prot · G30952 · 1979-12-31 00:00:00 — Jagtycker nog att det finns en sådan motsättning. Att införa en lag mot kvinnodiskrirnineringi stället för en lag om jämställdhet strider helt mot våra grundläggandemålsättningar. Vi tyckeratt det skulle innebära en allvarlig inskränkningi våra strävanden efter jämställdhet, som ju innebär att vi vill ge kvinnor ochman lika möjligheter och lika ansvar. Vi vill bryta ner de könsfördomar somännu präglar vissa delar av samhället. För att vi skall kunna göra det krävsdet en förändring både av mans- och av kvinnorollerna. Inte minst viktigt ärdet att den könsuppdelade arbetsrnarknaden förändras sä att kvinnor och mänarbetar sida vid sida inom olika yrkesfält. Jag ber att få yrka bifall till utskottetshemställan, vilket innebär avslag på reservationen. Jämställdhet mellan kvinnor och män i arbetslivet, m. m. ANNA-GRETALEIJON (s) replik; skulle kanske ha lyssnat litetbättre när jag talade. Jag frågade hur , som har framställt fråganom diskrimineringsförbudet som en för dem så viktig politisk angelägenhet, medvett och vilja kunde bidra fill att skjuta upp genomförandet av lagenytteriigare och därmed ge arbetsgivarna möjlighet att bedrivadiskrimineringen ännu en fid. Jag ställde fill frågan hur hon ochhennes parfi, som så fill den grad har lagt sig vinn om denna fråga, kunnatmedverka till detta. Svaret är ju helt enkelt att man var så missnöjd meddetbeslut som i vanlig demokratisk-pariamentarisk ordning fattades i kammaren ivåras men som gick emot, att man inte följde upp det beslutet somman borde ha gjort. Regeringen har skyldighet att rätta sig efter de beslut somhar fattats i kammaren. säger att man inte visste hur lagen skulle seut och att man därför inte kunde utföra detta uppföljningsarbete. Jo, manvisste mycket väl, , vilket beslut som hade fattats i kammaren, ochdet var regeringens uppgift att se till att det beslutet kunde verkställas påett bra sätt. Vi ägnade åt att diskuteraförhållandena irte i arbetslivet, och kommer att från vårsida redovisa det arbete som arbetsmarknadens parter, LO och TCO, bedriver närdet gäller jämställdhetsfrågan. Det är dåligt beställt med jämställdheten i mängaavseenden, . Men det är min övertygelse att man inte löser dessaproblem genonr en byråkratisk apparat, utan att vi löser dem genom en brasysselsättningspolitik. Det är med ganska stor fasa som jag nu åhör den ena företrädarenefter den andra för de borgerliga regeringspartierna gå till storms emot denoffentliga sektorn, som ur jämställdhetssynpunkt är så oerhört väsentlig bådepå det sättet att den ger många kvinnor arbete och på det sättet att vi tackvare denna kan lösa så många uppgifter - uppgifter sorn är nödvändiga, sorn är Jämställdhet mellan kvinnor och män i arbetslivet, tn. grundförutsättningarför ett aktivt jämställdhetsarbete. Jag menar att det är beklagligt attfolkpartiet så har fastnat i den hår frågan om jämställdhetsombud ochjämställdhetsnämnd att man inte ser de andra, större problemen. (vpk) replik: Ja, tyckte att det fanns enmotsättning i vårt förslag till Lag mot kvinnodiskrirninering i arbetslivet,som vi kallar det, och dess 1 §: Män och kvinnor skall ha lika rätt till arbeteoch utbildning inom arbetslivet sarnt ha lika arbetsvillkor. Jag tycker att här på en del punkter ger ossrätt. Hon nämnde en hel del exempel på diskriminering av kvinnor i arbetslivet.Men hon nämnde inget exempel pa diskriminering av män i arbetslivet, och det ärjust därför som jag menar att det inte finns någon motsättning här. Men kanskekan nämna några exempel på diskriminering av män. När det sedan gäller den fråga som jag ställde till EvaWinther och som handlade om hur ombudsmannen, hon eller han, skall kunna arbetapå de små arbetsplatserna och föra ut jämställdhetsfrågorna bättre än defackliga organisationerna, sä fick jag inget svar. Där"emot sade EvaWinther att de som inte är fackligt anslutna och de sonr söker jobb kan fåhjälp av den här ombudsmannen. Jag har jobbat mycket med facket, och facketställer