prot · G30965 · 1979-12-31 00:00:00 — i har här i debatten ondgjort sigöver att domänverket har fått ta över stora skogsområden, men anledningenhärtill var att domänverket kunde ta över brukningsenheter, där man kundebehålla den personal som fanns på platsen. Man behövde inte skingra denpersonal som arbetade inom området. Det var en av fördelarna. Det skulle hatagit åtskillig tid all stycka upp nya områden. Lanlbruksslyrelsen har, som industriministern här tidigarenämnt, fått både stora summor och stora möjligheter att sälja till enskildaköpare. Men jag tycker ändå att jag med vad jag har sagt orn den 4-procentigaräntan har gett så pass-klart besked, att den nu inte alls framstår sornspeciellt förmånlig. Får jag först säga atldet här är en fråga somcenterpartiet har drivit . Vi har motionerat om möjligheter tillskogskompleltering. Men del är först i och med regeringen nr 1 som vihar skapat reella möjligheter på det sätt som sker. Jag tycker att i i någon mån försökersätta sig mellan två stolar. Jag har gett ganska fylliga och uttömmande svar påde tre frågorna. Vidare har jag också angett regeringens principiellamålsättning i det här sammanhanget, nämligen att vid skogskomplettering skallenskilda skogsägare prioriteras. Ända tycks ifrågasätta våramotiv. Jag beklagar det. Jag vill ta upp fråga nr 1 till en speciell litengranskning, eftersom i tycks mena att mitt svar inte ärfullödigt. Om vi skulle, som frågan lyder, vidta åtgärder i syfte attförhindra domänverkets medverkan i den här struklurprocessen, så hadenettoeffekten av de åtgärderna - som till min förvåning tycksgöra sig till förespråkare för - varit att det enskilda skogsbruket inte hadekunnat medverka i den här processen. Dä hade vi sannolikt fått en situation därinnehavet av storskogsbruk hade övergått frän det ena bolaget till det andra-om det hade funnits köpare, vilket ju också kan diskuteras. I alla fall hademan inte kunnat förvänta sig att finna köpare. Då hade marken i ett antal fallgått till domänverket, på de uttryckliga villkoren att där det av strukturskälvar lämpligt att komplettera enskilda brukningsenheter skulle domänverkettillsammans med lantbruksstyrelsen medverka i den processen. Nettoeffekten av detta är i första hand att 20 000 hektarnu övergår från storskogsbruk till privatskogsbruk - vilket är önskvärt, somjag ser det - men sluteffekten av den processen har vi inte sett än.Fortfarande är vissa markköp aktuella, eftersom skogsindustrin fortfarande harproblem. Här kommer det fortlöpande loss mark varmed man kan kompletteraenskilda brukningsenheter, och enligt min uppfattning vore det i detsammanhanget också önskvärt att nybilda rena skogsbruksfastigheter. Flaskhalsen är egentligen svårigheten för dé enskildabrukarna att få kapital. Huvudansvaret för den frågan är ju inte direktindustridepartementets, utan det ligger i och för sig på de organ som haransvaret för kapitalmarknaden, framför allt , som har avgörandet isin hand. Jag hoppas del skall bli möjligt för att se till attlandshypoteks-organisationen får tillräckliga resurser för att kunna svara motde anspråk som kan finnas. Beträffande de andra frågorna vill jag säga att viplanerar att fortsätta arbetet med att, där det är lämpligt av strukturskäl, geenskilda personer möjligheter alt gå in som köpare. Detta kan ju också utgörasvaret på fråga nr 3. Lantbruksnämnderna har alltså lantbruksstyrelsens uppdragatt bevaka och följa frågan. Får jag till säga att om man ser på den härfrågan ur regionalpolitisk synpunkt skall man finna att bygder där privatskogsbruketspelar en central roll och där det aktiva privatskogsbruket dominerar är delevande bygderna. Där finns det också underlag för servicenäringar etc, medanbygder som domineras av storskogsbruket har stora problem med att upprätthållainfrastruktur och samhällsservice. Detta talar i och för sig för att man, närdet är lämpligt av strukturskäl att förstärka enskilt privaiskogsbruk, skallgöra det. Förutsättningen är naturligtvis att det är brukare