prot · G309139 · 1979-12-31 00:00:00 — Jag tycker att delar av skulle kunna användas som exempel på hur man talar föravspänning men uppnår motsatsen. Den metod hon rekommenderar för Sverigesagerande i NPT-frågan skulle öka spänningen och minska våra möjligheter atthindra spridningen av kärnvapen. F. ö. kan jag hänvisa till den utförligaargumentation jag förde i NPT-frågan i utrikesdebatten . I den centerpartistiska motionen 1621 föreslås att Sverigei FN och andra organ bör verka för ett stopp för upparbetning av använtkärnbränsle. Detta yrkande följs upp i reservation nr 1. Utskottsmajoriteten avvisar detta centerkrav. Omcenterpartisterna nu vill gå in för ett internafionellt förbud motupparbetning, så är det rimligt att begära att de börjar i rätt ände. Varförföreslår inte att villkorslagen upphävs? Enligt villkorslagen är juupparbetning ett av två alternativ för kärnkraftsindustrin. Och varför kräverinte att avtalet med sägs upp? Det är ju enligt det avtalet somsvenskt kärnbränsle skall upparbetas . Villkorslagen ochCogémaavtalet är två mycket konkreta resultat av kärnkraftspolitik iregeringsställning. Det är först sedan villkorslagen och är urvägen som kan gå vidare med krav på internationellt förbud motupparbetning. Man kan ju inte ställa krav på andra länder som man inte självuppfyller. Tekniskt förhåller det sig så, att det enda kända sättetatt förstöra plutonium är att utnyttja det som kärnbränsle i reaktorer. För attkunna göra det måste man först upparbeta, dvs. i en mekanisk och kemisk processseparera ut uran och plutonium ur använt reaktorbränsle. Om man avstår från upparbetning kommer mängden plutonium ivärlden att ständigt ökas. finns det ca rent plutonium ikärnvapen av olika slag. Ca plutonium har renframställts. och ca 100 tonplutonium finns i icke avskild form i använt reaktorbränsle. De mellan 400 och500 kärnkraftsreaktorer som kommer att vara i drift mot slutet av det härårhundradet kommer att öka plutoniummängden högst avsevärt. Därmed ökar ocksåproblemen med den slutliga förvaringen, och riskerna ökar för missbruk av dettaplutonium. Frågan om upparbetning är ett stort internationellt problem.Det gäller främst att förhindra en spridning av upparbetningsanläggningarna.Många upparbetrtingsanläggningar i flera länder ökar riskerna för att civiltplutonium utnyttjas för vapenproduktion. Den enda förnuftiga lösningen på detta problem är attskapa ett internationellt system där kärnbränslet upparbetas i några fåanläggningar. Vidare bör det plutonium som då frigörs lagras i internationellregi. För att förstöra dessa lager krävs att plutonium användssom bränsle i reaktorer. Även detta bör ske inom ramen för ett internationelltkontrollsystem. Skall vi någonsin kunna befria världen från detta av människanskapade grundämne - och då naturligtvis också det plutonium som finns i fiotusentalskärnvapenstridsspetsar - så kan det bara ske genom att det används som bränslei reaktorer. Dessa reaktorer kommer att kunna leverera mycket stora mängderenergi . För svensk del bör vi inte sända vårt utbrändareaktorbränsle till upparbetning, om det inte kan ske inom ramen för ettinternationellt system för plutoniumhantering. Vi kan framöverlagra vårt utbrända reaktorbränsle i ett s. k. mellanlager som börjar byggas iår. Vi kan även helt avstå från upparbetning, eftersom det är möjligt attanvända känd teknik för slutlig förvaring av det utbrända kärnbränslet. Det ärvisserligen lättare att slutförvara avfallet om man först tar bort delånglivade ämnena uran och plutonium, men det går att slutförvara på ettbetryggande sätt även utan upparbetning. Efter den förvirrade och fill en del mycket osakligakärnkraftsdebatt vi haft borde det , efter folkomröstningensklara utslag, äntligen vara tid att formulera en enhetlig och förnuftig svenskpolitik på detta område. Det är nödvändigt att lägga fast vårlinje, så att de som representerar vårt land i olika internationella sammanhangvet vad de har att rätta sig efter. Vi får inte kapitulera