upp också för dem som söker jobb och för deras talan även om de inteskulle ha hunnit gå med i facket. Det föreställer jag mig att man skall kunnagöra här också. Men det är litet betänkligt att införa ombudsmän för dem sominte är fackligt anslutna. I så fall kanske man går ännu längre och inför enlöneombudsman och en medbestämmandeombudsman för att ta till vara deoorganiserades intressen. Jag för min del har , när jag pratat medpersoner som inte är fackliga medlemmar, fått höra att de inte vill ha någonsådan hjälp. Det säger de rent ut. De tycker att de klarar sig själva. säger vidare att de aktiva åtgärderna saknas ivårt förslag till lag. Jag har inte riktigt förstått vad hon menar. Jag tyckeratt det är aktiva åtgärder att de fackliga organisationerna arbetar med dessafrågor. Vad regering och riksdag däremot borde göra är att stärka facketsställning, att kanske ge facket ekonomiska resurser - precis som det gesekonomiska resurser till dem som arbetar med ungdomsfrågor och invandrarfrågor- så att man kan arbeta med jamställdhetsfrägorna. Dessa frågor bedönrs ju somviktiga, och det tycker jag också att de år. De behövs faktiskt. Det är mångafackligt aktiva kvinnor som kräver att de fackliga organisationerna skallanställa experter som arbetar med dessa frågor, som fåreftersättas av ekonomiska skäl. Där skulle regeringen kunna göra en insats. EVAWINTHER (fp) replik: fortsätter att hävda att vihar skjutit upp arbetet med lagförslaget och de regler som skulle utarbetas medanledning av riksdagsbeslutetpä grund av att vi var missnöjda med beslutet. Jag försökte i mitt förstainlägg redovisa att man i departementet började förbereda ett ikraftträdandeden , Men enligt de regler vi har fick vi en expedifionsministär,och då bromsades arbetet upp. Då var det helt klart att det skulle läggas framett nytt förslag. Varje parti har ju en skyldighet mot sin ideologi att arbetaför de förslag som syftar till att nå ett mål som man har arbetat . Detta är säkert inte första gången som en reform har fått skjutas upppå grund av att det har hänt saker sedan beslutet fattades. säger att socialdemokraterna inte villha någon byråkratisk organisation. Vi strävar också efter att minskabyråkratin. Men när det gäller barnomsorgen, som tog somexempel på den offentliga sektorn, har vi klart sagt ifrån att vi vill bygga utden. Det har varit var strävan, och vi fortsätter att arbeta för en utbyggnadmed alla de medel som vi har till vårt förfogande. anser att vi skall stärka facketsställning. Ombudet skall ju inte i första hand agera på den avtalsbundna delenav arbetsmarknaden. Ombudets arbete skall i huvudsak inriktas på den ickekollektivavtalsbundna arbetsrnarknaden. Om jag inte minns alldeles fel harfacket möjligheter att fä statsbidrag för studiecirklar kring jämställdhet, ochdet är väl ett sätt att öka fackets möjligheter att drivajämställdhetsfrågorna. De regionala ombudsmännen - jag förmodar att det är demsom talar om när det gäller fackets möjligheter att gå inpå de små arbetsplatserna - kommer att jobba med MBL-frågorna. Men inte hellerde kommer att arbeta inom den icke kollektivavtalsbundna delen avarbetsmarknaden. Jämställdhet mellan kvinnor och män i arbetslivet, m. m. ANNA-GRETALEHON (s) replik; Först bara ytterligare en kommentarbeträffande ikraftträdandet. En expeditionsministär kan naturligtvis jobbavidare med de beslut som har fattat. Den kan ta uppföljniirgsbeslutpå grundval av riksdagsbesluten. Där finns det inga hinder för vad enexpeditionsministär kan göra. Men det var en annan fråga som jag inte hann ta upp i minförra replik. I ett tidigare inlägg berörde jag uppgifter som har förekommit itidiningarna orn att skulle ha gjoit detta till enkabinettsfråga. Jag vet inte om det var det som åsyftade när hontalade om att jag brydde mig om rykten. Jag skulle vilja fråga : Kommerfolkpartiledamöterna att avgå ur regeringen om den här omröstningen går påsamma sätt sorn omröstningen gick i denna fråga? Detta är ju viktigt, inte bara därför