prot · G30995 · 1979-12-31 00:00:00 — Sedan, fru talman, hade jagtydligen fel när jag buntade ihop liberalerna med den tidens höger. Man hade juBertil , som var framsynt, men denne liberal tog det ungefär ett decenniumatt få politiskt inflytande. , efter C. G. , hade manAndersson i . Då gick det illa så länge man valde att sitta i högerburen.Det var först när man drogsigur den, , som det började gå bra. Lärav historien, sade . OLLEWÄSTBERG i (fp) replik: Keynes och tillhör de stora iliberal idétradition och tillhör ju också dem - om det inte var just de - somutformade den moderna konjunkturteori som bygger på att staten viafinanspolitiken, kreditpolitiken, penningpolitiken och valutapolitiken har ettansvar för att skapa samhällsbalans och upprätthålla sysselsättningen. Vad vilärde oss då var att det inte hjälper att skära ner standarden för dem som hardet svårast i samhälletnär det gär dåligt för , Då ökar eländet för människor. Då minskar ocksåefterfrågan i ekonomin, och vi kommer in i en felaktig spiral. Det är det viskall undvika. Det är också skälet till det som förut talade om,nämligen att vi skulle behöva en oerhört mycket hårdare finanspolitik för attundvika en hård penningpolitik och att det skulle drabba väldigt många vanligamänniskor och innebära en sänkt standard och otrygghet. När det sedan gäller valutapolitiken har vi alltsåingenting emot att man ser på den. Det är självfallet att om det visar sig attdet har skett en kraftig nivåförändring av valutautflödet, så måste riksbankenundersöka vad detta beror på - det är en av primära uppgifter. Mendet finns ingen anledning att utgå från att det här förekommer en svindel iflermiljardsklass, när det finns rimliga förklaringar. () replik: Qm det finns rimliga förklaringar, OlleWästberg, vidhåller jag att man skulle kunna lägga pappren på bordet, men detär ni inte beredda att inta en parlamentarisk ståndpunkt för. Vi är besvikna! Den andra frågan: Kan man med hjälp av en hårdarefinanspolitik klara balansen i samhällsekonomin? Nej, det börjar bli litet försent för det nu - vi har haft dessa borgerliga finanspolitiska ansatser underså att vi nu går mot "borgerliga år" för folkets flertal.Det blir kärva år. Sedan är det naturligtvis nödvändigt att en och annanliberal glättar det hela i kanten. sitter i högerburen, men detär de breda lagren som får betala det offer som ni har gjort på deras vägnar. i (fp) replik: säger alltså att man inte harnågra förslag till väsentliga förändringar i finanspolitiken . Tidigarehar man talat om att finanspolitiken inte används , utan att vi nu slagitin på penningpolitik. Men den kritiken faller, eftersom ArneGadd inte vill använda sig av finanspolitiken . Dä skulle förklaringenvara historisk- att och hans parti skulle havelat föra en annan finanspolitik, som skulle ha medfört väsentligt lägrebudgetunderskott. Han skulle då alltså ha fört en finanspolitik som inneburitväsentligt större åtstramningar på den offentliga sektorn eller väsentligthögre skatter. Ingetdera har föreslagits av socialdemokraterna, och därförmenar jag att det är orimligt med den kritik som för fram. Om valutapolitiken säger faktiskt utskottsmajoriteten attden förutsätter att noga följer de frågor som här diskuterats ochtar eventuellt erforderliga initiativ. Det säger vi just därför att vi har haftett valutautflöde som har rimliga förklaringar. Men visar det sig att här harskett en nivåförändring, skall självfallet titta på detta. Det ärinte så konstigt, och det är inte heller den stora och grava skillnad som ArneGadd vill göra det till. EVAHJELMSTRÖM (vpk): Nr 95 Jag tycker att det är en oerhört viktig debattsom just har Onsdaeen den påbörjats, nämligen den om valutautströmningen, tidigare för hur mycket kapital