prot · G309152 · 1979-12-31 00:00:00 — skulle möjligen denna verksamhet kunna inordnas iteaterns ordinarie arbetsplan och även i bidragsgivningen. Vi vet att de båda baletlensemblerna och - ett arrangemang som inte bara är på gott. Senasthäromdagen var det ett TV-program där talade om sin hela önskanom en egen scen. Det är en jobbig tillvaro att ständigt vara på resande fot -det är svårare att planera föreställningar med rekvisita och annat på ständigtnya scener. Det kan möjligen också vara lättare att engagera skådespelare omturnerandet begränsas och de medverkande har en fast punkt i tillvaron. Jag är naturligtvis medveten om det berättigade krav manhar på olika platser i landet alt också få tillgång till god teater ochkulturupplevelser av olika slag, men jag menar att det ena goda bör inteförskjuta det andra. Om finskspråkig teater i Om finskspråkig teater i som sagt: En sådan här modell skulle kunna ge demöjligheterna utan att det skulle kosta mer. Dessutom är det ju faktiskt så attdet är i storstadsområdena som de flesta finska invandrarna är koncentrerade. Det är dessutom, som jag sade tidigare, ett hett önskemålfrån den finsktalande presumtiva teaterpubliken alt få en egen professionellteatergrupp. Det har också sagts mig aft det finns fina skådespelare iFinland som kan tänka sig engagemang här under kanske eller någotmera, och som kan vara beredda att jobba med att utveckla deamatörgrupper som finns bland finska invandrare. Det är mycket bra grupper, meninte tillräckligt bra för att ersätta en professionell grupp. Med litet hjälpskulle emellertid sådana grupper komplettera den etablerade teatern. säger statsrådet att det är sak att avgörahur verksamheten skall utformas. Det är väl riktigt. Men jag tror att det vorebra om de här tankegångarna kunde prövas, Försöksverksarrrnet blir ju lätt etableradsorn fast utan att alternativa möjligheter prövas. Och jag tror ändå attstatsrådet har en möjlighet alt resonera med företrädare, omstatsrådet skulle finna något vettigt i vad jag sagt, Statsmannaord brukar juinfe förklinga ohörda. Med detta,herr talman, tackar jag än en gång för svaret. Det här är en stor och ganska kompliceradfråga, har antytt aft ett av problemen är att om rnan skaparen fast ensemble här, så blir det inte så lätt att få turnéer genomförda, ochorn man inbjuder olika grupper från till gästspel leder del automatiskttill fler turnéer, därför att det är olika grupper som svarar för de härturnéerna. Vi har tyckt det vara lämpligt att i varje fall börja med gästspelför att sedan se om det kommer att finnas förutsättningar för enmera permanent ensemble. Ett annat problem är att löneläget för skådespelare juinte är detsamma i och , Från finskt håll har det uttrycktsfarhågor för alt det skulle kunna leda till att en del av de bästaskådespelarna söker sig fill och mera permanent stannar här. Utan att alls ta ställning till dessa frågor tycker jag detär viktigt atl så stort utbud som möjligt presenteras för de finskspråkiga iSverige, Och där är ju det som skett på bra -har gjort egna inbjudningar. Det är bra att nu arbetarmed detta, och jag hoppas att man kan etablera en kontakt mellan iStockholm och , Ja, det här kostar pengar. Och vi skall inte heller glömmaatt en del av invandrarna från ju har svenska som sitt modersmål, ochöver huvud taget förstår rätt många av invandrarna därifrån svenska, LassePöysti, som regeringen i går utnämnde till ny chef för , lär samma dagi TV ha sagt att han var intresserad av att producera också föreställningar påfinska på , Det händer alltså mycket hår, och jag ärnog överens om attdet är braatt det görs försök och experiment på olika håll,sä atl vi servad man kan orka med ekonomiskt och i vilka former det kanske. Jagtror att det är klokt att man i varje fall börjar med gästspel av den härtypen, Statsrådet säger aft det blir ett bredareutbud med gästspel. Jag ar litet rädd för att det inte blir så. Det blirnämligen dyrbarare arrangemang och därför blir det ingen större bredd