att vi kanske ärlitet nyfikna på vad som händerutan också för själva omröstningens skull. Detfinns ju uppenbarligen i den här salen åtminstone en person som kan tvingasrösta mot sitt samvete, en person som har sagt: Jag har hellre min regering änjag följer min uppfattning. Det kan kanske t, o. m. hända att det finns fler änen som hårde här funderingarna i kammaren. Därför är det självfallet viktigtför oss att veta Jämställdhet mellan kvinnor och män i arbetslivet, m. m. om folkpartiethar ställt s. k. kabinettsfråga i regeringen - om man kommer att avgå omröstningen går emot det egna förslaget. Det har betydelse för de människor somnu känner att de måste köra över sin egentliga uppfattning. Jag skulle gärnavilja höra kommentarer till den frågan. (vpk) replik: kom det alltså tillbaka - detta attjämställdhetsombudet skall arbeta på den icke avtalsbundna delen avarbetsmarknaden. I mitt första inlägg sade jag att jag inte kan se något hinderför att de fackliga organisationerna verkar och tar till vara sina medlemmarsintressen också på den icke avtalsbundna delen av arbetsmarknaden. De somarbetar där är ju oftast fackliga medlemmar. Vi har ju nu en lag även på dettaområde som facket skall kunna arbeta med. För det är väl inte meningen attfacket skall arbeta med avtalen och jämställdhetsombudsmannen med lagen? Jag nämnde också att facket faktiskt också har arbetataktivt med jämställdhetsfrågorna långt innan det fanns både lag och avtal. Detär alltså fullt möjligt. Jag frågade hur jämställdhetsombudet skallkunna arbeta ute på de snrå arbetsplatserna på ett bättre sätt än de fackligaorganisationerna. Dessa har stora kanslier, de har en rikstäckning medförbundsavdelningar och de har också, som i SIF;s fall, folk som arbetar enbartmed jäf.tställdhetsfrågor ute på förbundsavdelningarna. Jag menar att de harstörre möjligheter att arbeta med dessa frågor på de små arbetsplatserna, ävenom det inte finns kollektivavtal. har de också en lag att arbeta med. () replik; Ja, , jämställdhetsfråganäroerhört viktig för . Vi har jobbat för jämställdhet mellan män ochkvinnor . Sorn det ser ut i samhället får vi nog fortsättaatt arbeta för det, och det kommer vi att göra. Men vi räknar faktiskt med att alla här i kammaren somstår bakom regeringsförklaringens ord - att vi skall lägga fram en lag omjämställdhet mellan män och kvinnor - sluter upp bakom detta förslag. Avslutningsvis; i regeringen arbetar för attpåverka i enlighet rned vår ideologi om frihet och rättvisa, om solidaritet medde svaga och utstötta grupperna i samhället, om närdemokrati och medbestämmandeför de många människorna i vårt land. vice talmannen anmälde att att till protokollet få antecknat att hon inte ägde rätt tillytterligare replik. MARIANNESTALBERG (s): stod vi också här, istort sett samma människor, diskuterande samma lag, betygande bristerna päjämställdhet pä olika områden inom samhället. Även dä var vi överens det långt till målet: ett samhälle där kvinnor och män har sammarättigheter och skyldigheter,där kvinnor och män har lika lön och lika möjligheter till arbete - ettsamhälle där kvinnor och män delar pä ansvaret för försörjningen ochhemar-betet, för barnomsorgen. är de formella hindren för att kvinnor och män skallkunna forma sina liv efter egna önskemål och förutsättningar få men depraktiska desto fler. går många kvinnor miste om den stimulans ochtillfredsställelse ett arbete innebär, och många män går miste om den glädjeoch gemenskap det ger att vara tillsammans med barn och familj. För att nå ettjämställt samhälle krävs det kraftfirlla insatser på en rad områden. Det behövsen sysselsättningsplu-nering, en samordnad regional- och näringspolitik, enförändrad social- och familjepolitik. En rad arbetshinder måste undanröjas. Bristen påbarnomsorg, som redan har diskuterats här, är ett av dem. Trots en kraftigutbyggnad av barnomsorgen finns det fortfarande tusentals barni vårt land som inte har någon eller bristfällig barnomsorg. Många människoroch framför allt