prot · G30957 · 1979-12-31 00:00:00 — Han hävdaratt industripo-lifikens viktigaste uppgift är att klara ut sådana här problemoch planera för alternativ sysselsättning osv. Då är vi, ,tillbaka precis där jag ställde den första frågan: Vilken typ avarbetsmarknadspolitiska åtgärder är det som åsyftas i svaret? Vad är det förjobb som skall skapas i ? Vad är det för besked man skall säga attjobbarna i har att vänta? Vi är tillbaka vid samma punkt, , Skall vibörja om nu igen efter den här utvikningen över hela landets stålpohtik? Kanske jagnu kan få svar på de frågor jag ställde från början? (vpk): 1 ndustriministern sade att jag skulle varalitet försiktig med de siffror jag använder när det gäller personer som kanskeblir arbetslösa och att det fanns vågar att rädda deras sysselsättning. Ja, devägar som står till buds nu är attförfidspensioneras vid och att få lön om man hittar ett annatarbete. Men det är inte lätt att rädda de här människorna iMBL-förhandlingarna, där ledstjärnan är den som industriministern ställde sigbakom, nämligen att personalkostnaderna skall minska från , Jagmisstänker att om vi fastställer detta ordentligt, som industriministern nu hargjort, stänger man igen den stora väg som förut stått öppen genom samhällsekonotTiinför att rädda dessa människor. Den stängs igen definitivt, om man tittar påföretagsekonomin. När det gäller avrustning eller upprustning av vill jag säga någonting som kan låta pessimistiskt. Men med nuvarandeinriktning gör man bara en sak i dagens läge. Det är att satsa på den produktsom är mest lönsam f, n, och . Den stora faran i denstrukturrationalisering som sker vid Domnarvets är att när tiden förtunnplåten är ute, då är fiden ute också för Domnarvet, Det sker ingen satsningpå något utöver den standardprodukt man har, och man ser heller inga tendensertill en ökad manufakturering. Jag vill peka på den faran. Vi har fört den här debatten . Jag harställt frågor om industriministern är beredd att rädda svenskhandelsstålsindustri. Vi har fått ett definitivt nej av industriministern. Detgår inte att rädda den -företagsekonomiska principer skall få gälla, det skallMBL-förhandlas, Med det sociala ansvaret är det likadant - det socialaansvaret mot regionalpolifiken, mot decentraliseringen. Det är företagsekonominsom skall vara avgörande. De privata intressena skall få gå fria, det skall inteutmätas något ansvar. Industriministern vill inte ens uttala att detta borde göras. Om de nya framgångslinjerna får jag inte höra någonting.Jag har frågat om vi inte skulle ta initiativ till en ny handlingslinje försvensk stålpolitik och för alla dessa orter. Men vem är det som inte villdiskutera nya framgångslinjer utan lägger fram den gamla strukturplanen ochdess revidering till det sämre samt hävdar att man skall behålla allt gammaltoch inte satsa på någonting nytt? Jo, det är just industriministern. Han vägraratt diskutera varje annan form, och han vägrar också att svara på frågan om viskall satsa på den nya processen elred. Industriministern frågar i stället både ochmig hur vi skall finansiera denna utbyggnad och vilka grenar vi skall satsa på.Vi skall satsa på det som ger det bästa utbytet. Men vad har industriministernför utbyte att komma med? Vilka nya jobb skall vi satsa på i denna region?Inga, vad jag vet - industriministern har inte angett några. Vilka branscherskall vi satsa på? Inga, vad jag vet, åtminstone inte några som är nya och kanvara nydanande. Därför är svaret mycket negativt. Vi som bor på dessa stålortermen inte bara begränsar oss till vår egen ort utan ser hela stålindustrinsframtid som även vår egen inser att vi inte har fått något stöd. Det är frittfram för SSAB-ledningen. Jag hoppas naturligtvis att fackföreningarna och alladess medlemmar skall göra allt vad de kan. Men jag kan konstatera att om deeventuellt skulle nä framgång så är det inte med hjälp av industriministern Om utvecklingen inom handelsstålsindustrin, m. m. Om utvecklingen inom handelsstålsindustrin, m. m. eller