inför ständiga förvirringi denna fråga, även om partiet bekläder både statsministerposten och andravikfiga ämbeten. Regering och riksdag bör lägga fast en enhetligoch konsekvent kärnkraftspolitik där ståndpunkterna beträffande upparbetningoch sluflig förvaring är klart definierade och handlingslinjerna fastlagda.Bara på det sättet kan vi få en effektiv samordning av svenska representantersagerande i FN, lAEA, , när det gäller NPT och i andra sammanhang. Jag yrkarbifall till utskottets hemställan. Nedrustning m. m. GUNNELJONÄNG (c) rephk: Jag skall bortse från de oförskämdheter somSture uttalar här i kammaren - jag börjar vid det här laget bli van viddem. Det är uppenbart att det som intresserar -och jag förstår att det då också gäller socialdemokratin - är att koncentrerasig på artikel IV.Det viktigaste äralltså att den fredliga kärnkraften kan spridas ut i världen. Har StureEricson inget intresse av att diskutera artikel VI? Jag framhöll i mitt anförande - och jag håller fastvid det - att det är arfikel VI somär den viktiga i NPT-fördraget och som vi borde kunna samlas omkring. Det ärmed den som utgångspunkt som vi borde arbeta, eftersom det är den artikel somsyftar till en kärnvapennedrustning. Jag skulle vilja fråga: Varför nonchalerarsocialdemokraterna folkomröstningsresultatet, och hur länge tänker man göradet? Är socialdemokraterna beredda, trots det som har hänt i , att gå utoch glorifiera kärnkraften och säga att den är progressiv och nödvändig för attminska klyftorna i världen? Vad menarSture med detta? Nedrustning m: m. ,efter det att av svenska folket sagt ja till avveckling av kärnkraften,skall gå ut och medverka till att marknadsföra den i världen -dvs, att vi skallsprida något som vi själva inte vill ha och som vi inte anser vara någonenergikälla för framtiden? När det sedan gäller upparbetningen och villkorslagenvittnar den besserwisser-attityd alltid anlägger i kammaren dockinte om något bättre vetande. Villkorslagen i sig var ingen öppning förupparbetning, det är uppenbart. Den socialdemokratiska regeringen hade tidigaresänt använt kärnbränsle till för upparbetning. Problemet då var att viinte hade tillräcklig information om upparbetningen. finns det underlag,t. ex. genom INFCE, och det ger oss möjligheter att ta ställning och säga nejtill upparbetning. STUREERICSON (s) replik: talar om oförskämdheter. Honanvände sitt första anförande till att beskylla utskottsmajoriteten för attvara hycklande och oärlig. Jag har inte sagt något liknande om ,jag har bara påvisat att hennes resonemang inte håller. lonäng har en speciell teknik när hon talar omNPT-fördraget. Hon rycker ut en artikel och säger att det är den vi skall satsapå. Innehållet i andra artiklar skall vi, enligt hennes resonemang, arbetaemot. Så kan man inte agera. Det här avtalet är mycket fint avbalanserat. Detär resultatet av många års förhandlingar. Det är ett bräckligt avtal, men detär ändå 110 stater som har ratificerat det. Med det agerande kommer man att stöta en lång rad för pannan, och dekommer inte längre att tycka att NPT-fördraget är bra. Vi måste ställa upp förhela NPT-fördraget. Det är intressant att lyssna till när hontalar om folkomröstningen. Det var faktiskt inte linje 3 som vann. Det var intelinje 3 som fick av rösterna. Linje 3 föreslog att man skulle stoppaexporten av kärnkraftsteknologin. Det var inte det förslaget som majoriteten avsvenska folket ställde sig bakom. måste jag säga att det är bra attGunnel nu erkänner att linje 2 är ett avvecklingsalternativ. Det ärfaktiskt behållningen av dagens debatt. Jag tackar för det - det kommer litetsent. Vi glorifierar inte på något sätt kärnkraften. Det är vårtavvecklingsalternativ som skall genomföras, inte . Jag har inte fått svar på mina frågor om det centerkravreservationen handlar om, nämligen ett internationellt förbud mot upparbetning.Det är inte rimligt att kräva att andra länder skall ställa upp på detta förränvi själva avvecklat vår villkorslag. Den talar