kvinnor tvingas till långa tjänstledigheter, tilldeltidsarbeten med ofta otrygga anställningsförhållanden därför att samhälletinte ställer upp rned barnomsorg. Det finns också andra arbetshinder såsomdåliga kommunikationer, felaktig bebyggelseplanering och dåliga arbetsmiljöer. En politik för jämställdhet måste vara en del av en allmänpolitik för jämlikhet mellan alla människor. Kvinnor i olika samhällsklasser ärinte järnlika. Det är de sämst ställda kvinnorna som hårdast drabbas av bristenpå jämlikhet. Arbetet för jämställdhet måste därför enligt min mening i förstahand inriktas pä de kvinnor som lever under de besvärligaste förhållandena. Nöjer man sig med liberala reformer, behåller de som redanfrån början hade det bäst ställt sitt försprång eller rent av ökar det.Välutbildade kvinnor från miljöer rned goda sociala och ekonomiskaförutsättningar kan kanske nå betydande framgångar, men det blir ingen förbättringför den majoritet av kvinnor som har sämre förutsättningar. Jämställdhetsarbetet måste därför genomsyra allasamhällsområden och inte begränsas till att enbart gälla något sakområde. Detlagförslag vi diskuterar behandlar ett område - arbetsmarknaden. Arbeteåt alla är en grundläggande mänsklig rättighet och ett av de viktigaste områdendär ojämlikhet råder men förvisso inte det enda området. Precis som jagsade förra gången vi diskuterade lagen om jämställdhet mellan kvinnor och mänpä arbetsmarknaden får inte jämställdheten begränsas till lagen, inte tillnågon jämställdhetskommitté eller kvinnoorganisations arbete. Jämställdhet ärmycket mer än så. Det känns inte särskilt meningsfullt att ett halvt årefter det att vi fattat beslutet om lag orn jämställdhet äter lägga ner arbetepå att beskriva hur illa ställt det är med jämställdheten och återberätta om allt arbete som de fackliga organisationerna utför på området. Detborde vid det här laget vara väl känt, men det verkar som om man inte villerkänna detta. Det känns också onödigt att här behöva orda om den svenskatraditionen på arbetsmarknaden, som innebär att det i första hand ärarbetsmarknadens Jämställdhet mellan kvinnor och män i arbetslivet, m. m. Jämställdhet mellan kvinnor och män i arbetslivet, m. m. parter somsjälva genom avtal reglerar förhållandena i arbetslivet. Samhället skall därföri enlighet med detta i största möjliga utsträckning avstå från att blanda sig iparternas sätt att träffa avtal och i avtalens utformning. Om det däremot visarsig att avtalsvägen inte ger tillfredsställande resultat kan man pröva lagstiftning.Men det är först då som det är befogat. Jämställdhetsarbetet måste bygga på konkreta åtgärderdirekt ute på arbetsplatserrta. Det är de lokala fackliga organisationerna somgenonr påverkan och i samarbete med företagsledningarna skall vidta de åtgärdersom måste leda till ökad jämställdhet. Vi har redan ett avtal somförbinder arbetsmarknadens parter att på alla sätt verka för jämställdhetmellan kvinnor och män. Avtalet är slutet mellan SAF och LO och mellan SAF ochPTK. På det statliga området har en jämställdhetsförordning utfärdats. När detgäller de kommunanställda så har förhandlingar om ett jämställdhetsavtal pågåttlånge. Men man har gått ut med rekommendationer till kommuner ochlandsting att verka för jämställdhet. I det gällande avtalet har parterna att verka förlikvärdiga anställnings- och utbildningsmöjligheter samt att kvinnorna skallerhålla samma möjligheter till ansvars- och meningsfyllda arbetsuppgifter sommän. För att förverkliga intentionerna i jämställdhetsavtalethar LO och PTK utarbetat ett omfattande åtgärdsprogram med förslag tillriktlinjer för hur jämställdhetsarbetet kan bedrivas när det gällerpersonalplanering, rekrytering, introduktion, arbetsorganisation ocharbetsmiljöfrågor. Programmen har förts ut till de olika förbunden och delokala fackliga organisationerna. Ett aktivt jämställdhetsarbete har därmed kommit i gång påolika områden. Jämställdhetskornrnittéer har bildats på många arbetsplatser,inom många lokala fackliga