prot · G30926 · 1979-12-31 00:00:00 — Om nuallt visar sig sluta så bra som arbetsmarknadsministern antyder att det skallgöra är naturligtvis allt väl, och i så fall kan vi dra en del nyttigaslutsatser härav. Men den slutsats som vi skall dra är kanske intenödvändigtvis att anställningsgarantin är den rätta modellen. Framförallt vill Jag än en gång betona att jag ser det som angeläget att dearbetsmarknadspolitiska instrument som vi utvecklar blir något sä när allmängiltiga,dvs, att de kan gälla för alla grupper. Visserligen är det riktigt som RolfWirtén säger, att vi har instrument som är av betydelse också förde småföretagen på de små orterna, men de instrumenten har vi också i rätt storutsträckning möjlighet att använda oss av närdet gäller de stora förelagen påde stora orterna. Dessa instrument ansågs emellertid vara otillräckliga i dethär fallet. De är naturiigtvis också i många fall otillräckliga även på de småorterna, eftersom de inte innebär någon fullständig sysselsätiningsgaranti förmänniskorna där. Det finns alltså inte någonting för människorna på de småorterna eller i de små företagen som motsvarar den här anslällningsgaranlin,även om en del åtgärder naturligtvis vidtagits. Därför vidhåller jag att dettabelyser att det finns en risk om man går in med myckel tunga insatser i destora och spektakulära fallen, där väldigt många människor berörs på ett ochsamma ställe, medan man i de många små fallen, som kan beröra mänga fiermänniskor sammanlagt och drabba många orter mycket hårdare än vad detta fallnågonsin skulle kunnat drabba , i stor utsträckning låter enavtrappning ske i tysthet. Detta är en realitet som jag tror att man uppleverrunt om i detta land, och det är därför som detta aren tvivelaktig väg att slåin Omanställningsgarantin för anställda vid (vpk): Det här är egentligen en mycket märklig situation. Den pågåendediskussionen visar alltså en mycket skarp meningsbrytning mellan representanterför tre partier, som alla sitter i regeringen tillsammans men som alltså harhelt olika synsätt när det gäller frågan hur man skall lösa den här typen avstrukturkriser. Vi tycker naturligtvis på vår sida att inget av synsätten igrunden är bra, men det finns som bekant graderingar även i helvetet. Skiljelinjenmellan regeringspartierna -om man sopar undan alla de granna orden, påståendenaom att man företräder de anställdas och glesbygdernas intressen samt all annansådan snömos - är i stort sett att och afUgglas villha mindre trygghet. De vill snabbare och hårdare kasta ut människor på enarbetsmarknad, där de kommer att ingå i den övertaliga arbetsstyrka iGöteborgsregionen som står till storbolagens disposition, så att dessa kanplocka ut dem de vill ha och sedan vältra över försörjningen av de övriga påsamhället. De vill ha en hårdare tillämpning av den processen. De vill låtakrisens verkningar drabba arbetarna och tjänstemännen vid varven härdare,direktare och skoningslösare än vad och socialdemokraterna ville,åtminstone på den liden när de gick ihop om den här i och för sig inte särskiltgoda varvspolitiska kompromissen. Omanställnings-garantin för anställda vid Detär i det lägel som vi säger att det är betänkligt om man från tvä avregeringspartierna nu här i kammaren öppet börjar göra påtryckningar mot delparti som besatt arbeismarknadsministerposten om att ytterligare upplösa deredan dåliga och undergrävda garantier som finns för de anställda vid varvenoch som har gynnats av den speciella konstruktionen av Projekt 80. Detger - och del skall vara mitt slutord i den här debatten - ett störrevarvspolitiskt perspektiv på frågan. Det visar nämligen hur rätt vpk hade närvi gick emot denna kapitulationspolitik i varvsfrågan, som innebar attvärdefulla mänskliga kunskaper samt värdefull industriell och teknologiskkapacitet rustas ned, trots att denna med en annan industripolitik skulle hakunnat komma lill nytta och medverka till att man undviker att människor hamnari de tragedier som tusentals varvsarbetare och deras familjer tvingas