om upparbetning. Det är inteheller rimligt förrän vi blivit av med det Cogémaavtal som oss vid, och som det kanske kommer att kosta en miljard att bli av med.Det är vårt upparbetningsavtal. Villkorslagen och är tvä bidrag, ikonkret form, till den svenska kärnkraftsdebatten. GUNNELJONÄNG (c) replik: Det vore intressant att veta varför StureEricson är så statisk i sitt tänkande och agerande. Man borde väl ändå försökalära någonting av utvecklingen. Läget är ett helt annat än det var närNPT-fördraget förhandlades fram. När man förhandlade trodde de flesta attkärnkraften var något positivt. Men uppfattningarna har ju ändrats, och det harskett glidningar. Det skulle faktiskt roa mig att citera vad ambassadörFisher sade vid nedrustningskonferensen i . Jag gjorde det ien debatt med , och då fick jag veta vad jag gick för - att jaghade missuppfattat, feltolkat osv. har jag för säkerhets skull låtit någonannan översätta uttalandet. Det kanske kan vara intressant att höra, översatttill svenska, vad ambassadör sade vid det här tillfället. När han taladeom att förhindra spridning av kärnvapen sade han att "vi måste alla ha iminnet vilka konsekvenser ett ökat utnyttjande av kärnkraft kan föra med sig.Vi måste inse vad som kan sättas på spel genom ett sådant utnyttjande." Det är synd, tycker jag, att och därmedockså socialdemo-krafin, förmodar jag, inte är utvecklingsbara i samma riktningsom denne ambassadör tydligen är. Jag har förklarat detta med villkorslagen, och i sambandmed folkomröstningen krävde vi nej fill upparbetning. Det finns underlag fördet kravet Nedrustning m. m. Det är naturligtvis helt felaktigt att vi, som StureEricson påstår, måste ställa upp för . har väl medsin erfarenhet ändå någon kunskap om hur internationella avtal fungerar. Om manställer upp för ett fördrag kan man naturligtvis mycket väl avge röstförklaringoch i vissa delar ha en annan uppfattning. STUREERICSON (s) replik: I fråga om NPT-fördraget, artikel IV, så har de fördragsslutandeparterna förpliktat sig att bistå varandra när det gäller den fredligaanvändningen av kärnkraften, och man skall ta speciell hänsyn till u-länderna.Det där vill inte veta av, och det gör att man faktiskt tar avståndfrån de delar av avtalet som är väldigt viktiga för många av defördragsslutande parterna. Det innebär att om man skulle driva politikvid höstens "review conference" i skulle det betyda attSverige tillhörde den grupp stater som aktivt arbetade för att försvagaavtalet, och det skulle kanske leda till att spridningsriskerna ökade. Vad gäller ambassadör så representerade hanpresident och dennes polifik vid de här förhandlingarna, och detlösryckta uttalande som läste upp bekräftade på intet sättnågonting av vad hon själv har argumenterat för. Låt mig återvända till vad den här debatten egenfligengäller, nämligen förslag att i FN och andra organ skallverka för ett stopp av upparbetning av använt kärnbränsle. Mitt enkla argumentär att om vi skall göra det, så skall vi först se till att vi får bort centernsvillkorslag, för Nedrustning m. m. den görupparbetning till ett villkor för att vi skall få starta våra kärnkraftverk.Dessutom måste vi göra oss av med vårt stora upparbetningsavtal med Cogéma somOlof och drivit igenom och som kommer att kosta oss, om visäger upp det, någon miljard. De två sakerna måste vi göra först, innan vi gårut internationellt och mästrar andra och talar om hur de skall förfara iupparbetningsfrägan. Det är detta enkla krav jag tycker att man kan ställa påcentern. Varför inte föreslå att villkorslagen upphävs? Varför inte föreslå attvi skall säga upp ? Gör det, och kom sedan igen och tala om att viskall gå ut internationellt och verka för ett stopp för upparbetning! OSWALDSÖDERQVIST (vpk): Det är ju inte första gången vi diskuterarsambandet mellan kärnkraft och kärnvapen och förmodligen inte heller sista.Anledningen är naturligtvis att det inte går att skilja åt. Det är - som vi ochmånga andra kärnkraftsmotståndare har framhållit - grenar