iutbudet. Det är därför jag tror det kunde vara klokt med ett samarbete mednågon av våra större stadsteatrar i storstadsområdena. Det är klart aft en del av de finska invandrarna harsvenska som modersmål och atf inånga har lärt sig svenska. Men fortfarandefinns ett stort intresse för att bevara den egna kulturen och det egna språket,trots att man flyttat hit. Att det är positivt är vi väl överens om. Det finnsväldigt starka önskemål bland de finska invandrarna om att få en egenteatergrupp. Jag tror atf det finns skäl att pröva om inte verksainheten skullekunna utvidgas på det sätt jag tänkt mig. Om tillsättande av ett samordningsorgan föralkoholfrågor, m. m. Överläggningenvar härmed avslutad. § 5 Om tillsättande av ett samordningsorgan föralkoholfrågor, m. m. Socialministern erhöllordet för att besvara () anmälda fråga, 1979/80:456,och anförde: har frågat mig när regeringenämnar tillsätta det begärda samordningsorganet för alkoholfrågor, vilkensammansättning samordningsorganet skall ha och om regeringen tänkt sig någotsärskilt kansli för samordningsorganet. Regeringen beslöt om direktiv för etlsamordningsorgan för alkoholfrågor, beslöt jag tillkalla ledamöteroch ersättare för dessa i samordningsorganet, I organet ingår statssekreterarna i social-, justitie-, konimunikafions-,budget-, utbildnings-, handels-, arbetsmarknads- och koinmundeparlemen-ten.Dessutom ingår cheferna för generaltullstyrelsen, ,och . Ordförande i samordningsorganet ärstatssekreteraren i . Till överläggningar i ärenden som berör Systembolagets ochVin- och Spritcentralens verksamhetsområden kommer representanter för dessaföretag att kallas. Tillsamordningsorganet har knutits två handliiggare. Om tUlsättande av ett samordningsorgan för alkoholfrågor,rn. EVERTSVENSSON (s): Jag ber att få framföra ett tack tillsocialministern för det korta och koncisa svaret. Anledningen till min fråga är naturligtvis att vi isocialutskottet begärde ett snabbt agerande. De första åtgärderna skulle kommai och med nästa budget, och det var därför nödvändigt att samordningsorganettillsattes . Jag ställde min fråga , och den 14 majtillsattes samordningsorganet. Jag framförde en önskan att organet skulle sammansättas påhög politisk nivå, och med socialministerns uttalande har jag fått bekräftatatt så skett. Det är framför allt statssekreterarna som leder det här arbetet.Cheferna för generaltullstyrelsen, , ochsocialstyrelsen kommer också att delta i arbetet. Även cheferna förSystembolaget och Vin-och Spritcentralen kommer atf kallas vid behov. Vi har alltså begärt att defta arbete skall uträttas delsi ett kort perspektiv -till nästa budget-dels i ett längre perspektiv, Detärnödvändigt att det hälls i minnet nu när arbetet startar. Jag vill bara hastigt upprepa de krav vi ställde från socialdemokratisksida när vi begärde denna kommission: för det första tillsammans med utbildningsmyndigheternaoch under medverkan av fackföreningsrörelsen och andra folkrörelser genomföraen studieoffensiv i landets alla skolor kring den sociala utslagningen ochmissbruket av alkohol och narkotika, för det andra genom stimulera radio- ochTV-förefagen aft behandla missbruksproblerh och utslagning. för det tredje starta och stödja en debatt i landetskommuner, som resulterar i kommunala handlingsprogram mot den socialautslagningen, för det fjärde samordna olika samhällsinsatser inomvårdområdet mot målet: alla människor med missbruksproblem skall erhålla denvård och det stöd de kan behöva och för det femte i samverkan med folkrörelserna ta initiativtill och framlägga förslag om ytterligare insatser. När det gäller det sista vet vi att socialutskottetsbetänkande innehöll ganska mycket material som är nödvändigt att ta itu med. Det är viktigt att det sker ett samarbete med nämnden föralkoholfrågor inom i de här frågorna, och jag utgår från att såär fallet. Det här samordningsorganet är inte instiftat för evighet utan detskall arbeta . förmodar jag, och sedan skall de här frågorna ingå idet ordinarie arbetet. Jag