prot · G309154 · 1979-12-31 00:00:00 — Den som vill att kammaren bifaller utrikesutskottetshemställan i betänkande 23 röstar ja, den det ej vill röstar nej. Vinnernej har kammaren bifallit reservationen av m. fl. Vid omröstning genom uppresning förklarades flertalet avkammarens ledamöter ha röstat för ja-propositionen. Då begärderösträkning verkställdes votering med omröstningsapparat. Denna omröstning gavföljande resultat: Ja - 159 Nej - 158 1979/80:24med anledning av propositionen 1979/80:131 om godkännande av stadga för för industriell utveckling (UNIDO) i samband med dess omvandling till fackorganJustitieutskottets betänkande 1979/80:46 med anledning av propositionen1979/80:131 om godkännande av stadgaför FN;s organisation för industriell utveckling (UNIDO) i sambandmed dess omvandling till fackorgan Kammaren biföll vad utskotten i dessa betänkandenhemställt. § 11 Medlemskap i 1979/80:25 med anledning av proposition1979/80:130 om svenskt medlemskap i m. m. och 1979/80:45 med anledning avpropositionen 1979/80:130 om svenskt medlemskap i utvecklingsbankenm. TREDJE VICE TALMANNEN: betänkande 25 och justifieutskottetsbetänkande 45 debatteras i ett sammanhang, och yrkanden beträffande båda dessabetänkanden får framställas under den gemensamma överläggningen. BERTILMÅBRINK (vpk): Jag har faktiskt inget yrkande, om någonfunderar på det. Däremot vill jag göra några kommentarer till utrikesutskottetsbetänkande nr 25 angående svenskt medlemskap i . Vi ansluter oss alltså till detta förslag av denanledningen att de regionala länderna har två tredjedelar av den samladeröststyrkan i banken. Resterande tredjedel fördelas bland de icke regionalaländerna. Således skiljer sig denna bank från exempelvis och idetta avseende. I har som bekant det avgörande inflytandet. Att röstfördelningen i Afrikanska utvecklingsbankenbibehålles är betydelsefullt, och vi utgår ifrån att genom sittmedlemskap bidrar till att densamma inte försämras för de regionala länderna.Vi utgår också ifrån att regeringen håller underrättad omeventuella förändring- Överläggningen var härmed avslutad. betänkande 25 Utskottets hemställanbifölls, betänkande 45 Utskottets hemställanbifölls. § 12 Föredrogs betänkande 1979/80:26 med anledning av propositionen 1979/80:171 om nordiska ministerrådets allmänna budget förår 1981 m. m. Utskottets hemställan bifölls. § 13 Vissa professurer vid Föredrogs utbildningsutskottets betänkande 1979/80:32 medanledning av propositionen 1979/80:136 om vissa professurer vid jämte motion. GUNNARBIÖRCK i (m); har i sitt betänkande nr32 hemställt om bifall till proposition 136 och avslag på min motion nr 1961. Vad innebär propositionen i det avseende som berörs i minmotion? Jo, att man inrättar den tredje professuren i landet för medicinskanjursjukdomar, medan man ställer frågan om en första professur förhjärtsjukdomar i avvaktan på utredning. Vadinnebär då min motion? Jo, att man bör vänta med att inrätta denna tredjenjurprofessur till dess man vet om det över huvud taget kan bli någon hjärtprofessurdärutöver. Detta har utbildningsutskottet alltså inte velat vara med om. Den som upplevt det underjordiska nätverk somförbinder hälso- och sjukvårdsnämnden i , statens förhandlingsnämnd,, universitets- och högskoleämbetet, departementet ochutbildningsutskottet med varandra blir emellertid inte förvånad. Vad som sedanlång tid tillbaka - och ej minst - byggts upp vid ett avhuvudstadens sjukhus, som till ingen nytta står tomt och övergivet, skullehelt enkelt definitivt kvaddas - inte bara verksamheten utan också devetenskapliga intressen som odlats och utvecklats där. Vad sakkunskapen haftatt säga är för de förenade byråkratierna uppenbarligen ointressant. När vi därför nu får landets tredje njurprofessur istället för vad som kunde blivit dess första hjärtprofessur, har jag för bara att hålla mig till att det trots allt är viktigare att ha