på sammaträd. I utskottsbetänkandet hänvisar man som svar på yrkanden iskilda motioner till icke-spridningsavtalet. Det är naturligtvis ett mycketviktigt dokument, och det var en stor framgång när det en gång i tidenundertecknades. Men faktum är - det vet alla som debatterar och som är detminsta insatta i de här frågorna - att icke-spridningsavtalet mer och mer harurholkats genom att stat efter stat har skaffat sig tekniska förutsättningarför att själva på olika sätt ta fram plutonium och därmed skaffa sig kapacitetpå atomvapenområdet. Det är ett ganska självklart och av många fredsforskareoch forskningsinstitut världen över belagt samband - jag tänker på forskareinte minst vid vårt eget och i . Det är då egendomligt att höra argumentationen från vissahåll här att detta samband inte finns. Utvecklingen på det civilakärnkraftsområdet har urholkat icke-spridningsavtalet. Man hänvisar också till internationella atomenergiorganetoch dess övervakning. Där har vi samma faktum, vilket framhållits t. o. m. avrepresentanter för lAEA; Deras resurser är icke tillräckliga, de hinner intefölja upp med de kontrollåtgärder som skulle behövas. Vi måste ta in dessa fakta i bilden när vi diskuterar dehär sakerna och inte tala som om NPT och lAEA vore avtal och institutioner somhar en fullkomlig kontroll över det här området i världen. Det är inte på detsättet. Motsatsen är fallet. Utskottsmajoriteten berömmer sig av att har ålagtsig en mycket stor återhållsamhet när det gäller att exporterakärnkraftsteknologi. Då vet vi att handelsministrar, icke minst i de borgerligaregeringarna, har rest som skottspolar runt klotet och försökt prångla utAsea-Atoms kärnkraftsreaktorer på världsmarknaden. Man har erbjudit dem gratiseller med stora krediter för att få dem sålda, men man har ändå inte lyckatssälja en enda. Vi har försökt sälja till , fill och till Mexico.Man kan inte precis kalla det för någon stor återhållsamhet när det gäller attsprida kärnkrafts- Då är man verkligen ute och tummar på sanningen. Jag förstår intehur majoriteten i utskottet kan skriva på det sättet när vi vet vilka fakta somligger bakom. Vad menar ni? Är det återhållsamhet? Jag skulle också vilja ta upp det här med vapen- ochreaktorplutoniurn. Det är förbryllande att höra såväl som StureEricson stå upp här och tala om att det inte går att tillverka atomvapen avreaktorplutonium. Man t. o. m. säger att det enda sättet att bli av medplutonium är att förbränna det i kärnkraftsreaktorer. Det finns forskareframför allt i kärnkraftstaterna med i spetsen som varit med i detamerikanska kärnkraftsprogrammet från början och som tydligt och klart harvarnat för att spridning av kärnkraftsteknologi och plutonium frånkärnkraftsreaktorer innebär en mycket stor risk för tillverkning och spridningav kärnvapen. Den som händelsevis har läst bok att detta finns belagt där med källhänvisningar och allt. Den boken bordeni läsa, moderater och socialdemokrater. Det är ganska äckligt att se den oheliga alliansen mellansocialdemokrater och moderater i form av omfamningar i denna fråga. När fickarbetarpartiet socialdemokraterna och moderata samlingspartiet gemensammaintressen? Är det denna framtoning socialdemokraterna vill ha? Vill detillsammans med de stora ekonomiska intressena i kärnkraftsindustrin ochtillsammans med moderata samlingsparfiet framstå såsom försvarare av densvenska arbetarklassen? Då tycker jag aft det är litet konstigt. Jag kan hålla med , när han talar omCogémaavtalet och om villkorslagen. Det är rätt. kommunisternahar krävt att skall sägas upp. Vi har varit kritiskamot villkorslagen. Detta avtal och denna lag har inte varit några bra konstruktioner.De här inte fört motståndet mot kärnkraft och kärnvapen framåt vare sig iSverige eller på annat håll. Om man vill verka för icke-spridning av kärnvapen och pådetta sätt verka för nedrustning - det är ju detta denna debatt skall handlaom, även om det har blivit mycket om kärnkraft och det är inget fel i det - börman också