in i.Hade man slagit vakt om varvens kapacitet i stället för att gå in på en sådanhär nedskärnings- och kapitulationspolitik, hade man tagit fasta på varvensmöjligheteratt vara producenter av nya typer av system, nya typer av helamoderna industrianläggningar eller av utrustning och fartyg för den förbällradeoch utbyggda inrikessjöfart som behövs för att effektivisera transportväsendethär i landet, då hade man inte stått där man nu står i varvsfrågan. Situationenkommer att bli ännu mer tragisk - fruktarjag-om ingenting radikalt görs hösten1980 när man skall svara pä en fråga som vi inte har all svara pä men somför de varvsanställda är utomordenligt vital, nämligen vilket av de fyra storvarvenman skall lägga ned. Att det i alla tre regeringspartierna finns planer påytterligare nedskärningar kan vi vara helt på det klara med. Får jag säga till att det inte ger en riktig beskrivningav läget när man säger att vi bara arbetat efter modellen Projekt 80. Vi harockså arbetat efter de linjer som pläderar för, nämligen attförsöka finna alternativ produktion vid varven. känner också tillalt man har satsat mycket på den linjen och att man i vissa avseenden haft rättstor framgång. Jag häller gärna med om att det är bra i den mån man kan ställaom varven till annan produktion. Men det har inte varit möjligt att göra det iden takt som hade behövts för att ge sysselsättning åt alla de tusentalsmänniskor som var verksamma vid varven. Fårjag till slut, fru talman, notera att en viktig uppgift för Projekt 80 är atthjälpa de företag-i första hand i men även på andra håll-somsöker arbetskraft. Vi vet att man sett det som en resurs att kunna komma tillProjekt 80 och diskutera vilka möjligheter det finns att rekrytera blandvarvsarbetarna och ge dem den utbildning som krävs för att de skall kunna göraett bra jobb i det aktuella företaget. På det sättet kan man alltså slussa överarbetskraften till nya verksamheter. Margarethaaf försökte göra gällande att man genom Projekt 80 motverkar röriighetenmellan olika näringslivssektorer. Men ett syfte med Projekt 80 ärju i ställetatt på ett smidigt sätt föra över den här arbetskraften till nya verksamheter. Jagkan därför inte riktigt förstå att denna invändning Nr 26 Detta ärettinstrument som samhället vill spela på just föratt få den dennaröriighet till stånd. I och för sig var det tacknämligt att sade att det härvar hans slutord. Men eftersom Jag tycker att han har ridit på så många hästari den här debatten att det vid det här laget är svårt att veta vad JörnSvensson egentligen velat säga kan jag ändå inte låta bli att fråga honom omhan är för Projekt 80 eller emot Projekt 80. Tycker att projektethar gynnat varvsarbetarna eller inte gynnat varvsarbetarna? Vill Svenssonatt svenskt näringsliv skall vara fyllt av "Projekt 80" eller villJörn det inte? (vpk): Det är verkligen två helt skilda väridar som möts - världar som arbetarmed helt olika begrepp - när och jag diskuterartillsammans. Jag ställer inte alls frågorna på del ytliga sätt som hon gör. Jagställer frågorna pä det här sättet: Vad gynnar målsättningen allas rätt tillarbete? Vad gynnar de arbetandes position gentemot kapitalet och arbelsköparna?Så står frågorna. Och där är det mycket lätt för mig att ta ställning, Denlinje som MargarethaafUgglaspläderarför-bådeirelation till Projekt 80, som jagi och för sig kritiserar, och i relation till arbetsmarknadspolitiken iallmänhet - är ägnad att ställa fier människor till kapitalets godtyckligadisposition, att öka bekymren för människor genom att kasta ut dem iarbetslöshet. Därför bekämpar vi den linje som hon står för. Vihar en annan linje. Vi anser visserligen att Projekt 80 har svåra brister, mendet gör vi av en anledning som är helt motsatt den afUgglas talarom. Vi anser att Projekt 80 har svåra brister - inte därför alt det ger förstor trygghet utan därför att det ger för liten trygghet, hennes parti vill ju minska tryggheten genom att kasta ul fler människortill arbetsmarknadens och kapitalets disposition. Del kritiserar vi henne för.Däremot kritiserar vi dem som drev igenom Projekt 80 därför att de för enpassiv och kapitulatorisk varvspolitik, som är ett hot mot sysselsättningen.Del är två skilda ting. MARGARETHAAF (): Att vill bekämpa mig har Jag fullt klart för mig. Menfrågan gällde nu om var för eller emot Projekt 80. Det tycker Jaginte blev klarare efter hans senaste inlägg. 