som strömmar ut ur Desiffrorna förtjänar att upprepas: det är mellan 400 och 500 Finansdebatt milj. kr. Det innebär att under den tidsom finansdebatten har pågått har mellan 25 och 30 milj. kr.försvunnit ut ur genom företagens transaktioner. Det här fortgående gigantiska utflödet av kapital försökerden borgerliga regeringen och utskottets majoritet förringa i sin beskrivningav läget. Det försöker också förringa när han går upp ochförklarar att skall titta på det. Han säger att det är ett begränsatutflöde av privat kapital, och sedan hänvisar han till de löpandebetalningarna. Men de löpande betalningarna är ju undantagna frånvalutaregleringen och kan inte kontrolleras. Oavsett hur man ställer sigtill detta faktum är det emellertid inte så att de löpande betalningarna är entillräcklig förklaring till förskjutningarna i valutaströmningarna. överett längre perspektiv är det också uppenbart att det sker en omfattandekapitalflykt, som ökar . kommunisternas krav på skärptvalutareglering och på att åtgärder måste vidtas mot kapitalexporten ochindustriutflyttningen avvisar finansutskottet med hänvisning dels tillkapitalexportens förment ringa storlek, dels till att en utredning pågår. fickvi höra ytterligare ett argument, nämligen att skall"titta" på det. Sanningen är väl den att den borgerligaregeringen inte är beredd att vidta några åtgärder, att den inte ens har enuppfattning om kapitalexportens storlek. kan man naturligtvis inte, fru talman, isoleravalutautflödet och kapitalexporten från den ekonomiska politik som denborgerliga regeringen i övrigt för. Erkänner man nödvändigheten avrestriktioner och nödvändigheten av att sätta stopp för företagens transaktionerpå detta område, så erkänner man också nödvändigheten av en kontroll avprivatkapitalets agerande i olika avseenden. Därmed erkänner man nödvändighetenav en större planmässighet i samhället. Kapitalexporten hänger nämligen intimtsamman med den kapitalistiska utvecklingen i övrigt. Det är en utveckling sominneburit att stora internationella truster dominerar den kapitalistiskavärldsekonomin. Kapitalet försöker lösa den nuvarande krisen genom enfortsatt internationalisering, genom att upprätta ett internationelltproduktionssystem som medger planering och fördelning av resurser i globalskala. De ekonomiska och politiska besluten flyttas alltså upp på enövernationell nivå under dessa multinationella bolags ledning och kontroll. Vpk har i sin stora ekonomisk-politiska motion särskiltframhållit att inte kan ses isolerat från den industrialiserade västvärlden i övrigt. Den kapitalistiska krisen är inte begränsad till värt land och kan därför inte förklaras av ''ansvarslösa kommunalpampar", som den borgerliga regering en försöker få det till. av elaka oljeschejker eller av lönearbetarnas berättigadekrav på kompensation för pris- och hyresstegringarna. ingår som en del av ett större system - ett systemi kris. uppvisar emellertid några särdrag i denna krissituation. Ochett av dessa särdrag är just kapitalexportens utveckling. Samtligakapitalistiska nationer karakteriseras visserligen av att de nationellaproduktionssystemen bryts ner, att de olika industrierna i ett land tenderaratt arbeta sida vid sida som enklaver utan att ge några spridnings- ellerlänkeffekter till den övriga ekonomin inom landet. I är exportindustrins betydelse enligt vår meningi dag överbetonad. hävdar vi att exportindustrin visserligen ärnödvändig och att vi också framöver måste ha en stor handel. Men exporten måstelänkas in i andra banor till fromma för de breda befolkningsskikten och intetill förmån förde multinationella bolagens strävanden. Det är nödvändigt attförnya den svenska produktionsapparaten, och det kräver kapital, det kapitalsom förs