aven samhällsekonomisk politik från statsmakterna. Det är enbart av egen styrkasom de skulle vinna framgång och rådda jobb. blandade sig i debatten - ochdet var intressant. Kontentan av vad han sade var att han tycker attindustripolitiken borde inriktas på att bromsa, i detta fall bromsa upp, vadföretagets ledning bedömer som en nödvändig utveckling - bromsa ett företagsutveckling till ett konkurrensdugligt företag som kan erbjuda sina anställdatrygga arbetsförhållanden. Det är ganska intressant att märka att det här nuuppenbart sker en åsiktsförändring inom socialdemokratin. Vi skall inte längresatsa på en industristruktirr som är utvecklingsduglig, utan vi skall belastade knappa resurser landet har med att konservera en befintlig struktur. Dettainnebär, som jag har sagt tidigare i debatten, ofrånkomligen att insatser påandra områden i nuvarande budgetsituation och med det bytesbalansperspektiv vihar framför oss måste dras ner och att man nöjer sig med en låg ambitionsnivånär det gäller industripolitiken. Jag finner det naturligtvis beklagligt attsocialdemokratin, med dess gamla tradifioner i detta avseende, nu har slagit inpå en så konservativ linje. Oavsett vad vill göra gällandebeträffande behandlingen av strukturplarren i finns det övergripande.målet att företaget skall arbeta sig fram till lönsamhet kvar - och denbeställningen är från . Det var ingen som ifrågasatte detta när frågansenast var uppe i . Detta finns alltså kvar som en övergripande målsättning. Om man ifrågasätter detta och är beredd att säga att viskall skjuta lönsamhetsmålet framåt i tiden har man ökadmotståndskraft när världsmarknaden förändras, när det visar sig att tidigareutarbetade investeringskalkyler inte håller etc. Men då skall man också hakurage att här säga: Låt oss skjuta målet om företagets lönsamhet på framfidenoch vara beredda att ta de konsekvenser det innebär inte minst när det gällerföretagets egna strävanden. Jag skulle finna det mycket olyckligt, om vi skullegå den vägen och "belöna" det engagemang som anställda och ledninghar visat i denna uppbyggnadsprocess med att plötsligt från samhällets sidasänka ambitionsnivån. Beträffande den socialt medvetna näringspolitik somKjell-Olof sade att jag tidigare bedrivit - jag tackar för deterkännandet - vill jag påpeka att samma principer bör gälla ävenfortsättningsvis. Jag är förvissad om och förutsätter givetvis att denforcering av vissa delar i strukturplanen, som man eventuellt kan komma framfill som ett faktum, genomförs i socialt acceptabla och anständiga former ochatt de MBL-förhandlingar som inleds ger underlag för beslut i denriktningen. Det är ju en förutsättning, och det år målet för och ändamålet meden MBL-förhandling, Till i vill jag säga att jaghar inga illusioner om att dessa frågor inte kommer upp i , och jagbeklagar inte alls denna debatt. Tvärtom, den är nyttig och nödvändig. är enkonstruktiv anda, en vilja att stödja företaget och dess anställda i enbesvärlig omställningsperiod - inte att ifrågasätta och med allehandaolycksprofetior försöka göra hela skeendet till någonting annat än vad det är. Detta att jag nu ansluter mig till en samhällsekonomisksyn är ingen nyhet. Det är självklart, med den omsorg vi har anledning att haom enskilda människor, att arbetskraften är en fast kostnad. Men det ärlikafullt avgörande för samhällsekonomin och för våra framtida resurser vilkenproduktion människorna befinner sig i. Därför är det inte ointressant vad somär den alternativa möjligheten. Här finns ändå stora möjligheter till expansioni verkstadsindustrin. Vi har t. ex. med industrifonden inlett en satsning ocksåpå nationella projekt som kan vara av intresse i sammanhanget. Till vill jag säga att det är självklartatt de enskilda intressenterna skall vara med i den ram som avtalet harstipulerat. Men avtalet gäller ju, och jag har självfallet ingen anledning attifrågasätta avtalet och de riktlinjer det drar upp. Får jag avslutningsvis i denna debatt konstatera att vihär har diskuterat