): I våra grannländer och har man klarat avgränsdragningsproblemen i lagstiftningen mot den här typen av stickvapen. Jaghar med mig den finska lagen mot eggvapen, rnen det skulle ta för läng tid attnärmare redogöra för den. Justitieministern undvek att svara entydigt pä rnin fråga,orn han delade uppfattningen att offentliga personer och företrädare förallmänna intressen, såsom partiledare , bör avstå från att bärastickvapen som kniv i allmänna sammanhang, t, ex, i TV. Det skulle varaklargörande, om justitieministern pä den punkten ville lämna en deklaration.Bärande av kniv i offentliga sammanhang kan av många uppfattas som endemonstration, en glorifiering av del luffa, hårda samhället och del ökandeväldet. Som svar på den senaste frågan vill jagsvara, att om har framträtt med slidkniv såtror jag inte alls att det har bidragit till att öka våldet. Många avledamöterna i denna kammare anser del troligen nödvändigt alt ha kniv i sinfritidsverksamhet, ute i skog och mark osv. Det är just del som gör gränsdragningsproblernenså komplicerade. Vad vi seriöst skall vara ute efler är möjligen alt vidgadel förbud som gäller stiletter, kanske att gå vidare till knogjärn etc. Lagen i har nämnts här, och den innefattar litetflera typer av vapen än bara eggvapen. Frågan om vi känner till någraerfarenheter av den finska lagen kan jag besvara med att den används i eltantal fall och alt man tror att den har en viss preventiv effekt. Polisen harju därmed större möjligheter att, när den t. ex. omhändertar personer förfylleri, också ta hand om deras vapen. Om narkotikaproblemen vid krimi-nalvårdsanstalter-na MARGOTHÅKANSSON (fp): Jag sade inledningsvis att jag tror det ärväldigt viktigt att gå många vägar för alt bekämpa våldet i samhället och attskolan ger en bild av det våld vi upplever ute i samhället. Men vi rnåste ocksåvara väldigt vaksamma när del gäller de metoder vi använder för all bekämpavåldet och gå till väga på ett sådant sätt att vi inte gör det svårare för demsom redan är ganska hårt drabbade av elt samhälle som kanske inte visar barnoch ungdomar så stor hänsyn som de har rätt att fordra av oss. Men jag skulle också vilja säga alt det är viktigt alt mandebatterar och diskuterar detta och kommer fram till vägar genom vilka vimänniskor kan komma att betyda mer för varandra. Också alt lära människor attta hand orn varandra hör till skolans arbete, och jag tror att det är viktigtalt konstatera all det är en av grundpelarna i strävandena all få en bättresituation i skolan. I har enligt vad som förmälts mig lagen omeggvapen, som antogs , allmänt accepterats, och man sägeralt del inte finns kvar några negativa reaktioner mot den. Överläggningen var härmed avslutad. §10 Om narkotikaproblemen vid kriminalvårdsanstalterna Justitieministern erhöll ordet för altbesvara () anmälda interpellation,1979/80:91, och anförde; Med anledning av resultatet av enundersökning, som verkställt vid vissa kriminalvårdsanslalter beträffandeförskrivningen av narkotiska preparat till intagna i anstalterna, har RuneGustavsson frågat mig om jag avser att vidta några åtgärder för att minskadenna förskrivning, har vidare frågat mig 1, vilken minuppfattning är om en drogfri behandlingskedja inom kriminalvården, 2, om jag avseratt vidta några åtgärder för att stärka och bygga ut behandlingsprojekiet mednarkotikafri behandling vid Österåkeranstalten samt 3, vilka initiativjag avser att vidta på andra kriminalvårdsanstalter i syfte att uppfylla denmålsättning sotn lagt fast 1978 om bekämpning av narkotikamissbruk. Låt mig först slå fast att jag år helt enig medinterpellanten om all narkotikamissbruket är ett av vårt lands största socialaproblem. Det är min avsikt att inom mitt ansvar'sområde fortlöpande ta vara påde utvägar som stär till buds för att minska problemets omfattning. Dettagäller inte minst det narkotikamissbruksom förekommer vid kriminalvårdens anstalter. När det gäller medicinförskrivningen vid anstalterna harjag frän inhämtat alt tillsammansmed kommer att genomföra en undersökning beträffande förskrivningenav narkotiska preparat vid olika anstalter. kommerdärefter att i samråd med ge ut nya rekommendationer tillanslaltsläkarna om förskrivning av lugnande och sömngivande medel. Med hänsynhärtill finner jag inte anledning att f. n. vidta några åtgärder beträffandeifrågavarande förskrivning. I fråga om dels. k. vill jag försterinra om att projektet fullt utbyggt kommer att innefatta en drogfribehandlingskedja, bestående av anstalten med avdelningarna Mon ochBogesund. Avdelningen Mon har varit i bruk under större delen av år 1979.Avdelningen Bogesund beräknas komma att tas i bruk i slutet av . Erfarenheterna av projektet är övervägandepositiva, och med anledning av interpellantens fråga vill jag uttala alt jaganser all projektet med dess drogfria behandlingskedja är en tillgång isträvandena all inom