ut. redogjorde för hur industriinvesteringarnahade gått ned och menade att orsaken till det var en allmänt pessimistiskinställning. Jag tror det är att göra det väl enkelt för sig att försökahänföra denna nedgång till något slag av trosvilja. Nedgången hängersjälvfallet samman med att företagen bedömer det som företagsekonomiskt merlönsamt att investera i länder där man förtrycker all facklig verksamhet, därlönerna är låga och där det t. o. m. förekommer terror av olika slag motlönearbetarna. Företagens profit blir därmed större. Samhällsekonomiskt blirdet emellertid mycket allvarligt för att besluten på detta sätt fårfattas i direktionsrummen. Investeringarna i framstår såsom angelägnareän på länge, men de måste få ett nytt och kvalitativt annat syfte. 1 de högtindustrialiserade länderna tagna såsom grupp har de utrikes strömmarna avinvesteringar och finansiellt kapital ökat kraftigt sedan slutet av 1960-talet.Så också i , Här har emellertid produktionsinvesteringarna inom landetsamtidigt minskat. Antalet sysselsatta i de svenska företagens dotterföretagutom landet har ökat från 250 000 till 350 000 under loppet av på1970-talet. har jobben inom industrin i minskat kraftigt. Deutlandsetablerade svenska storföretagen har en fjärdedel av sinaanställda utomlands. Det är en avsevärd uppgång. säger finansutskottet att den utredning som hartillsatts för att se över de internationella investeringarnas effekter harsvåra saker att analysera. Utredningen har uppenbarligen inte kommit längre äntill att diskutera och samla in material. Utgångspunkten för utredningenförefaller dock - att döma av vad som här har sagts och av vad som står ifinansutskottets betänkande - fortfarande vara att vad som är bra för företagenär bra för landet. Därmed framhärdar finansutskottet i den tro som uttryck för så sent som i en debatt med , nämligenatt de svenska företagens investeringar utomlands skapar sysselsättning ocksåinom landet. Detta är en grov förenkling, för att uttrycka sig milt. Det finnsinget automatiskt samband mellan dessa bägge faktorer. landet kaninte heller isoleras från kapitalets ökade koncentration och Nr 95centralisation samt den tekniska utveckling som accelererar allt snabbare. Det stora valutautflödet på mellan 400 och 500 milj. kr. veckan harinte bara återverkningar på produktionen med ty åtföljande Det har också andra negativa effekter genom den finansiellakris som blir följden. Regeringen tror sig kunna bota denna finansiella krisgenom räntehöjningar och åtstramningspolitik, en politik som lönearbetarna,pensionärerna, ungdomen och barnfamiljerna dyrt får betala i form avprisstegringar, högre hyror och minskat bostadsbyggande. Därtill kommer attspekulationen tar fart. Det enda recept som kan ge resultat i kampen mot dennakris, mot den utslagning och arbetslöshet som blir följden av den borgerligaregeringspolitiken, är den omläggning av hela den ekonomiska politiken som vpkhar föreslagit i sin motion med därtill sammanhängande krav på en hårdarevalutakontroll. Därmed, fru talman, instämmer jag iJörn yrkande om bifall till samtliga vpk-motioner. OLLEWÄSTBERG i (fp) replik: Självfallet hänger kapitalexporten samman medvårt nuvarande ekonomiska system. Förutsättningen för frihandel och för utbytemed omvärlden är nämligen att vi också tillåter kapitalexport. Förutsättningenför ett fritt demokratiskt system är att människor har rätt att flytta frånSverige och då ta med sig en del av sina egna tillgångar. Det är en del avdemokratin att inte bygga murar. sade att de löpande betalningarnanaturligtvis inte är en tillräcklig förklaring till valutautflödet. Jo, de är ioch för sig en tillräcklig förklaring. Att tio dagars förskjutning i de löpandebetalningarna motsvarar är ändå