någonting som väl måste karakteriseras som en internpreliminär planering i företagets styrelse. Vi har ibland diskuterat som omförändringen vore ett faktum. Den är inte ett faktum, utan den är ett förslagsom har arbetats fram inom företaget. Det är rimligt att man avvaktarresultatet av de samråd som sker inom företaget med de anställda innan man medden tvärsäkerhet som vissa talare gett uttryck för börjar värdera effekten ochresultatet av vad som är en preliminär plan. Först då blir debattenmeningsfull, och först då kan vi här i kammaren ta ställning till de socialaoch samhällsekonomiska konsekvenserna av de strukturåtgärder som harpreliminära planer på att genomföra. Om utvecklingen inom handelsstålsindustrin, m. m. SVANTELUNDKVIST (s); Det är inte på det sättet, industriministern,att socialdemokratin har ändrat uppfattning om behovet av att vi får enplanerad näringspolitik. Det är tvärtom så att vi har krävt att deborgerliga regeringarna skulle försöka sig på uppgiften att ge oss en meralångsiktigt planerad näringspolitik. Vi hade pä olika områden påbörjat dennanäringspolitik genom att inventera förhållandena i bransch efter bransch. Mendet som kännetecknade den borgerliga regering som tog över 1976 var att bl, a,sade att detta skall inte samhället lägga sig i på det sätt somsocialdemokratin har tänkt sig, utan detta skall kunna skötas av branschernasjälva. Jag hänvisar bara till vad som hänt inom skogsindustrin, där NilsÅsling har skjutit dessa problem framför sig och där vi fortfarande inte hardet handlingsprogram som vi sä väl skulle behöva för att kunna möta de problemsom finns där. När det sedan gäller och den strukturplan vi hardiskuterat här , sä ger industriministern upp ett försök till enlångsiktig planering, som denna riksdag har uttalat sig för, vid förstatillfälle när man från företagets sida utan Om utvecklingen inom handelsstålsindustrin, m. m. att beaktade samhällsekonomiska konsekvenserna för sysselsättning och regionalpolitik ärberedd att lämna strukturplanen. Det är ju denna uppgivenhet, denna oförmåga att försökasätta in de olika bitarna i det totala sammanhanget och vara beredd attengagera samhällets kraft för att driva en medveten politik som är den störstarisken för utvecklingen framöver för oss i det här landet. Jag upprepar: Folkpartiregeringens industriminister gavmycket klart uttryck för att staten inte skall lägga sig i - allting ordnar sigbäst bara branschen får sköta sitt. Jag konstaterar med en viss förtvivlan attNils Åsling är beredd att uppta den industriministerns fallna mantel. Jag hade trott att som centerpartist - med deambitioner som man har sagt sig ha inom att driva en aktivregionalpolitik och allt detta - skulle komma att engagera sig på ett annat ochmera kraftfullt sätt för att vi nu skulle få en aktiv industri- och näringspolitikoch inte en industripolitik som tydligen bara skall låta marknadskrafternaverka även när det gäller företag där staten har ett stort engagemang, HANSPETERSSON i (vpk): Det samhällsekonomiska synsättet är ingennyhet, säger , Men jag måste ändå säga att det är ett erkännande av att kostnaderna är stora för personal trots att den står utariförgrindarna. Det var ett steg på vägen, som jag nog skall komma tillbaka till närvi diskuterar . samhällsekonomiska synsätt sträcker sigemellertid inte så långt att det innefattar någonting av konsortieavtalet medde privata aktieägarna i , I det avtalet befrias ju de privata aktieägarnafrån varje kostnad för den samhällekonomi som vi talar om. Vad jag vet varcenterns med om att arbeta fram detta avtal, och det tycker jagvisar att det är väl förankrat i centerpartistisk politik. Sedan säger att vi skall vara konkreta. Det ärjust för att få konkreta svar som jag har ställt frågan: Vad menas med denganska luddiga formulering som finns i svaret, där det talas om att regeringensjälvfallet skall ta sitt ansvar för de människor som drabbas, osv, osv,? Vadfinns det för konkret innehåll i detta? Ge oss industridepartementet, , så