vill bara säga att i de direktiv som nuär utarbetade är synpunkter väl tillgodosedda. EVERTSVENSSON (s): Jag har last direktiven - i varje fall i ettförsta utkast. Om jag skall säga någonting om dem vill jag närmast säga det,att departementet kanske talar väl mycket om restriktioner, I ett längreperspektiv är, såvitt jag förstår, restriktioner nödvändiga; del har ocksåsocialutskottet uttalat. Jag vill emellertid varna för att restriktioner kanblockera arbetet i det kortare perspektivet. Jag kan tänka mig att det blir nödvändigtatt tillsätta personer som sysslar med restriktionsfrågan, men omden skulle bli huvuduppgiften för just den här gruppen i början av dess arbeteskulle den uppgiften, förmodar jag, blockera arbetet med mer nödvändiga ochnäraliggande frågor. Om den sociala omsorgen om vissa barn Överläggningen var härmed avslutad. §6 Om den sociala omsorgen om vissa barn Socialministern erhöll ordet för att besvaraLena () anmälda interpellafion, 1979/80:193, och anförde: har frågat mig om jag anser attsärbehandling skall tillåtas av barn med utvecklingsstörda föräldrar och vilkaåtgärder jag ämnar vidta för att belysa och förbättra situationen för andrabarn som är särskilt utsatta. Barnens situation i samhället, förhållandetbarn-föräldrar, barnens rättsliga ställning och de sociala myndigheternasingripanden för att skydda barn har tilldragit sig en allt störreuppmärksainhet. har problem som rör barn tillbegåvningshandikap-pade föräldrar, barn till mödrar som missbrukar alkohol ochbarn som misshandlas rönt stor uppmärksamhet. Olika utredningar har tagit uppproblemen från skilda utgångspunkter. Av de utredningar som f, n, arbetar villjag särskilt nämna omsorgskommiltén (S 1977:12). barnoinsorgsgruppen (S1973:07), familjestödsutredningen (S 1974:01) och utredningen (Ju 1977:08) ombarnens rätt. Problemen kring de alkoholiserade mödrarna och deras barnberör jag i ett annat interpellationssvar. , som tarupp i interpellationen, innebär ett uppdrag att särskilt överväga situationenför begåvningshandikappade föräldrar och deras barn. Statsrådet , som haransvar för dessa frågor inom , anför i direktiven attkommittén bör bedöma hur samhället tillgodoser de särskilda behov av trygghetför barnen och stöd till föräldrarna som kan föreligga i dessa fall. Deursprungliga direktiven för kommittén understryker att målet för samhälletsinsatser inom handikappområdet är att integrera handikappade i samhällsgemenskapenoch ge dem samma livsvillkor som andra. Tilläggsdirektiven slår fast att manutan att göra avkall på detta mål måste kräva att behovet av Om den sociala omsorgen om vissa barn trygghetoch omvårdnad hos barn till begåvningshandikappade blir tillgodosett. Att vissa problemområden uppmärksammas på ett specielltsätt innebär naturligtvis inte en särbehandling av dessa barn. Det får inteheller leda till att barn som far illa i andra avseenden glöms bort eller ägnasett mera begränsat intresse. Grunderna för ingripanden till stöd för barn angesi 25 § a) barnavårdslagen (1960:97), skall vidta åtgärder omnågon som inte har fyllt misshandlas i hemmet eller annars där utsättsför fara. eller om hans utveckling äventyras på grund av föräldrarnas ellerannan fostrares olämplighef sorn fostrare eller bristande förmåga att fostrahonom. Den lag med särskilda bestämmelser om vård av unga som föreslås isamband med socialtjänstreformen innehåller motsvarande möjligheter aft, omnödvändigt, mot föräldrarnas vilja ingripa till hjälp för barnet. har i en arbetsgrupp. Barn som far illa.tagit upp frågor om tillämpningen av barnavårdslagen i länsrätterna och låtitgöra en kartläggning av omhändertagandeärendena , Undersökningen visar att genomsnittligt för hela landetgår länsrätterna emot de sociala centralnämndernas beslut om omhändertagandeför samhällsvård enligt 25 a § barnavårdslagen i endast något mer än varttionde fall. Det finns alltså knappast fog för den relafivt spriddauppfattningen atf socialvårdens omhändertagandebesluf ofta upphävs