talande. Utträdet ur valutaormen har skapat en ny situation när detgäller företagens bevakning av sina egna kapitalströmmar och betalningar. Detgör att det är litet svårt att se så där väldigt dramatiskt på de siffror somhittills framkommit. Det kan visa sig att vi har fått en trendmässigförskjutning, att vi har fått en ny nivå. Då måste man titta litet noggrannarepå valutatransaktionerna. Men vill man, som antydde, ha en valutakontrollockså av de löpande betalningarna, så innebär ju det att eller vemdet nu blir måste titta på tio miljoner transaktioner . Vi skulle fåbygga upp en jättebyråkrati som inte bara skulle försvåra internationell handelför del utan också skulle försvåra åtskilligt för vanliga turister ochandra som söker sig ut. säger att hon vill i och för sig ha merav industriinvesteringar men att dessa skall vara av kvalitativt annorlundainriktning. Är det kolkraftverken det? Men i sak måste vi ha mera avindustriinvesteringar för att kunna exportera mera, Qm vi. som , skulle sluta att överdriva betydelsen av exportindustrin, så innebär judet att vi minskar våra förbindelser med omvärlden. Nr 95 Det har nackdelar inte bara därföratt vi då inte skulle kunna exportera för OnsdTcrpn den '*'' finansiera vår import. Vi skulle behöva minska importen avmängder av 77febrinri 1980 för livsviktiga varor, inte minst olja, som vi iett framtida läge mycket väl kan bli mera beroende av, och väldigt många svenskar skulle få en lägre F' nsdehatt Standard. Minskade förbindelser medomvärlden är någonting negativt också av detskälet att med handel följer också ett kulturellt utbyte och ett närmare (vpk) replik: tycker inte att det är särskiltdramatiskt med utflöde av 12 a 20 miljarder ur landet . Man frågar sigvilket skådespel vill se för att kalla det dramatiskt. Jag diskuterar nu inte den enskilda människans utförsel avnågon tusenlapp. Vad jag diskuterar är de stora företagens utförsel av kapitalur landet, kapital som krävs här för att få till stånd en förändradsamhällsstruktur. säger att jag kräver kvalitativt annorlundainriktning av investeringarna i landet, och det är helt riktigt. Vi harframhållit detta, vilket framgår av våra motioner. Vi vill ha en omläggning avden ekonomiska politiken inför 1980-talet. Vi vill ha en annorlundainvesteringsinriktning, inte på kolkraftverk - det får stå för ettans ochtvåans räkning -, men inom miljöområdet i övrigt kan jag tänka mig en radindustrier som skulle sysselsätta betydligt fler människor än den tungaproduktion som förekommer . Vi vill ha en industri som skulle skapaarbetstillfällen och som skulle innebära ett stopp för den omfattandefolkutflyttning som blivit följden av såväl den socialdemokratiska som deborgerliga regeringarnas politik. Det stora valutautflödet kallar jag dramatiskt. Och vadvärre är: Det kan komma att bli än större på grund av den storaupplåning som företagen bedriver utomlands och som skall betalastillbaka genom räntor, amorteringar och annat. Vad vi alltså har att vänta, omvi inte får till stånd en hårdare valutareglering och en större kontroll avföretagens utförsel av kapital, är en än värre utslagning på arbetsmarknadenoch än större räntehöjningar. i (fp) replik: Ett valutautflöde på 10 miljarder blirdramatiskt om det är permanent, om det visar sig att utflödet år ligger på en sådan nivä. Men det valutautflöde som vi har haft har det funnits rimliga och naturliga förklaringar till. Det gör att vi måste titta närmare på detnuvarande utflödet, analysera effekterna och ta reda på vad det beror på. Det är bl. a. det som vi har till. Det allvarliga uppträderom det visar sig attdet är fråga om ett kontinuerligt och trendmässigt valutautflöde. Qm vi skulle gå vägen över ett införande av valutakontroll också på de