skall vi medden kommunistiska industripolitiken lägga fast en konkret utveckling förstålindustrin -det kan jag lova på stående fot! Till vill jag säga att jagtrodde inte att ett gammalt statsråd i tidigare socialdemokratiska regeringarskulle hänge sig åt illusioner till den grad som här visat siggöra. Att gå in i detalj i en företagsstyrelses arbete och med pekpinnar visahur utvecklingen borde vara är minsann inte någon kraftfull industripolitik.Den typen av industripolitik tänker jag inte ge uttryck för. Däremotkänner väl till att jag har inga illusioner Jag är medveten om att i ett litet land som ärdet nödvändigt att avbalansera marknadskrafterna, att samhället är aktivt föratt säkra en framåtsyftande industristruktur. Men då får man heller inte görasom ger uttryck för här, gå in och försöka hejda och begränsaföretag och fackföreningar som vill skapa någonting bestående av sitt företag.Det är en konservativ industripolitik som jag inte vill acceptera, Det är sannerligen inte fråga om någradetaljer. Om man som i det här fallet vill förändra en plan så att 1 500människor ställs utan arbete, då är det inte fråga om detaljer. Industriministern gör sig skyldig till en felsyn när hanmenar att sådana konsekvenser av ett företags handlande är någonting som maninte kan lägga sig i när man är industriminister. Det är industriministerns uppgift att beakta vad det härbetyder för de människor som arbetar i företaget och vilka effekter det fär påorterna, och det är industriministerns skyldighet att överväga omstrukturplanen inle kan genomföras på ett sådant sätt att man undviker dessakonsekvenser. Det är nämligen inte säkert, industriministern, attföretagsledningens förslag är den bästa affären ur samhällets synpunkt. använder nu på nytt denuppgift som har cirkulerat i pressen om att 1 500 anställda skall friställas.Hur vet att det förhåller sig så? Jag tycker att vi här ikammaren skall vakta på våra ord. som en känd politiker har sagt, och inte pådetta vårdslösa och okritiska sätt acceptera sådana här uppgifter. Jag är övertygad om att det inte är fråga ompersonalinskränkningar i den storleksordningen. Den massivainvesteringsaktivitet som kommer till stånd i Domnarvet kommer inte bara att geföretaget en god chans för framtiden utan också att tillföra det betydandealternativ sysselsättning. Jag tycker att borde kunna dra denslutsatsen av den här debatten att man bör se hur planerna definitivt utformasi samtalen mellan styrelse och fack, innan man slungar ut sådana här vårdslösapåståenden, som kan skapa panik och svårigheter att komma fram till en rimliglösning på angelägna och besvärliga problem, Naturligtvis är jag angelägen om att ta fastapå att industriministern nu uppenbarligen är beredd att rnöta de siffror närdet gäller förlorade arbetstillfällen som har diskuterats rned gn verkligkraftansträngning. Industriministern är kanske också nu beredd att ta enställning tillhela det här förslaget som bättre rimmar med en aktiv industri-och näringspolitik än den som framskymtade i industriministerns interpellationssvar. Överläggningen var härmed avslutad. Om utvecklingen inom handelsstålsindustrin, m. m. Om överföringen av arbetsuppgifter från försvaret tillkommimerna § 3 Omöverföringen av arbetsuppgifter från försvaret till kommunerna Försvarsministern ordet för att besvara (m) anmäldainterpellation, 1979/80:84, och anförde: har frågat mig om det kan ansesskäligt att i rationaliseringssyfte överföra arbetsuppgifter från försvarettill kommunerna, trots att detta medför ökade kostnader för båda parter. Som sägs i interpellationen har försvaretsrationaliseringsinstitut sett över försvarets sjukvårdsstyrelses organisationoch därvid i besparingssyfte övervägt överföring av olika deluppgifter frånstyrelsen till andra myndigheter. Institutet har i de flesta fall inte kunnatfinna några ekonomiska eller andra fördelar för försvaret med en sådanöverflyttning. Som vidare sägs i interpellafionen föreslårförsvarsmaktens ledningsutredning i sitt