videfterprövning. Undersökningen visar också att det inte finns några störreregionala skillnader. Efter förslag från harsocialkonsulentorganisationen tagit inifiativ till kontaktkonferenser runt om ilandet för att hithörande problem skall belysas ytterligare och för attförbättra kontakten mellan länsrätterna och de sociala centralnämnderna, Idessa deltar bl, a, representanter för länsrätter, kammarrätter och socialacentralnämnder. En central konferens på initiativ av ,och hölls kring det material som hadetagits fram i arbetsgruppen, I debatten rörande barnens situation är det viktigt attbetona de förebyggande insatserna och vad som på det området har gjorts påsenaste år. Ingripanden enligt barnavårdslagen är en mycket liten del avsamhällets insatser för barnen. Jag kan nämna att länsrätternasomhändertagandebesluf enligt 25 a § barnavårdslagen imedeltal utgjorde 350 . De största insatserna görs i det förebyggande arbetet.Inom den sociala barna- och ungdomsvården har metodiken utvecklats och ökaderesurser skapats i barn- och familjearbete, Mödra- och barnavårdscentraler harviktiga uppgifter i det förebyggande arbetet. Barnomsorgen har fått kraftigt ökade resurser med ökademöjligheter aft fa hänsyn fill barn med särskilda behov. Föräldrautbildningkring barnets födelse och de problem som då uppstår byggs nu successivt upp ilandstingens regi. Reformer inom försäkringsområdet som ger större möjligheterför föräldrar att vara tillsammans med sina barn och stödja dem har ävengenomförts. På initiafiv skall en särskild parlamentariskutredning göra en utvärdering av den nya sociallagstiftningen och en fortsattutredning av frågorna om vård utan samtycke inom , I uppdragetingår aft följa upp lagen med särskilda bestämmelser om vård av unga. Det blirdärigenom möjligt aft få belyst om den nya lagstiftningen ger ett tillfredsställandeskydd för barnen. Forskningsinsatser har på senare fid betytt mycket för attfästa uppmärksamheten på allvarliga problem som rör barnens situafion. Jag kanbara som ett exempel nämna problemet rörande barn till alkoholmissbrukandemödrar. Jag anser därför aft det är viktigt aft samhället ger ett fortsattstarkt stöd åt den sociala forskningen. Jag hoppas därvid mycket på denförstärkning av denna forskning som skett genom professurerna i socialt arbeteoch de tre professurerna i forskning kring missbruksfrågor. Om den sociala omsorgen om vissa barn Jag har i en interpellafion ställt tvåkonkreta frågor fill socialministern, men jag måste tyvärr konstatera att jaginte fått svar på någon av dem. Syftet med interpellationen, nämligen att fåett meningsutbyte orn samhällets insatser för barn som av olika anledningarfar illa, kanske ändå kan uppnås. Jag är medveten om atf vi får en större debattom detta i anslutning till beslut om ny sociallagstiffning, men jag vill ändåpå defta sätt få vissa frågor om barnens situation närmare belysta. Ämnet har ju den allra blivit högaktuelltgenoin de båda socialministrarnas utläggningar i massmedia angående just dennya lagstiftningen. Jag ämnar dock infe gå in så mycket på den utan villbara uttrycka min tillfredsställelse med följande uppgift i svaret: "Den lag med särskilda bestämmelser om vård av ungasom föreslås i samband med socialtjänstreformen innehåller motsvarandemöjligheter aft, om nödvändigt, mot föräldrarnas vilja ingripa till hjälp förbarnet," Med tanke på den häftiga debatt som pågår i massmedia voredet bra om socialministern ytterligare något ville klarlägga sin inställningtill LvU och socialtjänstlagen. Man kan ju av debatten få den uppfattningen atfallt skydd för barnen skall tas bort. Men åter till interpellationensdirekta frågor. Den första gäller barn fill utvecklingsstörda föräldrar. Jagvill veta om socialministern anser atf särbehandling skall ske av dessa barn.Man kan ju få intrycket aft detta är regeringens ståndpunkt, med tanke på hurman agerat, skrevs en del artiklar om dessa barns situation.Den 7 februari beslutade regeringen om tilläggsdirektiv till omsorgskommittén,vilka