löpande transaktio nerna, skulle vi få bygga upp en omfattande byråkrati som skulle 138 kontrollera tio miljonerföretagslransaktioner. Det skulle avsevärt försvåra våramöjligheter att över huvud taget bedriva handel med omvärlden. har sagt att vi har haft för stortyngdpunkt på Onsdaeen den exportindustrin. Vilka är då våra storaexportindustrier? Jo, det är skogs-och 9-7 februari 1980 stålindustrin.Hur skall vi - vilket vill - kunna undvika en befolkningsomflyttning,om vi lägger mindre tyngdpunkt på våra exportindustrier? Hur skall dennabefolkningsomflyttning kunna undvikas, om vi lägger mindre tyngdpunkt på en delav den industri som just finns i t, ex, ? En förutsättning för att viskall kunna upprätthålla standarden för de mest utsatta grupperna i samhälletoch för att vi skall kunna fortsätta att bedriva en fördelningspolitik är attvi har de resurser som vi bl, a, får genom utrikeshandeln. (vpk) replik: Å ena sidan förklarar iStockholm att valutautflödet har helt rimliga och naturliga förklaringar, Åandra sidan säger han att måste titta på orsakerna till utflödet.Jag måste då fråga mig: Vilka rimliga och naturliga förklaringar harfinansutskottet eller givit? Jag kan inte finna annat än att denenda rimliga och naturliga förklaringen är den som jag gav i mitt anförande,nämligen att företagens och då framför allt storföretagens bedömningar att mantjänar mer pengar genom att flytta ut produktionen är orsaken tillkapitalexporten. Om man tittar på utvecklingen av denna kapitalexport under enrad år, finner man att den faktiskt har ökat. Det förefaller mig somom regeringen över huvud taget inte har något grepp om valutautflödet, och denverkar inte heller vara beredd att vidta några som helst åtgärder för att fästopp på det. Så till handeln med omvärlden: Jag sade tidigare att vivisst inser att också kommer att ha ett omfattandehandelsutbyte med omvärlden, om än med något annorlunda inriktning än . dåvi är hårt uppknutna till ett fåtal nationer. Men vi kan inte fortsätta attbetrakta exportindustrin som den enda industri vi skall satsa på. Vi har sagtatt vi måste satsa på vidareförädling av de produkter och råvarutillgångar somvi har inom landet, bl. a. skogen och malmen. Om den vidareförädling som i dagmånga gånger förläggs utomlands i stället förlades inom landet skulle en radnya jobb skapas. Det skulle dessutom innebära att vi kunde få till ståndsysselsättning i exempelvis , och - län som i dagär verkligt hårt drabbade av arbetslöshet. Förste vice talmannen anmälde att iStockholm anhållit att till protokollet få antecknat att han inte ägde rätttill ytterligare replik. CHRISTERNILSSON (s): av borgerligt styrebefinner sig hyres- och bostadsmarknaden i en djup kris. Det råder bostadsbristi många av landets kommuner. Relationerna mellan bostadskostnader och inkomsterhar försämrats, och hyresgästerna har drabbats av mycket kraftiga hyreshöjningar.De sociala klyftorna i boendet ökar, och spekulationen spelaren allt störreroll på bostadsmarknaden. Valfriheten pä bostadsmarknaden har, för att knytaan till en socialdemokratisk partimotion, alltmer kommit att begränsas till demänniskor som förfogar över kapital. Den sociala bostadspolitiken får nu successivt ge vika fören marknads-ekonomiskt inriktad bostadspolitik. Och vi kan redan se följderna;det byggs för litet, och det som byggs riktar sig inte till de människor somstår utan bostad. Att det är som bestämmer bostadspolitikenframgår av regeringsförklaringen. regeringsdeklaration sade man attalla människor oberoende av inkomst skulle ha rätt till en god bostad och attsystemet med generella bostadssubventioner och selektiva bostadsbidrag skulleligga fast. Denna viktiga målsättning finns inte med i 1979 årsregeringsdeklaration. Det