rätt än attfå rätt. Något yrkande vill jag självfallet inte besvära talmannen och kammarenmed. STIGALEMYR (s); Jag vet inte om tycker att jagnu uppträder som representant för de förenade byråkratierna. I så fall är detett misstag från hans sida, för utbildningsutskottet uppträder inte alls somett transportkompani för de av honom nämnda andra byråkratierna. Naturligtvis är det för del alltid svårt attavgöra hur man skall benämna och inrikta professurerna när det gäller de olikamedicinska specialiteterna. Vi har att lita till experter, och det som äravgörande för utbildningsutskottets ställningstagande i den här frågan är atthär är insfitutet, universitets- och högskoleämbetet ochdepartementet överens. I det läget har vi inte funnit några andra argument somhar övertygat oss om att vi bör gå emot dessa tre instanser. Jag yrkarsålunda bifall till utskottets hemställan. i (m): Att och ävenuniversitets- och högskoleämbetet har gått på samma linje som departementetberor ju på att de fått föreskrifter från departementet att göra det. sade att utbildningsutskottet alltid lyssnarpå experter. Jag vill bara säga att de två som begriper någonting av detta,nämligen professorerna , som sitter i planeringsberedningenför vårdyrken, har gått på hjärtprofessurlinjen framför njurprofessurlinjen.Men det har utskottet alltså inte tagit någon hänsyn till. Jag har inte eftersträvat någon längre debatt om detta. StigAlemyr vet nog, lika bra som jag, att när kommer det mänskligt attdöma inte kommer att finnas några svenska pengar kvar att anslå ens till detviktiga område som hjärt- och kärlsjukdomarna utgör. När njurarna väl försettsig, har man skäl att befara att hjärtat kommer att gå på tomgång. Det är utomordentligt anmärkningsvärt attGunnar säger att och ingenting begriper avdetta. Det är självklart att jag som företrädare för utbildningsutskottet intekan ställa mig bakom ett yttrande av detta slag, utan jag vill bestämtprotestera mot det. i (m): Jag tror inte att jag har sagt att och ingenting begriper. Vad jag sagt innebär att de har fåttföreskrifter om att denna professur skall placeras på . Var det endast jag som i förrainlägg upplevde att han talade om folk som ingenting begriper? Överläggningen var härmed avslutad. 1979/80:32 med anledning av motionom bostadsdomstolens och hyresnämndernas sammansättning 1979/80:33 med anledning avproposition 1979/80:157 om Nordiska ministerrådets kulturbudget för Kammarenbiföll vad utskotten i dessa betänkanden hemställt. § 15Ändring i byggnadsstadgan Föredrogs civilutskottetsbetänkande /80:30 med anledning av proposition 1979/80:149 om ändring ibyggnadsstadgan (1959:612). I regeringens proposition 149 om ändring ibyggnadsstadgan föreslås att bestämmelserna i 38 § byggnadsstadgan ombyggnaders utformning m. m. ändras så, att särskilda krav skall kunna ställaspå bebyggelse inom områden som utgör värdefulla miljöer. Ändringen föreslåsträda i kraft . Man kan fråga sig hur många riksdagsmän det är som sattsig in i frågan. betänkande har inte kunnat ge denvägledning som ett så viktigt beslut som vi nu skall fatta kräver. 9 protokoll 1979/80:154-155 "Utskottet tillstyrker det irubricerade proposition () framlagda förslaget ochhemställer att antar det förslag till lag om ändring ibyggnadsstadgan (1959:612) som fogats till proposition 1979/80:149." I den information som givits ut av ,vilken jag ofta använder mig av när jag visar besökande skolungdomar hurriksdagen arbetar, står under punkt 19; "Utskottets arbete resulterar i ett betänkande sominnehåller utskottets förslag till beslut, samt en redogörelse förbakomliggande omständigheter och motiven för förslaget. 