6Riksdagens protokoll 1979/80:25-27 JÖRNSVENSSON (vpk): Om det inte blev klarare får afUgglas skylla sig själv. Överiäggningenvar härmed avslutad. §7 Om enmansbemanningen på tåg Kommunikationsministern erhöll ordetför att besvara (vpk) anmälda fråga,1979/80:71, och anförde: har frågat mig om Jag har för avsikt alt omprövaenmansbemanningen av SJ:s lok i syfte att förbättra säkerheten. S.k. enbemanning av lok har förekommit länge vid SJ, och under den tiden har maninte kunnat påvisa något statistiskt samband mellan olyckor och lokbemanning.Olycksfrekvensen har inte varit större vid enbemanning av lok än viddubbelbemanning. är ett mycket säkert transportmedel, ochsäkerheten kommer att öka ytteriigare genom den pågåendeutbyggnaden av automatiskt tågstopp och hastighetsövervakning, s. k. ATC, samtgenom utbyggnaden av trafikradio. Genom ATC får lokföraren hjälp med att följasignaler m. m. längs tågets väg och genom trafikradion skapas en förbindelsemellan lokföraren och trafikledningen. (vpk): Ett flertal olyckor och tillbud har inträffat med tåg med ensammaförare. Automatiseringen av säkerhetssystemet kan inte ersätta ett biträde. Menlokbemanningen är inte bara en trafiksäkerhetsfräga ulan i lika hög grad enarbetsmiljöfräga. Enligt arbetsmiljölagen skall arbetsgivaren beakta densärskilda risk för ohälsa och olycksfall som kan följa av att arbetstagarenutför arbete ensam. Forskningsresultat,både här hemma och i utlandet, bekräftar att ensamarbete, särskilt ,är verkligt pressande för individen. Japanska forskare har konstaterat en klarsänkning av vakenheten vissa perioder hos lokförare som arbetarensamma.Manharocksånoterat att denna psykiska trötthet inte förekommer vidtvåbemanning. De ogynnsamma effekterna uppkom vid länga körningar eller närraster och pauser var otillräckliga. Andraforskare, såsom Schwab 1957, har konstaterat att trötthet och stress ökar vidensamhet i förarhytt på expresståg, dä ingen annan människa stimulerar förarensvakenhet, vilket är fallet vid tväbemanning. Den regelbundna repetitionen avsignalbilder och haslighetsnedsättningar bevarar säkerhet och uppmärksamhet hosföraren. Vid studium av förare på diesellok fann man alt föraren, utöver atthålla uppmärksamheten på banan, måste kontrollera hastighetstavlor pä den högrasidan. Dessutom hade han invändigt olika indikeringar att hålla kontroll över.Dessa distraktioner gjorde detsvårt för föraren att hälla skärpt uppmärksamhet framåt. Forskarnatalar numera om s, k, mikrosömn, dvs, perioder av låg vakenhet, ochrekommenderar att enbemanning undviks vid nattjänst. Mikrosömn torde stå isamband med monotonieffekter, dygnsrytm i prestationsförmågan, körningens art,osv. Detär ett faktum att järnvägstrafiken förändras till allt tyngre tåg, kraftigarelok och ökade hastigheter. Även en ökad andel nättrafik kan noteras. Detta ärförhållanden som bidrar till en ökad press på vad man brukar kalla denmänskliga faktorn, t. ex. lokförarna, varvid risken för olyckor ökar. Ettflertal tågolyckor har förklarats av "den mänskligafaktorn" då det varit fråga om enbemannade lok. Tillbuden torde vara ännuflera. Detär därför att SJ såväl av trafiksäkerhelsskäl som av arbetsmiljöskälomprövar den införda totala enbemanningen. Och Jag hade hoppats på attfä svar i den riktningen av kommunikationsministern och är därför någotbesviken. De förändringar av bemanningsreglerna som företagits har skett i fulltsamförstånd med både och . Därutövervill jag säga att risken för olyckor skall elimineras genom det nya automatiskatågstoppet. När det införts kommer en lokförare helt enkelt inte att kunna köraförbi en signal utan att