kriminalvården behandla narkotikamissbrukare. Det äremellertid ännu sä länge fråga om en försöksverksamhet, som bör följas upp ochutvärderas. Personalen vid Österåkeranstalien har i skrivelse till migden bl. a. framfört klagomål beträffande uppföljningen avprojektet. Skrivelsen har remitterats till för yttrande.Sedan yttrandet inkommit får frågan om uppföljningen och andra aktuella problemi sammanhanget övervägas närmare. Någon utbyggnad av Ösleråkerpnjjek-tet anserjag inte bör ske förrän ytterligare erfarenheter vunnits av verksamheten. Jag vill i detta sammanhang erinra om att försök mednarkolikafria avdelningar även pågår vid kriminalvårdsanstallerna Hinseberg.Hall och , sammanlagt 45 platser. Som jag framhållit i årets budgetproposition utgörnarkotikasituationen framför allt ett problem vid kriminalvårdens slutnaanstalter. Efter hand som beläggningssituationen medger att mindre avdelningarinrättas på de större riksanstalterna torde narkotikasituationen kunnaförbättras där. De nya lokalanstalterna är inrättade enligt smågruppsprincipen.Varje avdelning består i allmänhet av fem platser, vilket ger goda möjlighetertill differentiering. Därigenom ökar inte minst förutsättningarna att kommatill rätta med narkotikaproblemen. Vad jag nu sagt innebär all åtgärderna motnarkotikaproblemen inorn kriminalvårdens anstalter slår i överensstämmelse medde riktlinjer som har dragits upp i bl. a. propositionen om åtgärder motnarkotikamissbruk (1977/78:105). Självfallet följer jag utvecklingen noga. Om narkotikaproblemen vid kriminalvårdsanstalterna RUNEGUSTAVSSON (c): Jag tackar juslilieministern för svaret. Jag har riktat mininterpellation till justitieministern i syfte att få klarhet i hur arbetetinotn kriminalvården bedrivs för all denna skall medverka till all Om narkotikaproblemen vid kriminalvårdsanstalterna riksdagensbeslut angående narkotikaproblemen följs upp. Som jag framhållit iinterpellationen innebar det narkotikapolitiska program sorn antog1978 all vi slog fast alt grundvalen för kampen mot narkotikamissbruket måstevara att samhället inte kan godta något annat bruk av narkotika än det som ärmedicinskt motiverat. Allt annat bruk är missbruk och måste bekämpas. 1 pr"ogrammet ingick bl. a. åtgärder för all skapa endrogfri behandlingskedja inom kriminalvården. Jag beklagar faktiskt att intejustitieministern ansett det vara nödvändigt att i ett interpellationssvar slåfast alt målsättningen måste vara att kriminalvården bedrivs i en narkolikafrimiljö, därför att förekomsten av narkotika vid fängelserna motiverar ökadeinsatser från samhällets sida i syfte att eliminera knarket. Dä har vi, som jagframhållit i rnin interpellation, ett stort problem, att narkotikan på illegalavågar kommer in på anstalterna. Vi vet att del här är elt oerhört stort problem. Jag läseri att det hålls ett krismöte inom rikspolisen för attdiskutera dessa frågor. De polismän som arbetar med det här gör elt oerhört braarbete - man lyckas spränga narkotikaligor, och medlemmarna blir också dömda.Men vi vet även att dessa stora narkotikalangare sitter på våra fängelser ochsköter sina narkotikaaffärer btrde innanför och utanför fängelsets väggar. Vivet också alt många av de s. k. smålangarna som döms är narkotikamissbrukare -de fortsätter sitt missbruk på fängelserna. Jag besökte själv för några månadersedan ett fängelse som jag besökt tidigare, , och jag måstesäga att det var en väsentlig skillnad denna gäng, när jag såg hur klienteletvar nedgånget av knark. Det gav rnig uppfattningen att narkotikamissbruket påfängelserna är betydligt mera omfattande än för . När detär pä detta sätt behövs, menar jag, både klarare besked och skärpta åtgärderför att vi skall kunna uppfylla riksdagsbeslutets målsättning. Vi vet all kriminalvården och annan vård är meningslös förmissbrukare, om de har tillgång till narkotika och kan fortsätta sitt missbruk.Det är mot den bakgrunden man skall bedöma också den legala förskrivningen avlegala medel och narkotiska preparat i fängelserna, som det har talats om. Detfinns ju tecken pä att förskrivningarna är alltför omfattande. redovisarjustitieministern all skall tillsammans med socialstyrelsense pä detta. Då är min följdfråga: Har den här undersökningen påbörjats och närkan man i så fall räkna med att det kommer nya rekommendationer tillanslaltsläkarna om förskrivning av lugnande och sömngivande medel? När det sedan gäller är det bara att konstatera- och det framgår också av interpellationssvaret - att verksamheten där harvisat sig ge hyggliga resultat. Det var personalen sorn log upp dessafrågor. Personalen fruktade, som jag sade, för projektets framlid. Den grundadedenna fruktan på bl. a. ett upplevt dåligt stöd från ifråga om utbildning, fortbildning och handledning i behandlingsfrågor. Jag villtill justitieministern ställa frågan: Är detta påstående, som har kommit fram i