organisationer. Försöksverksamhet har kommit i gångoch bedrivs på flera håll i landet. Program och studiematerial har utarbetatshos samtliga fackliga organisationer. Åtgärder som strider mot andan i avtalennär det gäller annonsering och anställning har uppmärksammats och påtalats. Att jämställdhetsarbetet på arbetsmarknaden är regleratavtalsvägen har många fördelar. a. ger det en bättre anpassning till deskilda förhållanden som finns inom olika förbundsområden, företag ochbranscher. Det engagerar människor på den egna arbetsplatsen. För att illustrera hur utbredd försöksverksamheten är kanjag nämna att bland har försöksverksamhet startats eller kommeratt startas inom , ,, ,och . Inom TCO har olika karteller och förbund en väl utveckladorganisation med olika program och aktiviteter för ökad jämställdhet. Det är inom det kooperativa området somjämställdhetsarbetet kommit längst. Där har viljan varit störst. Där startadearbetet i ett tidigt skede. Man inrättade en jämställdhetsdelegation och ettsekretariat och bedrev ett intimt samarbetemed LO såväl inom detta område som inom andra. Den kanske mest kända och utvecklade försöksverksamhet somLO bedriver i samarbete med kooperationen är . Försöket ärförlagt till det kooperativt ägda . består av tre stora fabriker, däck-, plast-och industrigum-midivisionerna. Pä en av divisionerna är redan hälften avarbetsstyrkan kvinnor. I övrigt är av totalt 1 600 anställda en tredjedelkvinnor. Företaget har behov av arbetskraft och man har stora svårigheter att rekryterany personal. Det är mot bakgrund av detta naturligt att satsar påett projekt som syftar till att bryta den tudelade arbetsmarknaden, att få infler kvinnor på tidigare typiskt manliga arbeten. Man räknar med atttredjedelen kvinnliga arbetare skulle kunna ökas till hälften. Kvinnorna som söker sig ut på arbetsmarknaden harofta ingen industriell erfarenhet. En rädsla, beroende på att kvinnor intekänner till vad industriarbete innebär, gör också att få kvinnor direkt sökersig till industrin. Inom har man konkret angripit dessaproblem, som ju inte enbart bestod i formella hinder utan lika mycket iattityder och traditioner. Erfarenheterna är positiva. Den analys somgjordes av befattningskraven sarnt en observationsgrupp som hjälpte till medintroduktionen av kvinnorna fungerade så bra. att man nu diskuterarmöjligheterna att arbeta på detta sätt vid all rekrytering. Ja, herr talman! Med denna korta beskrivning av ettförsöksprojekt ville jag ge exempel på det konkreta och vardagsnära arbete sompågår på arbetsplatserna och som syftar till ökad jämställdhet mellan könen påarbetsmarknaden. Jag skulle här kunna ge många fler exempel på det aktivajämställdhetsarbete som bedrivs både på LO- och på TCO-området men nöjer migmed detta. Försöksverksamhet av Gislavedtyp kombinerat med redan fungerandejämställdhetsavtal mellan arbetsmarknadens parter är enligt min mening detbästa sättet att bedriva jämställdhetsarbetet på. I det arbete som bedrivs påarbetsplatserna engageras den enskilda medlemmen och tar ansvar för sin egensituation. Om förslaget till lag går igenom , kan det innebära enuttunning av den enskildes ansvarstagande. Jämställdhet är inte något som kan regleras ilag. Jämställdhet mellan kvinnor och män genomförs inte som följd av någotgemensamt beslut från något visst datum, inte genom den ökade byråkratiseringsom jämställdhetsombudsman eller järnställdhetsnämnd innebär. Det räcker intemed allmänt god vilja. Jämställdhet är ett sätt att leva. Den kräver samordnadeinsatser av många olika slag. Den kräver framför allt en politik som bygger påsohdaritet och förståelse människor emellan. Vill vi att kvinnor och män skall kunna förvärvsarbeta pålika villkor, då måste också villkoren utanför arbetsplatsen förändras. Bådekvinnor och män måste ändra levnadssätt och atfityder. Det är vikfigt att detposifiva inslag som finns i både kvinno- och mansrollen kan leva kvar. Detkrävs ett annat sätt att leva för att skapa det "mjuka, jämställda"samhälle