följa det besked den ger. Följer han inte signalenkommer tåget automatiskt att stanna. Den säkerheten finns alltså inbyggd i detnya systemet. Om enmansbemanningen på tåg (vpk): Jag kan inte godta dessa invändningar från kommunikationsministern. Jagvill nämna ytteriigare en aspekt på denna fråga. Vad händer när den ensammelokföraren blir hastigt sjuk eller vid inträffad olycka? Då löses inteproblemen med tekniska landvinningar som kommunikationsradio e. d. Då behövs enkollega till hjälp. Jag har själv talat med en aktiv lokförare, som berättadehur han på tåget blev hastigt sjuk. Del var ett nattåg i Norriand med gods. Hanhade ingen att vända sig till för att fä hjälp. Det var till närmastebevakade station. Bevakningen är som bekant numera indragen på ställen därsådan tidigare fanns. Han försökte köra i hopp om att finnabebyggelse, människor eller telefon. Men det var förgäves. Trots sitt miserablatillstånd kämpade sig föraren de tio milen fram till den bevakade stationen,där man rekvirerade läkare. Dettaär bara ett exempel pä vad som kan inträffa då föraren är helt utlämnad ät sigsjälv på ett tåg. inträffar tillbud eller komplicerade oväntadehändelser. Detär alltså inte bara forskningsresultat utan även förarnas egen praktik sompekar på de negativa följderna av den totala enbemanningen. Jag anser att man inte kanrucka på kravet att SJ åtminstone på expresstäg Omförbud mot SJ.s växtgiflsbe-sprutning som går medtusentals passagerare förstärker bemanningen till tväbemanning. Jag ville bara påpeka att den trafikradio som man skall få inom fem årkommer att finnas över hela affärsbanenätet och pä stora delar av detersältningsberätligade bannätet. Därmed finns alltså möjligheter för en personi ett lok att nå kontakt med omvärlden på ett helt annat sätt . Detär snarare bättre att kunna nå omväriden i det läget och att nå kontakt så snabbt kan fä hjälp om denna behövs. Överläggningenvar härmed avslutad. §8 Om förbud mot SJ:s växtgiftsbesprutning Kommunikationsministern erhöll ordetför all besvara (vpk) anmälda fråga, 1979/80:76,och anförde: har frågat mig om jag tänker vidta åtgärder för att SJ:sgiftbesprutningar avbryts. SJanvänder för ogräsbekämpning påbanvallarett bekämpningsmedel som godkänts avproduktkonlrollnämnden. Medlet används på det sätt som föreskrivits av nämnden.Därför har flera tidigare domstolsbeslut - bl. a. i regeringsrätten - upphävthälsovårdsnämnders förbud mot SJ:s ogräsbekämpning. Regeringensmålsättning är alt användningen av bekämpningsmedel måste begränsas. som tillsatts för att utreda frågor främst om användningen avkemiska medel i jord- och skogsbruket har även i uppdrag att studera övriganvändning av bekämpningsmedel. Kommittén skall bl. a. redovisa tillgängligaalternativa metoder. Utredningsarbetet skall bedrivas skyndsamt. Mot denna bakgrund anser jag inte att någraåtgärder nu bör vidtas för alt stoppa SJ:s ogräsbekämpning. (vpk): Jag tackar statsrådet för svaret. Jag noterar med tillfredsställelseatt den tillsatta kommittén skall studera även övrig användning avbekämpningsmedel. Jaghar med min fråga velat fästa kammarens uppmärksamhet på det märkligaförhällandet att SJ startar sina besprutningar av banvallar med växtgiftetKarmex 80 nu . växte opinionen mot användningenav fenoxisyror inom skogsbruket i sådan styrka alt den på åtskilliga orter iVärmland omfattar hela befolkningen. När det gällde de besprutningar somstiftsnämnden hade beordrat i kyrkans skogar slöt hela församlingar upp bakomkyrkoherde och kyrkoråd i vädjanden om att 1 några fall vann de gehör. Oron för de hälsorisker och genetiskarisker som kan förknippas med besprutningarna, även indirekt genom bär, svampoch vattentäkter, risker som gjorda undersökningar inte har kunnatvederlägga, ligger givetvis i första hand bakom vädjandena och protesterna. Kravetpå förbud mot besprutningar med fenoxisyror vann också enbred politisk anslutning och förankring i folkrörelserna. Jordbruksministern harju också enligt uppgifter i massmedia aviserat ett förbud före nästabesprutningssäsong. Det är mot den här bakgrunden häpnadsväckande omdömeslöstav SJ-ledningen att släppa iväg gifttågen genom och , när nuallmänna opinionen lugnats med beskeden om att säsongen är över och att ettförbud är att vänta. De besprutningar av banvallar som SJ nu bär ansvaret förhar genomförts innan den första snön föll i . 