som bor på fastigheten och som alltså aktivt kan delta i skötseln avde skogsbruksfastigheter det är fråga om. i (): Jag har full förståelse för att ettinterpellationssvar med viss fördel kan lämnas i något allmännare formuleringarutan all man behöver gå in på de mest konkreta detaljer. Men det är likväl ändåpå det sättet, herr industriminister, alt några åtgärder utöver den meraprincipiella inställningen inte nämns i svaret. Jag ifrågasätter verkligen inte industriministerns motiv,utan jag tycker det är utomordentligt glädjande att vi har fått tillfälle atthöra dem. Del är onekligen så att aldrig så fasta principiellt grundadeuppfattningar måste upprepas, och eftersom vi nu har en stor överföringav markinnehav från de olika ägarkategorierna menar jag alt det trots allt ärutomordentligt värdefullt att kammaren har fått lyssna till industriministernsprincipiellt grundade uppfattning. Att jag skulle ifrågasätta motiven ärverkligen inte riktigt. Har jag givit det intrycket måste jag ha uttryckt migoskickligt, och det vill jag inte gärna. Jag har följaktligen förståelse föratt detaljer kan saknas, men svaret var väl ändå rätt så svepande. Jag ställde en fråga med anledning av industriministernssvar att den jordförvärvsprövning som vi har skulle lösa alla de här problemenoch att den också skulle ha fungerat i alla dessa fall. Jag kan ha förståelseför att frågan är svår. Jag upprepar frågan: Varför ligger de härbesvärsärendena - i konkreta fall vi känner till, där markägare pekar påförhållandet att det finns preliminära avtal mellan bolagen och domänverket -hos regeringen? Det är fall där en markägare i området inte har kommit in, heltenkelt därför att det som industriministern menade skulle ha fungerat så braverkligen inte har fungerat. Jag vill inte påstå att var utpräglatheroisk. Jag tycker det var en bra redogörelse han gjorde. Men det var ändålitet heroiskt att gå in och ta ansvaret för den proposition vi diskuterade.Det ger mig onekligen anledning att säga till att han i den härkammaren tydligen är den främste företrädaren för just den formulering som jagciterade, nämligen all den rådande svaga skogskonjunkluren är sådan att statennog ändå är den ende realistiske köparen. Del kan jag förstå, för del var rättstora markområden det var fråga om. Men propositionen andades i varje fall inteviljan att göra alla de ansträngningar som måste göras för att enskildamarkägare, så långt det över huvud taget var möjligt, skulle kunna kompenseras. Jag tycker det var friskt och djärvt gjort, SvenAndersson, all ta ansvaret för propositionen, men det var knappast någon klartborgerligt grundad syn. Det var därför vi tog oss före att uttrycka det här synsättetså, alt det egentligen var ett fullföljande av en politik som var fasligt merpassande när vi hade en socialdemokratisk regering än när vi hade enfolkpartiregering. Jag står fortfarande för att det hade varit mer klädsamt attuttrycka det på annat sätt. Beträffande kan jagbara konstatera - vilket han faktiskt inte gjorde - att vi har olika ideologiskgrundsyn, Även om jag förespråkar en uppfattning att domänverkets markinnehav ivarje fall inle skall öka, så är det lätt för mig att förstå alt det för JohnAndersson inte är motbjudande att så sker. Det kanske inte är så myckel mer attgöra av det. Jag beråterigen att få tacka induslriminislern för det här svaret, (vpk) replik: Min egen erfarenhet är att om det blir lågkonjunkturför skogsprodukterna, så drar man kraftigt ner på avverkningarna inom detprivata skogsbruket - sysselsättningen minskar helt enkelt. Det kan ju intevara obekant att det privata skogsbruket väntar med sina avverkningar tillspriserna är höga. Så sker också i viss mån inom skogsbolagen. Det är i stortsett bara domänverket som försöker att hålla en jämn avverkning. säger industriministern att han har som princip attenskilda markköpare skall prioriteras. Jag sade att jag inte har som principatt man skall hindra t, ex, lantbrukare att komplettera sitt markförråd. Jagvill därför ställa en följdfråga - den kan gälla både industriministern ochArne i : Vore det inte vettigt att med hänsyn till alt det finnsmängder av skogsfastigheter som icke brukas göra en ordentlig översyn för attfå en ändring fill stånd? Det är väl ändå på det sättet att våraskogstillgångar bör ses som en nationell tillgång som skall vårdas och brukaspå bästa sätt. Alt då rikta sina blickar mot domänverket ter sig från minsynpunkt mycket underligt. Förklaringen till all man gör det kan väl vara, somArne säger, att det är våra ideologiska bakgrunder som är olika. 