och det barnvänliga samhälle vi alla vill leva i. Jämställdhet mellan kvinnor och män i arbetslivet, m. m. 11 protokoll 1979/80:51-53 Jämställdhet mellan kvinnor och män i arbetslivet, m. m. I dettaanförande instämde () och (s). () replik; sade - men jag kanskemissuppfattade henne - att om man nöjer sig med liberala reformer, blir detinte så mycket bevänt med jämställdheten. Det räcker inte med liberalareformer. Jag undrar bara vad menade med det. Jämställdhetsarbetet gäller naturligtvis inte enbart dennalag. Det sade jag också i mitt tidigare anförande. Vi ser denna lag bara såsomen del i en stor katalog av olika åtgärder. Jämställdheten får vi om kvinnoroch män har lika möjligheter till jobb. om det finns barnomsorg, om boendeplaneringenfungerar så att bostäder och arbetsplatser inte ligger för långt ifrånvarandra, om vi har en väl fungerande kollektivtrafik osv. Sedan menade att vi inomutskottsmajoriteten och regeringen genom sina propositionsförslag visar att viinte riktigt litar på parterna. Men det gör vi. De aktiva åtgärderna görsdispositiva i lagen. Jag vill citera vad anförde i debatten ivåras. Hon sade att "det arbete som bedrivs och som parterna kommeröverens om genom kollektivavtal skall vara mönsterbildande för arbetsplatsermed jämförbara förhållanden utanför den kollektivavtalsreglerandesektorn". Detta är positivt, sade och fortsatte;"Det är uttryck för en klarsyn inom regeringen och utskottmajoriteten, sornsaknades i den tidigare jämställdhetskommitténs majoritet. Här utgår man frånatt de fackliga organisationerna är intresserade av jämställdhetsarbetet ochockså har förutsättningar att kunna driva det ute på arbetsplatserna. Manbaserar sig på det som för oss socialdemokrater har varit vägledandei denna diskussion, nämligen att det knappast kan bli särskilt mycket avjämställdhetsarbetet om det inte bedrivs ute på de enskilda arbetsplatserna,där människorna finns och verkar." Det ärriktigt - vi är helt överens om detta. Jag tyckte att det var intressant att höra den redovisningsom gav av en del av det jämställdhetsarbete som pågår.Jämställdhet åstadkoms inte bara genom reformer och regler av olika slag - detgäller också att ändra attityder. I det avseendet tycker jag attjämställdhetskommittén har många intressanta försök på gång. () replik: Redan i mitt första inlägg tog jag upp mångaav de saker som vi behöver för att vi skall få ett jämställt samhälle. a. om en utbyggd barnomsorg. Vi har tidigare föreslagit enföräldraförsäkring som skulle vara kvoterad mellan mamman och pappan. Detförslaget gick inte igenom i den här kammaren. Jag sade också att det är mycket ovanligt att man stiftaren lag när arbetsmarknadens parter inte har begärt det. ju gåttemot den här lagen. LO och TCO vill inte ha lagen, men trots det lägger manfram det här förslaget. () replik: Vad beträffar det förhållandet attarbetsmarknadens parter inte vill ha den här lagen, så följer vi här den praxissom redan finns: man har en lag i botten som sedan kompletteras med olika avtalmellan parterna. Jag är helt överens med om behovet av enutbyggd barnomsorg. I fråga om den delade föräldraledigheten var det så att vii första hand försökte ta hänsyn till barnen. Men jag är personligen intefrämmande för att vi, om vi rnärker att papporna inte kommer att använda sig avden här ledigheten i någon större utsträckning, får ta till enkvotering. Jämställdhet mellan kvinnor och män i arbetslivet, m. m. SONJAREMBO (m): Kvirrnans väg mot erkännande ochlikaberättigande har varit lång och svår. I årtusenden har kvinnan ansetts mindre värd än mannen ochhar av kyrka och samhälle fostrats att underordna sig mannen och vara hanslydiga tjänarinna. På samma sätt har mannen fostrats att uppfatta sig själv somöverlägsen kvinnan. Enligt antikens uppfattning betraktades kvinnan som ensteril man, dvs, ofullbordad, ofullkomlig. Denna kvinnosyn, sorn var grundad på vidskepligaföreställningar om människans biologiska funktioner, var länge förhärskandebland kyrkans män.