på detta område verka för att kärnkraftsteknologin inte sprids övervärlden. Man kan inte stå upp och tala som om detta skulle vara heltovidkommande. Läs om igen SIPRLs uttalanden. Lyssna på fredsforskarna vid vårauniversitet. Lyssna på vad våra egna nedrustningsförhandlare har sagt sedanmånga år i detta sammanhang och vad de sade i samband med folkkampanjen. Dettycks vara bortglömt men är inte desto mindre ett faktum. Jag undrar hur naiv man får vara när man talar omplutonium av skilda slag som om detta skulle garantera någonting. Det finns såmånga belägg för att just dessa grenar på samma träd, kärnkraft och kärnvapen,utgör en av de största farorna för kärnvapenspridningen. Det borde vi kommaihåg när vi debatterar dessa frågor. Vi kommunisternakommer att stödja centerparfiets reservationer, därför att vi tycker att de ärvetfiga. har redan yrkat bifall till vår motion, så jag behöverinte upprepa detta yrkande. Överläggningen var härmed avslutad. Nedrustning m. m. Nedrustning m. rn. Kammaren biföll vad utskottet i dessa moment hemställt. Propositioner gavs på bifall till dels utskottetshemställan, dels motion 415 av /erner m. fl. i motsvarande del, ochförklarades den förra propositionen vara med övervägande ja besvarad. Sedan EvaHjelmström begärt votering upplästes och godkändes följandevoteringsproposition; Den som vill att kammaren bifaller utrikesutskottetshemställan i betänkande 22 mom. 4-7 röstar ja, den det ej vill röstar nej. Vinnernej har kammaren bifallit motion 415 av m. fl. i motsvarande del. Vid omröstning genom uppresningförklarades flertalet av kammarens ledamöter ha röstat för ja-propositionen. DåEva begärde rösträkning verkställdes votering medomröstningsapparat. Denna omröstning gav följande resultat: Propositioner gavs på bifall till dels utskottetshemställan, dels reservation 1 av m. fl., och förklarades denförra propositionen vara med övervägande ja besvarad. Sedan votering upplästes och godkändes följande voteringsproposition: Den som vill att kammaren bifaller utrikesutskottetshemställan i betänkande 22 mom,. 8 röstar ja, den det ej vill röstar nej. Vinnernej har kammaren bifallit reservation 1 av m. fl. Vid omröstning genom uppresningförklarades flertalet av kammarens ledamöter ha röstat för ja-propositionen. DåGunnel begärde rösträkning verkställdes votering medomröstningsapparat. Denna omröstning gav följande resultat: Ja - 248 Nej - 74 Utskottets hemställan bifölls. Propositioner gavs på bifall till dels utskottetshemställan, dels reservation 2 av m. fl., och förklarades denförra propositionen vara med övervägande ja besvarad. Sedan votering upplästes och godkändes följande voteringsproposition: Den som vill att kammaren bifaller utrikesutskottetshemställan i betänkande 22 mom. 10 röstar ja, den det ej vill röstar nej. Vinnernej har kammaren bifallit reservation 2 av m.fl. Vid omröstning genom uppresningförklarades flertalet av kammarens ledamöter ha röstat för ja-propositionen. DåGunnel begärde rösträkning verkställdes votering medomröstningsapparat. Denna omröstning gav följande resultat: § 12 På förslag av talmannen beslöts att kammarensförhandlingar skulle fortsättas . § 13 Anmäldes och bordlades 1979/80:2055av m.fl. 1979/80:2056av m. fl. 1979/80:2057av m. fl. medanledning av proposition 1979/80:170 om vissa energifrågor § 14 Meddelande om frågor Meddeladesatt följande frågor framställts 1979/80:456 av () till socialministern omtillsättande av ett samordningsorgan för alkoholfrågor, m. m.; begärde ,på socialutskottets förslag (SoU 1979/80:31), att regeringen skulle tillsättaett samordningsorgan med uppgift att lägga fram förslag på alkoholområdet. Med anledning av riksdagsbeslutet vill jag tillsocialministern ställa följande frågor: När ämnar regeringen tillsätta detbegärda samordningsorganet vad gäller alkoholfrågor? Vilken sammansättning tänker sig regeringen attsamordningsorganet skall ha? Har regeringen tänkt sig något särskilt kansli för nämndasamordningsorgan? 