1det fallet kan jag nämna att de propåer som jag har gjort här stöds av hela densvenska skogsarbetarkåren. SVENANDERSSON (fp) replik: Jag vill säga till i attjag sannerligen inle gör någon heroisk insats. Jag bara redovisar bakgrundentill den proposition som antog . Utgångspunkten var Ju denkrissituation som svensk skogsindustri då befann sig i. Den mycket kortadiskussion som förekom i kammaren vid det tillfället gav väl inte någon störrevägledning om vad reservanterna hade tänkt sig. Man hade följt upppropositionen med en motion, enligt vilken man ville ha mer pengar tilljordförvärvsfonden. Man kritiserade ju den 4-procenliga räntan. Jag hartidigare här redovisat principerna både för lantbruksslyrelsens köp och lån ochför domänverkets. Det 4-procentiga lånet ansåg motionärerna vara alltförförmånligt. Når man skrev motionen hade man emellertid inte gjort sig besväretatt sätta sig in i principerna för lån fill lantbruksstyrelsen. Att sådana lånbetalas över statsbudgeten hade man inget intresse av att sätta sig in i. Heladen vinst som domänverket får går ju in till statskassan. Kvar står det faktum att pengarna var avsedda för köp frånde skogsbolags sida som hade det verkligt besvärligt med sin likviditet. De köpsom man då förutsatte skulle ske hade knappast en enskild kunnat göra. fråga om sammanhängande stora områden, där man kundebehålla den personalstruktur som fanns inom brukningsområdena. Det varbakgrunden till detta köp. Sedan har del väl framgått också avindustriministerns svar att lantbruksstyrelsen fått väsentliga kapitalbeloppatt röra sig med för inköp av mark. Vi har fortfarande den principiella uppfattningen inomfolkpartiet att man allteftersom det går skall tillföra det privata jord- ochskogsbruket sådan samhällsägd skog som samhället kan avstå ifrån. Får jag till i säga omständigheten att del ligger ett antal besvärsärenden för avgörande idepartementet knappast kan las som intäkt för att det har gått grus imaskineriet. Det är klart att en så pass omfattande fastighetsreglering som dethär är fråga om föranleder ett antal besvärsärenden. Slutligen får jag säga att det var väl att sig en del, för av hans första inlägg fick jag intrycket att han ioch för sig accepterar den här verksamheten, som initierades genom det programsorn och industridepartementet upprättade 1977, Jagfick ett intryck av att han var kyligt inställd till delta. Programmetförutsatte domänverkets aktiva medverkan, och det tycker jag att domänverketlojalt har funnit sig i. har alltså medverkat till att i förstahand förs över från skogsvårdsstyrelserna till privatskogsbruket.Det finns också andra liknande fall. Jag vill bara erinra om att regeringen förnågon vecka sedan behandlade ett ärende från län, där i samband meddomänverkets förvärv av bolagsskog också tillfördes 25enskilda brukningsenheter. Därmed förbättrades underlaget för dessabrukningsenheter och enligt min uppfattning även ägarstrukturen i den bygden.Jag anser det vara ett föredömligt fall, i (): Jag tror att debatten har varit nyttig iflera avseenden och alt industriministern har rätt i vad han sade i sitt förrainlägg, att vi inte vet mycket om vilka nettoeffekterna blir av denna rättomfattande handel. För den skull hyser jag förhoppningen att den frän deenskilda brukarnas synpunkt negativa utvecklingen skall vändas till en för demförmånligare utveckling, I samband med den betydande affärsverksamhet som underdet närmaste året - och