1 många fall harledamöterna olika uppfattning om vad som bör bli beslut." Ett betänkande skall således innehålla: bakgrund, motiv,förslag, eventuella reservationer och eventuella särskilda yttranden. I detta fall ger inte civilutskottets betänkande riksdagenden information som den behöver för att kunna fatta ett så här viktigt beslut.Man har enligt lagkunnigas mening inte uppmärksammat att lagförslaget sätter urspel många av de lättnader i bygglovgivningen som fattatbeslut om. Vad det rör sig om är att de dyrbara och meningslösa bestämmelser ifråga om bygglov som avskaffades fr. o. m. nu ersätts av nyamöjligheter för kommunerna att bemästra fastighetsägare på deras egenbekostnad. Propositionen låter oskyldig när man refererar att deninnehåller förslag om att särskilda krav skall kunna ställas på bebyggelse inomområden som utgör värdefulla miljöer. Mot en så förkortad beskrivning synes detsvårt att göra någon invändning. Men i paragrafförslaget heter det; "inomett bebyggelseområde som utgör en värdefull miljö skall dessutom särskildhänsyn tas till områdets egenart." En språklig analys visar att i denna sats finns intemindre än fem begrepp som man i dagligt tal kallar för luddiga och som därförger utrymme för kommunalt godtycke. "Bebyggelseområde" - ett begrepp som kanomfattas av praktiskt taget vad som helst från något hundratal kvadratmetertill lika många kvadratkilometer. "Värdefull"- ett ord om vilket meningarna alltid är delade. "Miljö"- något som omfattar praktiskt taget allt vi vistas i. "Särskild hänsyn" - ett uttryck som tyder på attvärdet skall bestämmas av vissa polifiker. "Egenart" - något som det mesta utom en serieproduktionkan sägas ha. Naturligtvis behöver viss bebyggelse och vissa byggnaderskyddas. Frågan härom ägnade byggnadsvårdsutredningen sitt betänkandeKulturhistorisk bebyggelse - värd att bevara (SOU 1979:17). Betänkandet kom förungefär och har remissbehandlats. Det har inte funnits någotodelat stöd för dess förslag om att vidga tillämpningsområdet förbyggnadsminnesla-gen. Vad somdock är väsentligt är att förslaget avser definierade byggnader. vilket inte är fallet i den nu aktuella propositionen. Dendäri föreslagna ändringen av byggnadsstadgan ger inga begränsningar av dekommunala ingreppen. Det kan sålunda gälla torg och gaturum, vissa byar,brukssamhällen, fäbodar och fiskelägen. Och man har i propositionen glömt borthur man skall ersätta den fastighetsägare som blir den lidande parten. Att manute i kommunerna skall diskutera tycke och smak när man lägger bördor påenskilda ägare på grund av att något skall skyddas är en dålig och meningslösmetod. Skall man göra inskränkningar för vissa enskilda, bör man lämnaersättning för detta. Genom att i ersättningar konkretisera de olägenheter somdrabbar fastighetsägarna slipper man diskutera riksanfikvarieämbetets,planverkets eller resp. byggnadsnämnds mer eller mindre dåliga eller - om manså vill -goda smak. Det är detta som saknas i bostadsdepartementetsproposition. Myndigheter och enskilda skall kunna förhandla när det rör sig omcivilrättsliga frågor. Myndigheterna är inte tillåtna att ta något från någonenskild utan att lämna ersättning härför. Kan man inte bli ense, något somtorde vara ett undantag, får en domstol fälla avgörandet. Propositionensförslag innebär att kommunerna kan utfärda generella bestämmelser om vilkabebyggelseområden som omfattas av 38 § och att de på så sätt kan förhindra alltbyggande som man fidigare släppt fri. Ändringen av byggnadsstadgan kommer att beröra så storavärden för enskilda fastighetsägare och ge upphov till sådana konflikter att detskapar oro på byggmarknaden. Dessutom är förhållandet fill byggnadsminnesvårdenhelt oklart i den föreslagna bestämmelsen. Jag vet att det inte är mycket jag kan göramot ett enigt utskott, och jag har därför inget yrkande, men det skulle varaintressant att från någon representant för utskottet få en förklaring fill vadsom ligger bakom det här betänkandet. KJELLMATTSSON (c): Betänkandet är visserligen mycket kort, menden proposition som lagts fram har inte mött någon som helst erinran i form aven mofion från någon av 349 