1979/80:4f!7 av () tillhandelsministern om förbud mot vissa spelhallar: Under det senaste aret har alltfler spelhallar med s. k. flipperspel börjat växa fram. Ofta pågår spelandet och leder tillskolskolk, snatteri, skuldsättning m. m. Ungdomar lockas till spel där pengarnaavgör vem som skall få vara med och där privatpersoner ibland gör storavinster. Flipperhallarna utgör i sig en mycket dålig miljö för barn, och iblandförekommer ölförtäring i anslutning till spelandet. Mot bakgrund av de sociala konsekvenser som uppstår videtablering av flipperhallar samt den omständigheten att dessas målgrupp framförallt är de riktigt unga vill jag ställa följande fråga till chefen förhandelsdepartementet: Är statsrådet beredd att verka för att spelhallar förungdom typ flipperhallar förbjuds? 1979/80:4fl8 av () till jordbruksministernom rätten till medlemskap i sameby: Massmedia har skildraten strid om rätten för renskötare att få medlemskap i en av Norrbottensfjällsamebyar. En aktiv renskötare har enligt egen utsago vägratsmedlemskap i samebyn, och ärendet har vandrat hela vägen från länsstyrelsentill kammarrätten och vidare till regeringsrätten. Ärendet ligger nu enligtuppgift hos . Tvisten synes gälla rennäringslagens bestämmelser och dendäri reglerade rätten till medlemskap i sameby. Till följdhärav vill jag ställa följande två frågor till jordbruksministern: Avser statsrådet att vidta någon åtgärd medanledning av det aktuella fallet? Vill statsrådet redogöra för de erfarenheter manhittills har av fillämpningen av rennäringslagen, speciellt vad avser rätten till medlemskap i sameby? 1979/80:4fi9av Per (vpk) till kommunministern om mofionsbe-handlingen ikommunfullmäktigeförsamlingar: Enligt iru gällande, förprimärkommuner och landsting gemensamma, kommunallag finns anvisningar ombehandling av motioner inom kommun- Sedan den nya kommunallagen nu varit i kraft i Nr 139 snart treår finns viss erfarenhet av dess verkan. Det har förekommit avsteg Torsdaeen den frånanvisningarna om motionsbehandling och dessa avsteg har sanktionerats g pgj jgcQ genombeslut i kommunfullmäktige. Mot denna bakgrund ber jag att få ställa följande fråga; Meddelande om Hur ser kommunministern på kommunallagens anvisningar ommotions- fråeor behandling inom kommunfullmäktigeförsamling och vilka åtgärder kan vidtas för att vinna rättelse då avsteg görs? 1979/80:460 av () till statsministern omsysselsättningssitua-fionen i : Sysselsättningssituationen iVärmland är mycket besvärande. Visserligen har det förbättrade konjunkturlägetinneburit positiva sysselsättningseffekter för , men fortfarande harlänet vid sidan av en svårare sysselsättningssituation än resten avriket. Till detta kommer att ytterligare friställningar är aktuella vid företagi länet. Behovet av särskilda sysselsättningspolitiska insatser förVärmland är mycket stort. På olika vägar har statligt stöd under senare årkanaliserats till länet, men ytterligare insatser måste göras för att man skallkunna komma till rätta med den svåra sysselsättningssituationen. Särskild viktmåste läggas vid tillvaratagandet av den utvecklingskraft som fortfarande finnshos de företag och branscher i som är livskraftiga. Medhänvisning till det anförda vill jag fråga statsministern: Hur anser regeringen att den svårasysselsättningssituationen i skall kunna lösas? 1979/80:461av () till arbetsmarknadsministern om bostadsförhållandena förungdomar som söker arbete i storstadsregionerna: På den svenska arbetsmarknadenråder en stor obalans. Arbetslösheten i skogslänen är stor. De lediga platsernafinns i stor utsträckning exempelvis i . Regeringen har stimulerat till en snabbare utflyttningfrån skogslänen genom att höja flyttningsbidragen. Men man har inte tagitkonsekvenserna av sin politik genom att se till att de som flyttar harmöjlighet att få en bostad. Många ungdomar drabbas mycket hårt i dagensSverige. De har att välja mellan lång arbetslöshet i sitt hemlän eller attflytta till ett arbete och bostadslöshet i storstadsregionen.