kanske under - skall bedrivas på deltaområde kan den korrigering av ägarförhållandena som jag åtstundar mycket väluppnås, I så fall är ingen olycka skedd. Jag menar på fullt allvar vad jag sade i mitt förstainlägg, att jag inte är ute efler att rikta skott mot domänverket, utan vad jagvänder mig mot är en ökning av domänverkets totala markinnehav. Skulle , förförsta gången på långe, någon förskjutning ske mellan de olika kategoriernaägare, har jag av principiella skäl den uppfattningen att den skall gå iriktning mot det enskilda 8 protokoll 1979/80:64-66 ägandetoch inle tvärtom. Jag är naturligtvis mycket intresserad av att se hur deltaslutar. (vpk): Den här frågan har också en viktigförlängning. Vi är väl alla överens om att en jämn ström av råvara till våraindustrier är önskvärd. Här har på flera håll problem uppstått, eftersomenskilda skogsägare inte avverkar i sin skog. Inte minst för de små sågverken iNorrland är del mycket viktigt all domänverket får behålla sina skogsmarker ochatt de får tillskott av mark när sä är möjligt. Överläggningen var härmed avslutad. §12 Om tillverkningsindustrin i Industriministern erhöll ordet för all besvaraPär () anmälda interpellation, 1979/80:106, ochanförde; har frågat mig dels omregeringens allmänna syn på tillverkningsindustrins roll i iframtiden, dels om jag är beredd alt ställa mig positiv till alt möjligheternaall rädda varv prövas i överläggningar mellan företrädare för staten,berörda kommuner och , I beslut om regionalpolitiken (prop,1978/79:112, AU 1978/79:23, rskr 1978/79:435) fastslogs att det är angelägelall i alla delar av landet åstadkomma en väl differentierad arbetmarknad isyfte all bl, a, minska riskerna för en ensidig social sammansättning avbefolkningen. Sysselsättningssitualionen i är, somPär framhålleri sin interpellation, i de flesta avseenden mer gynnsamån i andra delar av landet. Sysselsättningsgraden för kvinnor är högre ochantalet lediga platser i förhållande till antalet arbetssökande är högre. Del föreliggeremellertid en viss obalans på arbetsmarknaden till följd av tjänstesektornsdominans. Två tredjedelar av de sysselsatta i regionen är verksamtna inom denoffentliga och privata tjänstesektorn samt handeln. I övriga delar av landetsvarar dessa sektorer för enbart hälften av sysselsättningen. Jämfört med andraregioner är det framför allt den privata tjänstesektorn som har en betydligtstörre andel av den totala sysselsättningen. Andelen sysselsatta inom denoffentliga sektorn ligger emellertid också över riksgenomsnittet och antaletstatliga arbetsplatser per 1 000 invånare är betydligt högre än i andra delarav landet. som servicesektorn har växt kraftigt iStockholmsregionen har industrisysselsätlningen minskat, varför andelensysselsatta inom industrin minskat relativt kraftigt, Industrisysselsätlningeni regionen minskade således till mitten av1970-talel, medan landet i övrigt hade en ungefär oförändradsysselsätlningsnivå. däremotförändringen av industrisysselsättningen inte varit mer negativ iStockholmsregionen än i andra delar av landet. har beslutat om allmänna riktlinjer för arbetetmed decentralisering i den offentliga förvaltningen (prop. 1978/79:111. bil.14, KU 1978/79:35, rskr 1978/79:364), Av beslutet framgår andecentraliseringsar-betel politiskt skall samordnas i regeringen och desskansli. Vidare uttalade vid behandlingen av regionalpolitiken (prop,1978/79:112, AU 1978/79:23, rskr 1978/79:435) att möjligheterna tillomlokalisering av ny eller expanderande statlig förvaltning bör prövasmålmedvetet och att en delegation borde inrättas för detta ändamål. Enligtriksdagens uttalande måste starka skäl finnas för att förlägga ny statligverksamhet till eller dess grannkommuner, men hänsyn måste också lastill verksamhetens rrt och kontaktbehov. Regeringen har beslutatinrätta en särskild delegation inom rned uppgift att verkaför sådan decentralisering inom statlig verksamhet som uttalat sigför samt att medverka vid prövning av lokaliseringsfrågor. Beträffande