1Bengtsfors i anmälde en familj alt gifimolnei drev mot deras hus ochlukt trängde in i huset trots alt fönster och dörrar var slängda. 1 iVärmland har påtalats alt en vattentäkt låg myckel nära den besprutadebanvallen. Det fanns goda skäl för de ansvariga inom SJ att avstå från dessa besprutningari elfte limmen. Det hade på samma grunder funnits anledning för statsrådet attingripa, framför allt med tanke på den målsättning den tillsatta kommittén har. Omförbud mot SJ.s växtgiftsbesprutning Låt mig påpeka att SJ bara sprutar i själva spåret, aldrig i brunnareller vattentäkter. Man gör det heller inte när det blåser mer än 9sekundmeter, varför man ställer sig litet tveksam till vad som här skulle hasketi. Vihar en produktkontrollnämnd som har att se till dessa saker. Regeringsrättenhar också upphävt beslut av olika hälsovårdsnämnder. Vi får ändå utgå ifrån attproduktkonlrollnämnden fattar beslut efter noggrann prövning och med kunskap omgiftet. Delhär är inte någonting som SJ gör för att man vill irritera, bråka eller besväramänniskor. Man gör det så försiktigt som möjligt, och det sker bara därför attdet är riskfyllt med tanke pä den läta trafiken att göra det för hand. Man kan inte använda ånga eftersom denna tyvärr inte dödardessa växter. Det är därför som detta görs och här används endasi medel som ärgodkända av den instans som enligt har rätt att pröva dem. Omdet kommer nya beslut får man följa dem. Till dess har SJ följt alla de lagar,förordningar och regler som har ålagt SJ att följa. Begär inte mer avde affärsdrivande verken än vi själva har beslutat om! Överläggningenvar härmed avslutad. Om m. m. §9 Om m. m. Kommunikationsministern erhöll ordetför att i ett sammanhang besvara delsföljande interpellationer, nämligen 1979/80:21, anmäld , avBertil (), 1979/80:25, anmäld , av (vpk) och 1979/80:31, anmäld , av Stiim (). dels en den 19oktober anmäld fråga 1979/80:58 av () har frågat mig när och med vilka åtgärder regeringenavser att genomföra trafikpolitiska beslut. har frågat mig dels om vilka banor som avses då regeringen i dennyligen framlagda regeringsdeklarationen talarom upprustning,dels om upprustningsarbetel även innefaltarde för t, ex, timmer- ochmalmtransporter lämpade och använda banorna Arvids-jaur-Jörn, Storuman-Hällnäsoch samt dels om det finns något konkret investeringsprogram somtidsmässigt fastställer när arbetet skall vara klart och - om inte - huruvidaJag avser att ta initiativ till en sådan tidsplanering som tryggar arbetetsgenomförande inom rimlig tid, har frågat mig om vilka åtgärder Jag avseratt föreslå förattförverkliga regeringsförklaringens mål och trafikpolitiska beslutvad avser och när man kan vänta ett sådant förslag. har frågat mig vilka planer som finns beträffande inlandsbanansträckan samt tvärförbindelsenStoruman-Lycksele-Hällnäs. Eftersominterpellationerna och frågan i princip berör samma område har jag funnit detlämpligt att besvara dem i ett sammanhang. TillBertil vill jag först säga att i regeringsförklaringen slås fast attden nya trafikpolitiken skall fullföljas. Enrad åtgärder har vidtagits för att genomföra trafikpolitiska beslut,och arbetet med andra åtgärder pågår. SJ har bl. a. fått i uppdrag att komma inmed förslag till vissa åtgärder och att utreda de framtida förutsättningarnaför den gods- och persontrafik som berör . Ytterligareuppdrag kommer att ges SJ och andra myndigheter. Arbetet med utredningsdirektivpågår och en del särskilda utredningar kommer att tillsättas. Förslag på vissaområden kommer också att framläggas i budgetpropositionen. Vikan också med tillfredsställelse konstatera att SJ:s lågprissatsning hittillssynes ha fallit väl