andra betänkande attmilitärbefälhavarna släpper sitt tillsynsansvar för hälso- och sjukvården ifred i den takt detta kan övertas av andra myndigheter. Erforderligaöverenskommelser bör härvid träffas mellan försvarsmakten och berörda civilaorgan. föreslår dock att hälsovårdsassistenter t. v. skallfinnas vid milostaberna. Såväl översynsrapporten om försvarets sjukvårdsstyrelsesom utredningen om försvarsmaktens högre regionala ledning har varit ute påremiss. Båda ärendena bereds f. n, i . När det gäller försvarets sjukvårdsstyrelse kommer ettförslag i budgetpropositionen. Den högre regionala ledningen kommer attbehandlas i en särskild profiosition . Jag vill inte nu föregripadessa propositioner. Jag instämmer i uppfattningen att det inte är rimligt attföra över arbetsuppgifter från försvaret till icke-statliga myndigheter, om detmedför ökade kostnader för båda parter. Jag kan dock inte dela interpellantensuppfattning att det skulle vara fallet i den aktuella frågan. Jag ber att få tacka försvarsministern för lämnatsvar. Hänvisningen till förestående propositioner onödiggör dock inte ettklargörande kring frågeställningen i min interpellation. Många aktiva kommunalmänhar under tidernas lopp kunnat slå fast hur staten skjuter överansvarsuppgifter på kommunerna, vilket medverkat till det kostnads- ochskatteläge som vi alla kämpar med, 1 vissa fall har staten skickat medstimulanspengar för att få i gång verksamheten i regi, men hardessa bidrag skurits ner eller helt försvunnit. Det är mot denna bakgrund mininterpellation skall ses och enligt vilken jag reagerat på utredningensförslag. På 3 sidor av 361 i utredningen talar man nämligen omförsvarets hälso- och sjukvårdstjänst. Slående är vid en genomläsning av dessasidor, att utredarna inte tycks veta vad som sorterar under begreppethälsovård, I stället talar man omföretagshälsovård och sjukvård. Längre ned framhåller man, att fredstandvårdenlämpligen utföres av folktandvården. Därutöver tycks man sakna kunskap om vadallmän hälsovård egentligen innebär. Följaktligen kan det förslag som framföresom överföring av hälsovårdsuppgifterna på civila myndigheter-enligt mittförmenande- inte anses vara väl underbyggt, dä man inte har en aning omkonsekvenserna av detsamma. Ingen analys har skett. Jag har redan i interpellationen exemplifierat denlagstiftning som ligger till grund för tillsynen inom allmän hälsovård. På denmilitära sidan finns ett otal motsvarande bestämmelser, t. ex. grundläggandeföreskrifter i hälso-och sjukvård, hälsovårdsföreskrifter för försvarsmakten,livsmedelskontroll för försvarsmakten, veterinärmedicinsk livsmedelskontroll,livsmedelskontroll av lokaler, åtgärder mot matförgiftningar, hälsokontrollför livsmedelspersonal, smittskyddsföreskrifter, smrttrening vid allmänfarligasjukdomar, åtgärder vid personburen ohyra, medicinska normer avseendetruppskyddsrum, försvarets sjukvårdsstyrelses kungörelse om skyddsåtgärder motradonexposition i befästningar, kungörelse ommiljömätning, föreskrifter om vattenhygien vid försvarsmakten, livsmedelstjänsten,förplägnadstjänsten i fält, försvarsmaktens gemensamma bestämmelser föråtgärder mot vattenföroreningar och kemisk hälsopåverkan från brandfarligavaror m, fl, - detta för att nämna några av ett 50-tal separata,försvarsspecifika föreskrifter. Det rationella i utredningens förslag är i koncentrat eninbesparing av tre hälsovårdstjänster, I gengäld får man ökade kostnader förförsvaret, då man köper upp tjänster. Vi kan ta ett enda exempel på dearbetsuppgifter som då får köpas, alternativt överföras på civil myndighet.Skadedjursbekämpningen på s. k. öppna anläggningar skulle enligt utfördaberäkningar kosta försvaret omkring 1,5 milj, kr. Därtill kommer sammaarbetsuppgift på sekretessbelagda anläggningar med 2-3 milj. kr. Resten avförslagets kostnader skulle sedan övervältras på kommunerna. Detta tordeinnebära att mellan 150 och 175 av landets 279 kommuner blir berörda. Det äralltså mer än hälften. Hälsovårdsnämndernas personella