den privata tjänstesektorn uttalade riksdagenvid sin behandling av regionalpolitiken (prop, 1978/79:112, AU 1978/79:23,rskr 1978/ 79:435) att systemet med lokaliseringssamråd borde utvidgas till attäven omfatta etableringsfrägor inom denna sektor, vilken till stor del ärlokaliserad till storstadsområdena, främst , Regeringenkommer därför att med berörda organisationer söka nä överenskommelsermotsvarande dem som finns för industrin. Regeringens strävan att dämpa tillväxttakten inomtjänstesektorn i bidrar till en god balans påarbetsmarknaden där. Men enligt min bedömning har industrin i regionen en sådanutvecklingskraft att också den kan bidra till alt balansen på arbetsmarknaden istort sett kan bibehållas. Inslaget av verkstadsindustri är större än i övrigadelar av landet, och branscher som kan förväntas genomgå störrestrukturförändringar svarar för en mycket liten del av sysselsättningen iregionen. Det är naturligtvis svårt att bedöma industrinssysselsättningsutveckling pä sikt och enligt vad jag inhämtat räknarlänsstyrelsen med en negativ sysselsättningsutveckling fram till mitten av1980-talet, Den beräknade relativa minskningen skulle emellertid i stort settfölja riksutvecklingen. Det kan således finnas anledning att kontinuerligtfölja industrins sysselsättningsutveckling i regionen och dess effekter påbalansen på arbetsmarknaden. Beträffande den andra frågan vill jag erinra om vad jagtidigare sagt i kammaren om varv. Kommissionen för de mindre ochmedelstora varven (I 1979:04) har i sitt betänkande (Ds I 1979:16) Mindre ochmedelstora varv, lämnat förslag rörande bl, a, varv. n. inom industridepartementet inför den proposition om varvsfrågor somregeringen har för avsikt att förelägga . Jag kandärför inte nu uttala mig om regeringens syn på kommissionens förslag. PÄRGRANSTEDT (c); Jag vill tacka industriministern för svaretpå min interpellation. Jag tror all vi är eniga om alt det faktum attStockholmsregionen har en allmänt sett bättre arbetsmarknad än kanske de flestadelar av landet inte innebär att vi får blunda för de stora problem som finnsjust beträffande industrisysselsätlningen i denna region. Som jag påpekat irnin interpellation har antalet industriarbetsplatser minskat sedan mitten av1960-talet rned ungefär 20 000. Delta har också lett till attindustrisysselsättningens andel av den totala sysselsättningen har gått nedfrån till . Det har dock kompenserats av att den offentligasysselsättningens andel av den totala sysselsättningen har ökat från tillca . Också den privata service-och administrationsverksamheten har juexpanderat kraftigt. Denna utveckling har faktiskt inneburit en allvarligsnedvridning av arbetsmarknaden i . Det påverkar också densociala sammansättningen i denna region på ett mindre lyckat sätt. Problemenmåste angripas på två vis. För det första är del viktigt att se till att denoffentliga och privata tjänste-och servicesektorn inte expanderar alltförsnabbt - detta också för att förhindra en alltför hastig befolkningstillväxt iStockholmsregionen. Vi måste akta oss för att återkomma till den situation sområdde på 1960-talel med de påfrestningar den medförde både förStockholmsregionen och för landets avfolkningsbygder. Låt mig säga att de åtgärder för att begränsa tillväxteninom den offentliga och den enskilda tjänstesektorn som industriministernredovisar och som jag ju känner väl till ser jag som någonting mycket positivt,och jag år medveten om att den nuvarande regeringen är beredd att föra enmycket aktiv politik pä del området. För det andra måste vi se till att vi kan upprätthållaindustrisysselsättningen också i , En snabbt krympandeindustrisysselsättning skapar också här betydande svårigheter för dem somfriställs och för de nytillkommande på arbetsmarknaden som söker industrijobb,De drabbas på samma sätt som människorna i andra regioner av tvånget att sökasig jobb på annat håll om de vill ha den typ av arbete som de är utbildade föroch har kompetens för. Det är inte alltid möjligt all omskola sig