ledamöter. Jag utgår ifrån att alla harläst propositionen. Vi i civilutskottet har naturligtvis gjort det, och vi hardessutom av föredraganden i utskottet fått en ordentlig genomgång av vad de iproposifionen föreslagna ändringarna innebär. Eftersom ingen motion har väcktshar vi inte tyckt att det funnits anledning att upprepa den bedömning somgjorts i propositionen av föredragande statsrådet. Det är en alldeles felaktig beskrivning som MarianneKarlsson gör när hon säger att betänkandet utgjort den enda informationen fillriksdagsledamöterna. Ledamöterna måste sätta sig in i vad som framförs både iproposifioner och i betänkanden. Bakom ändringen i det här fallet hgger det många gångeruttryckta önskemålet att man inte enbart skall syssla med den enstaka byggnaden- det kommer man även fortsättningsvis att göra genom kulturminnesmärkningen -utan det som är mera intressant är att bevara helheten, alltså den miljö som man vill försöka att upprätthålla. På detta sätt fåralltså de kommunala myndigheterna en möjlighet att bedöma vilka områden som ärså intressanta att man bör försöka bevara helheten. Med tanke på alluppskattning av vad som är vackert kommer inte fastighetsägarna att lidanågon skada. Det kan bli raka motsatsen. Ofta är det fråga om mycket attraktivaområden som på detta sätt skulle hindras från att bli sönderbrutna. Regeringens och utskottets samfällda bedömning har alltsåvarit att det föreslagna tillägget till 38 § byggnadsstadgan är en riktigreform för att man skall kunna åstadkomma en större enhetlighet och ettstarkare skydd för den kulturhistoriska miljön och inte enbart för dekulturhistoriskt värdefulla husen. Jag hade inte förväntat mig att KjellMattsson på något sätt skulle hålla med mig, och vi har också hört att han integör det. Förändringar av bebyggelsen måste ses som en möjlighet attförbättra miljön. Husen är ofta nedslitna och skadade, varför kraven påenergihushållning och förbättringar måste väga tungt. En ändring av 38 §byggnadsstadgan innebär att bevarandeaspekterna kommer att väga tyngre än deboendes legitima behov av att låta bebyggelsemiljön utvecklas i takt medbehoven och möjligheterna fill förbättringar av levnadsstandarden. Det finns ett utbyggt system för att bevara kulturhistoriskt eller arkitektonisktvärdefulla byggnader. års krav att även kunna bevara annan bebyggelsefår inte leda till att kostnaderna för detta ensidigt vältras över påfastighetsägarna. Ställs det krav på politikerna att vissa byggnader ellermiljöer skall bevaras, måste även kommunerna ta det ekonomiska ansvaret för attallmänhetens intressen blir tillvaratagna. Erfarenheterna ute ikommunerna visar att man har en benägenhet att införa långvariga byggnadsförbudför att skapa rådrum. Som rådrum inräknas även politiska ambitioner att stoppaviss byggnadsverksamhet. Regeringen har ju arbetat intensivt på att avvecklabyggnadsförbuden för att hindra förslumning inom förbudsområden. Därför är jag,herr talman, mycket förvånad över det förslag som vi snart kommer att anta. Menom det visar sig att mina farhågor är väl grundade, förväntar jagmig att regeringen vidtar sådanaåtgärder att byggandet inte försvåras för allmänheten. 38 § byggnadsstadgankommer inte alltid att tillämpas av kloka politiker utan även av byråkrater,vilkas syften inte alltid överensstämmer med allmänhetens bästa. KJELLMATTSSON (c): Jag tror att läserpropositionen och det här korta utskottsbetänkandet som en viss potentat läserBibeln. Hon är alldeles för misstänksam i sin tolkning av hur bestämmelsernaskall användas. En fastighet skall ju inte få förbli i dåligt skick. Tvärtomfinns det ett underhållsansvar för fastighetsägaren, vilket man ibygglagstiftningen avser att öka. Det här betyder bara att förbättringen avbostaden får göras så. attden inte förstör miljön. Jag tycker att vi alla som enskilda individer borde haden ambifionen,såatt vi kan få ha kvar de