innebär atf man skall belysa situationen, bedöma hur samhället ger stödsamt överväga situationen för föräldrar och barn. Jag tycker nog att man handlat litet i panik och intetänkt igenom saken ordentligt. Frågan är synnerligen komplicerad och ömtålig,och det är snudd på bristande respekt för ämnets svårighetsgrad att i enutrednings slutskede komina med så omfattande tilläggsdirektiv. Självklart ärdet bra att få frågan 2 protokoll 1979/80:152-153 Om den sociala omsorgen om vissa barn belyst,både ur barnens och föräldrarnas synpunkt, men det kan tolkas som att man villinföra särbehandling när man hanterar ärendet så här. Det handlar ju om en liten bit av ett omfattande komplex,nämligen avvägningen mellan barns och föräldrars rättssäkerhet över huvudtaget. Därav min andra fråga, om vilka åtgärder socialministern ämnar vidta föratf belysa och förbättra situationen för andra barn som är särskilt utsatta. Som svar får jag en uppräkning av de utredningar ocharbetsgrupper som sysslar med barns situation. Del kan ju i och för sig varabra atf ha en sådan sammanställning, men ännu bättre vore om socialministernhade en åsikt om det som pågår är tillräckligt. Socialministern går också in på förebyggande insatser. Jagvill påpeka aft jag aldrig någonsin ifrågasatt sådana. Självfallet skall vi haett samhällsbyggande som syftar till goda levnadsvillkor för både barn ochföräldrar. Här finns säkert utrymme för skilda uppfattningar om hur mannär dessa goda levnadsförhållanden. Jag tänker infe gå in på den debatten ,utan där får vi ju genom budgetpropositionen och andra förslag besked omregeringens ambitioner eller brist på ambitioner pä många områden. Som eft endaexempel kan vi ta kommunernas möjligheter aft fä ge sina invånare god socialservice. Som sagt: Hår har vi säkert skilda uppfattningar, men dessa får viåterkomma till. Min fråga gäller den grupp barn som utsätts för fysiskaeller psykiska övergrepp. Dessa barn har samhället ett särskilt stort ansvarför, och detta finns naturligtvis uttryckt i vår lagsfiftning. Frågan är då hur denna lagstiftning tillämpas. Jag ärmedveten orn det arbete som pågår hos , och jag följer det medstort intresse. Jag tolkar dock undersökningsresultaten något annorlunda änsocialministern. Rapporten tillbakavisar enligt min mening infe helt denkritik sorn riktats mot tillämpningen när det gäller överprövade beslut ochregionala skillnader. Anmärkningsvärt är aft kammarrätterna i 8 fall av 24 underåren 1975-1977 ändrat länsrätternas upphävanden av beslut enligt 25 a § barnavårdslagen.Sociala centralnämnden och kammarrätten har då bedömt ärendet på samma sätt,medan länsrätten ur barnets synpunkt varit alltför restriktiv. Det är naturligtvisför få ärenden atf dra några omfattande slutsatser av. Man kan dock inteutesluta aft fler ärenden hade förts till kammarrättens prövning, om t. ex.barnet kunnat överklaga. Taleräffen flnns visserligen, men inte möjligheten attutnyttja den. Denna fråga utreds juf. n.,och jag hoppas verkligen atf manhittar en bra lösning som också kan fungera i praktiken. Av rapporten kan man vidare utläsa atf det ibland finnsstora regionala skillnader. Socialministern har dock här sagt att det intefinns några större regionala skillnader, och jag vill därför gärna veta vadhennes uppgift bygger på. Enhetlighet i rättstillämpningen är ju ettgrundläggande räftsideologiskf krav. De kontaktkonferenser som socialkonsulenterna tagitinitiativ fill kan här vara till stor hjälp och nytta. För det handlar, trorjag. kontaktermellan socialarbetare, förtroendemän och jurister. Det handlar också om bättrekunskaper om varandras arbeten. Kanske behöver utbildningen förändras.Socialkonsulenterna måste ges goda möjligheter atf vara den resurs förrådgivning och tillsyn som är nödvändig. Jag hoppas därför atf de socialaenheterna vid länsstyrelserna ges behövliga resurser framöver. Det händernämligen atf man avgör barnavårdsmål utan att social expertis är inkopplad. I detta sammanhang skall man kanske också filta