ut. ökade antalet resande underde veckodagar som lågpriserna gäller och under liden därefter framtill vecka 41 . Totalt steg antalet resor under dessa tre har SJ sålt ca 250 000 lägpriskort, och vi får nu sehur resandet kommer att utvecklas . Jagvill också till säga att tidpunkten när förslag förs framtill resp, genomförs för att uppnå alla de mål som angetts i detrafikpolitiska besluten måste bli beroende av resursutvecklingen. Såsom angavsi regeringsförklaringen är möjligheterna att vidta nya åtgärder i hög gradberoende av hur snabbi den svenska samhällsekonomin förstärks. Närdet gäller beslut om det trafiksvaga bannäiet i allmänhet ochinlandsbanan i synnerhet är situationen följande. SJhar fått i uppdrag att till regeringen redovisa ett förslag till investeringsprogramför upprustning av bandelarna i riksnätet. Enligt uppdraget skall SJ vidareupprätta förslag med anledning av vad har beslutat i fråga om enfortsatt målmedveten upprustning av . Det underlaget måste finnasinnan ställning kan tas till hur omfattande upprustningar som bör genomföras,när de skall ske och i vilken ordning som bandelarna skall rustas upp. Dettamaterial kommer således att utgöra ett viktigt underlag för den långsiktigainvesteringsplan för hela verksamheten som SJ i enlighet medriksdagens beslut skall få i uppdrag att utarbeta. Jagvill också erinra om att de regionala trafikhuvudmän som finns eller håller påatt bildas enligt beslut bör få möjlighet att förutsättningslöstöverväga vilka bandelar som skall ingå i det framtida regionala och lokalapersontrafiksystemet. Vissa delar av samt de s. k. tvärbanorna hörtill den bandelskategori som skall utredas vidare. Detjag nu har sagt betyder att den inledda upprustningen av mellanÖstersund och kommer att fullföljas i en takt som bl. a. får bestämmasav del statsfinansiella utrymmet och det behov av att rusta upp andra delar avriksnätet som SJ:s utredning skall ge besked om. Närdel gäller övriga delar av liksom dess Ivärbanor måste man avvaktaresultatet av den fortsatta regionala trafikplaneringen och de blivandelänshuvudmännens överväganden innan någol beslut om upprustning avpersontrafikstandarden kan fattas. Regeringenär sammanfattningsvis beredd alt prioritera högt i dessasammanhang. Om m. m. Jag ber att fåtacka kommunikationsministern för svaret. Låtmig börja med att ge en liten bakgrund lill min interpellation om genomförandetav den nya trafikpolitiken. så växte det fram ettmedvetande om att del var nödvändigt att göra ändringar trafikpolitiskabeslut. En rad utredningar av mer eller mindre övergripande karaktär tillsattesunder 1970-talels första hälft, och förelåg en radförslag lill åtgärder. Vid regeringsskiftet fanns mycket långt framtagnaplaner för en trafikpolitisk reform, och den tillträdandekommunikationsministern i den borgeriiga trepartiregeringen erkände också här iriksdagen att i varje fall han kommit till ett ovanligt väl dukat bord. Om m. m. Av olika anledningar, som det här inte finns någotskäl att gå in på, blev del trafikpolitiska reformarbetet fördröjt. Bo Turessonlovade i anförande efter anförande att någonting skulle ske, men trepartiregeringenstvå är gick utan att trafikreformen kom lill stånd. Närså folkpartiregeringen tillträdde hafsade denna till ett reformförslag, som påde allra flesta punkter mötte ett starkt motstånd i . Följden blev attpå nästan samtliga punkter överarbetades eller omarbetades regeringspropositionenunder utskottsarbetet. Dessutom tillkom en rad nya förslag. Motdenna bakgrund är det naturiigt om det både i och ute hos myndigheteroch allmänhet finns en oro för en ytterligare fördröjning av reformarbetet påtrafikområdet. Oron blev naturiigtvis inte mindre av att den nyatrepartiregeringens regeringsförklaring visade nästan total brist på konkretionnärdet gällde trafikpolitiken. Därför väntar vi nu ganska otåligt på att faenbild av hur genomförandet av trafikreformen skall gä till. Jag kan inte precissäga att del svar vi har fått är höjden av klarhet i del hänseendet.