till den typav jobb som det finns större tillgång pä i regionen. Det gäller alltså att inle så att säga stirra sig blind pätotalsiffrorna, när rnan skall bedöma arbetsmarknadslägel i en region somStockholmsregionen, För den som förgäves söker ett industrijobb är del intealltid en tröst att vela att staten söker departementssekreterare. Jag tolkar industriministerns svar som att regeringen ärmedveten om problematiken och medveten om att man måste se allvarligt påinduslrisys-selsättningens problem i lika väl som i andradelar av landet. Jag hoppas därför att vi kan påräkna en aktiv industripolitikockså för vidkommande. interpellation tog jag upp ett konkret fall,nämligen varv som ju liksom så många andra varv i landet f. n. ärnedläggningshotat. Finnbodavarv sysselsätter ungefär 400 man. har föreslagitnedläggning, trots att man från regionens sida har tagit framutredningsmaterial som visar att det borde vara möjligt att rned viss krympningav verksamheten och personalstaben uppnå lönsamhet för företaget inom entreårsperiod. pekar industriministern på att frågan om varven beredsi , och han säger att han därför inte vill yttra sig omregeringens syn på kommissionens förslag. Det har jag all förståelse för - jagtycker all det är fullt naturligt i det beredningsläge som man befinner sig i.Min frågeställning var egentligen inte heller den i interpellationen, utan denvar om industriministern är beredd att se positivt på att det kommer till ståndöverläggningar mellan berörda kommuner- det gäller framför allt ochStockholm -, och företrädare för staten, exempelvis iform av Svenska Varv, Den frågeställningen har industriministern intekommenterat, och det kunde kanske vara av alt få höra någonting om huruvidahan ser en sådan kontakt som meningsfull. Jag vet i alla fall all landsfingeloch kommunerna har begärt alt få överläggningar med Svenska Varv. I en tidigare varvsdebatt här sadeindustriministern att man måste naturligtvis också vidta åtgärder för attkompensera de orter som skulle kunna drabbas av varvsnedläggelser. Jag villuttrycka den förhoppningen att orn, vilket jag fortfarande hoppas inte skallbli fallet, det skulle bli en nedläggning av varv ocksåStockholmsregionen då kan bli aktuell för åtgärder för att kompensera detbortfall av industriarbetsplatser som det skulle kunna föranleda. 0/71 tillverkningsindustrin i SIVERTANDERSSON (s): Frågan om industrisysselsättningen iStockholmsregionen har ju varit föremål för diskussionerhär i kammaren,' Del har varit skiftande ansvariga statsråd som har haft attsvara på de frågor som ställts. I den interpellation som ligger till grund för dagensdebatt finns en del statistik som jag inte tänker upprepa. Jag vill bara påpekaatt industrisysselsätlningen har minskat mycket kraftigt. I mitten av1950-lalet fanns av de svenska industriarbetarna här i Stockholmsregionen.Denna siffra har sjunkit till och den fortsätter att sjunka. Samfidigtväxer naturligtvis andelen tjänstemän, eftersom tjänstesektorn ökar kraftigt. minskar alltså antaletindustrisysselsalta både i procent och i absoluta tal. Detta skapar enallvarlig arbetslöshetssituation för rätt många individer, låt vara att denprocentuella andelen -så vi slipper gräla om del - inle är stor. Man kan intediskutera arbetslöshet enbart i procentuella termer, eftersom det är människor,individer, det år fråga om. Framtiden ser inte heller bra ut. De planeradeinvesteringarna i är bland de lägsta i hela landet. De gamlaindustrierna har myckel svårt alt klara sig. Här kommer naturligtvismarkprissituaiionen i Stockholmsområdetin i bilden. Del finns massor med statistik som talar klarspråk när detgäller utvecklingen. Vi menar att det blir en mörk framtid förde människor somhar tänkt sig att kunna ägna sig åt en produktiv syssla i sitt liv. Det är enansenlig mängd människor som anser att det är det väsentligaste för dem. Man kan ju fundera över varför ingenting händer. Medbekymmer av detta slag är det lättast och för stunden bekvämast att inte göranågonting alls.