pålänsrätternas sammansättning. Där finns nämligen inget särskilt krav på socialerfarenhet. Man upplever som socialarbetare aft den strikta juridiskabedömningen dominerar och att bedömningen av barns behov av trygghet och omsorgsätts åt sidan. Då kommer man in på frågan om vems rättssäkerhet som skallsättas främst, barnets eller föräldrarnas. Här vore det intressant atf få någonkommentar från socialministern om just denna konflikt. Min mening är atflagstiftningen är klar pä den här punkten - sä när som på möjligheten atfutnyttja sin talerätt, som jag nämnde - rnen att tillämpningen på sinahäll brister. Det är därför som jag ställt frågan om vilka åtgärdersocialministern ämnar vidta för atf belysa barnens situation. Ansersocialministern aft de arbeten som pågår är tillräckliga eller flnns detutrymme för ytterligare inifiativ? Att den nya lagstiftningen skall följas upp ärutomordentligt värdefullt. Jag har själv krävt detta i en mofion förra året.Men den gamla lagstiftningen gäller jir-under ytterligare , och denpraxis som utvecklas kommer givetvis att vara vägledande förtillämpningen. Därför är det viktigt att nu verkligen förvissa sig om aft manhar enhetlig rättstillämpning. För att inga missförstånd skall råda vill jag poängteraatt jag inte är ute efter att ändra lagstiftningens intentioner, inte helleraft tillgripa mer tvång än nöden kräver. Man kan göra oerhört myckettillsammans med föräldrarna i det enskilda fallet. Så görs också. Och massor avsaker återstår att göra när det gäller förbättringar av barns och föräldrarslevnadsvillkor i allmänhet. Men mina frågor just nu gäller, som jag sade, den gruppbarn som utsätts för övergrepp av olika slag, ibland trots ytligt sett godayttre levnadsvillkor. Samhällets särskilda ansvar för dessa barn gäller dockinte bara själva ingripandet i vårdnadshavarens rätt atf bestämma över barnet,utan det gäller också atf den vård som samhället ger präglas av trygghet,stabilitet och stimulans, dvs. motsvarar de krav som vi ställer upp för barnsomsorg i övrigt. En långsikfig planering måste till i varje enskilt fall, såatt omflyttningar kan undvikas. , herr talman, vill jag för säkerhets skullupprepa mina tidigare ställda frågor: Anser socialministern atf särbehandling skall skebeträffande barn fill utvecklingsstörda föräldrar? Ämnar socialministern vidta någon åtgärd för aftytterligare belysa och förbättra situationen för andra barn som är särskiltutsatta? Eller anser socialministern att nuvarande rättstillämpning årtillfredsställande? Om den sociala omsorgen om vissa barn Om den sociala omsorgen om vissa barn Jag skulle också önska något kort klarläggande beträffandesocialministerns inställning till den nya lagstiftningens innehåll i häraktuella delar. Den ena av de frågor nu ställdehar jag fakfiskt svarat på i interpellationssvaret. Jag säger där klart ochtydligt att om man uppmärksammar ett speciellt problem, så får det inteinnebära en särbehandling av dessa barn. Det förhållandet att statsrådet gav tilläggsdirektivger ju också vid handen att det kanske fanns alldeles speciella skäl atf utrönahur dessa barn egentligen hade det - och framför allt hur föräldrarna klaradesin föräldraren. Men det innebär naturligtvis atf de resultat som man kommerfram fill i kommittén skall sättas in i den helhet som gäller behandling avbarn i allmänhet. Som poängterade - och som jag också harpoängterat - finns det många andra grupper av barn som också behöver ägnasuppmärksamhet och vilkas problem är så varierande atf varje fall måstebetraktas individuellt och med utgångspunkt från den situation som barnetbefinner sig i. Om föräldrarna skulle vara utvecklingsstörda, är det inte allssäkert att det problemet behöver vara större än vad problemet kan vara i ettfall där föräldrarna har andra svårigheter. Här måste man alltså göra enindividuell bedömning - det är min utgångspunkt för detta arbete. Det är frågaom belysning av eft område för att kunna foga resultatet fill helhetsbilden avbarnens situation i samhället.