vackra områden som vi har valt ut.Men självfallet finns det ingenting som hindrar att fastigheterna på teknisktoch på annat sätt skall vara fullvärdiga bostäder. Fastighetsägarna har alltsåett ansvar för att fastigheterna uppfyller det kravet. På förslag av tredje vice talmannen beslöts attkammarens förhandlingar skulle fortsättas . §16 Meddelande om frågor Meddelades att följandefrågor framställts 1979/80:511av () till utbildningsministern om forskning rörandekooperation: beslutade att ensystematisk uppbyggnad av forskning om kooperation bör ske och resurseravsättas för ändamålet. Detta beslut gavs regeringen til) känna. Jagvill fråga utbildningsministern: Påvilket sätt har detta beslut följts upp? 1979/80:512av i (vpk) till justifieministern om användningenav polis i arbetskonflikt; Polis har beordrats ingripa mot strejkvakter iVästerås hamn. Hamnarbetare som blockerade lastning av gods i fartygbortfördes av ett tjugotal polismän. Formellthar sagts att ingipandet skett av "säkerhetsskäl", eftersomhamnarbetarna uppehöll sig inom hamnkrans riskområde, men det är uppenbart genom rekvirerande av polis avsett att ingripa i arbetskonflikt. Mot bakgrund av detta villjag fråga justitieministern; Anser jusfitieministern att polisen skall användasför att ingripa i arbetskonflikt? 1979/80:513 av GöstaAndersson (c) till arbetsmarknadsministern om kärnkraftsutbyggnaden iOskarshamn: I län råder det nu brist på arbetskraft förbostadsbyggandet och för andra nödvändiga byggnadsprojekt. Startas dessutombyggandet av det tredje kärnkraftverket i blir läget allvarligt.Redan nu finns risk för att en planerad utbyggnad av kommer attskjutas , bl. a. på grund av att kärnkraftsbygget kommer att ta ianspråk all fillgänglig arbetskraft både inom länet och i angränsandelän för relativt lång fid. Är det enligt statsrådets uppfattning rimligt attutbyggnaden av kärnkraften får gå före sjukvårdens behov av lokaler? Liggerdet i linje med regeringens vilja att dämpa prisökningarna att skapaen överhettad arbetsmarknad, som kommer att bli fallet i län omkärnkraftverket byggs ut nu? Anser statsrådet att en utbyggnad av det aktuellakärnkraftverket ligger i linje med regeringens arbetsmarknadspolitik? 1979/80:514 av () till industriministernom åtgärder för att upprätthålla sysselsättningen vid AB Eisers fabrik i : Vilka inifiativ avser regeringenvidta för att upprätthålla sysselsättningen vid Eisers fabrik i ? 1979/80:515 av () till budgetministernom det kommunala skatteutjämningsbidraget: Det kommunalaskatteutjämningssystemet syftar fill att skapa likvärdiga förutsättningar förkommunal service i olika delar av landet. Skatteutjäm-ningsbidragen baseras ihuvudsak på kommunernas skattekraft och i någon mån på geografiskt läge ochbefolkningsstruktur. Kritik har emellertid riktats mot de beräkningsmetoder somanvändes för framräknande av en kommuns garanterade skattekraft. Regeringen harockså tillsatt en utredning med uppgift att se över statistik och kalkylmetodersamt undersöka om det kan anses lämpligt att införa ytterligare faktorer förbestämmande av grundgar-anfin. I en särskild utredning, utförd av och Malmöskommuner, pekas på de merkostnader som åvilar en storstadskommun och som intebeaktas i det nuvarande skatteutjämningssystemet. Merkostnaderna, som ihuvudsak finns inom områdena social struktur och regional funktion, uppskattasi utredningen vara av storieksordningen 2:50 resp, /skkr. Nyligenuppvaktades budgetministern av berörda kommuner med krav på åtgärder för attförbättra storstädernas kommunalekonomiska situation. Med anledning härav hemställer jag att få ställa följandefrågor till budgetministern: Anser budgetministern att och Malmös kommunersutredning bör föranleda ändringar av beräkningsgrunderna förskatteutjämningsbidraget? Ingår det i den av regeringen tillsatta utredningensuppgifter att göra sådana överväganden? § 17Kammaren åtskildes .