resurser är redan i daghårt ansträngda, med stora brister på enbart den civila tillsynssidan. Det äralltså ej tänkbart att de skulle kunna åtaga sig nya uppgifter med nuvarandebemanning. Följaktligen skulle krav omgående resas på personalförstärkningar.De berörda kommunerna skulle därmed drabbas av ökade utgifter med fleramiljoner kronor. föreligger en liten civil inblandning påförsvarsområdet. Denna lilla del har förorsakat ansenliga problem. Jag avser dåyrkesinspektionens arbetsuppgifter inom försvaret. Ännu har man inte kunnatenas om hur inspektionens rapportering skall kunna ske, eftersom rapporter påden civila sidan är offentliga, medan motsvarande rapporter inom försvaret ärhemliga. Problem har också förekommit beträffande genomförandet. Skallarbetsuppgifterna utföras av yrkesinspektionen generellt eller skall vissainspektörer "öronmärkas" för uppgifter inom försvaret? I detförslag som lagts har man alltså negligerat - enligt min mening - 13 protokoll 1979/80:56-57 Om överföringen av arbetsuppgifter från försvaret tillkommunerna Om överföringen av arbetsuppgifter frän försvaret tillkommunerna väsentligaproblemställningar, där konflikter kommer att uppstå beträffandesekretessbestämmelser och kompetensregler. Därutöver kommer försvaret att fämunhuggas med mer än hälften av kommuner och hälsovårdsnämnder beträffandehandläggningen av försvarets hälsovårdsfrågor. Det är inte troligt att mandärmed uppnår den enhetliga handläggning som man hittiills haft, då man självsvarar för såväl kontroll som tillsyn. : det blir ju inte billigare!Man föreslår rationalisering, men åstadkommer motsatsen. Kan det vara i någonsintresse? Är det inte möjligen så, att man helt enkelt har försummatden här lilla biten i den stora utredningen? Om denna nu skall ligga till grundför en proposition borde onekligen underlaget kompletteras. Varförhar man då t, ex, inte låtit kommunerna yttra sig över den bit som berör dem?Synpunkterna från kommunerna skulle ha varit mycket intressanta att få ta delav. Jag är inte så säker på att tongångarna skulle bli så positiva.Kommunrepresentanterna skulle lika litet som jag instämma i försvarsministernsavslutande mening i interpellationssvaret. Avser möjligen statsrådet att efter vad somframkommit här tillse att kompletterande underlag tillföres utredningen, så attkommunerna åtminstone får chansen att anlägga sina synpunkter och så att deslipper att bli tagna på sängen - än en gång. Upplysningsvis vill jag nämna attkommunerna kalmpar med överföringar av arbetsuppgifter och andrauppgifter som föranletts av nya lagar på hälsovårdsfillsynsområdet. Vidgadeuppgifter inom miljölagsfiftningen är ett exempel. Ett annat exempel ärlivsmedelslagstiftningens pålagor. Åtskilliga kommuner har som en följd häravtvingats protestera, och några kommuner har medgetts temporär dispens. Skulle nu också försvaret skyffla över uppgifter i egetförbilligande syfte, så skulle vi åstadkomma en för samhället totalt settmisslyckad lösning - en dyrare, en krångligare och en mer byråkratisk lösning.Den offentiga sektorns arbetsuppgifter skulle kräva ytterligare människor ioffentlig tjänst. De ca 540 000 statsanställda skulle bli några färre, medan deca 670 000 kommun- och landstingsanställda skulle bli många fler. Kommunernasskatter skulle tvingas ytterligare i höjden. Den utvecklingen ter sig varkenmeningsfull eller försvarbar - även om vi just nu diskuterar försvarsuppgifter. Först vill jag påpeka för kammarens ledamöteratt den här interpellationen gäller två utredningar- en utredning som ärparlamentariskt sammansatt och en särskild rationaliseringsstudie som gjorts avett institut inom försvarsmakten. Helt sfillsamt vill jag också påpeka att om man skallframställa interpellationer här i beträffande alla utredningsförslag,så tror jag att interpellafionsinsfitutet kommer att utnyttjasminst lika mycket som har varit fallet här . Jag vill säga att som jag redan sagtkommer svar att lämnas i de två proposifioner som kommer att läggas fram nästaår.