är, som ofta påpekats i bostadsdebatten, storaskillnader mellan årets trepartiregering och . Målet är inte längre attföra en socialt inriktad bostadspolitik. Den andra regeringen tycksacceptera bostadsköer och ständiga hyreshöjningar. och harsuccessivt övergivit sina bostadssociala målsättningar, och en anpassning harskett till krav att bostaden skall vara en handelsvara. Att de fria marknadskrafterna inte kan lösa bostadsproblemenför normala inkomsttagare visar utvecklingen i , Dåavvecklades hyresreglering och samhällets finansiella stöd. Följden blev attinkomst och förmögenhet på nytt blev grunden för fördelning av bostäder. Socialdemokratin ser bostaden som en socialrättighet. Vi kan aldrig acceptera en utveckling bort från de bostadssocialamålen. påbörjades mellan 55 000 och 56 000 lägenheter.Bostadsministern misslyckades alltså med att klara sin egen ochde borgerliga regeringarnas målsättning, som var drygt 60 000 påbörjadelägenheter. Det låga bostadsbyggandet kommer inte som någonöverraskning. Bostadsministern har bagatelliserat problemen påhyres- och bostadsmarknaden. Hon har t. o. m. förnekat att det finns enbostadsbrist, trots att tiotusentals människor står i bostadskö.Bostadsministern har skyllt svårigheterna på kommunerna och glömt bort attregeringen har huvudansvaret för bostadspolitiken. Trots att 1979underkände folkpartiregeringens bostadspolitik och krävde att det byggs minst65 000 lägenheter kom inte bostadsministern med några förslag som skulle ledatill ett ökat bostadsbyggande. Ekonomiminister gav i eninterpellationsdebatt besked om att regeringen inte varberedd att skapa samhällsekonomiskt utrymme för den ökning av bostadsbyggandetsom krävt. I en situation när tusentals ungdomar står i bostadskölåter regeringen bostadsbyggandet sjunka. Och de här bristproblemen kommer attförvärras , när 1960-talets stora ungdomskullar kommer ut påbostadsmarknaden. Det lågabostadsbyggandet och de höga hyrorna är en följd av att byggnadskostnadernahar ökat snabbt , Byggpriserna har ökat med drygt20 %, De s, k. överkostnaderna är så höga attbostadsföretagen inte kan bygga eller tvekar att bygga, .Mänga av de lägenhetersom skulle ha påbörjats kommer aldrig att lämna ritbordet. Vem kaneller får starta byggen, när överkostnaderna blir och årshyranberäknas till . för en normal trerumslägenhet? I många kommuner blir överkostnaderna så höga attlänsbostadsnämnderna inte kan lämna godkännande för statliga lån. Det blirsnart regel att byggnadskvoter inte utnyttjas. Även om statens räntestöd utsträcks til! vissaöverkostnader - ett i och för sig bra förslag - blir kostnaderna så höga attföretagen vägrar eller tvekar att bygga. Det finns t. o. m. rapporter som tyderpå att produktionen av flerfamiljshus helt håller på att upphöra även ikommuner med bostadsbrist. Hyreskostnaderna ökar nu snabbare Sin konsumentprisindex.Tar man hänsyn till att oljekostnaderna ökade, så finner man att vi fick enhyreshöjning i de allmännyttiga företagen med /m- 1979.Hyresnivån i nyproduktionen tenderar att bli så hög att många av dem som står ibostadskö inte har råd att fråga efter nybyggda lägenheter. Läget förvärras avatt regeringen har låtit inflationen urholka bostadsbidragssystemet. Underdesenaste fyra åren har 163 000 makar med barn mist rätten till bostadsbidrag.Genomförs regeringens politik får nu 40 000 ensamstående med barn sänkta bostadsbidrag- och det i en situation dä hyrorna ökar mycket snabbt. Vi vet också atteffekten av flera förslag i årets budgetförslag blir rekordstora hyreshöjningarunder kommande år. Den stora svagheten i årets budgetförslag äratt regeringen står handfallen inför den snabba kostnadsutvecklingen påbyggnadsområdet. Regeringens inflationspolitik kommer också att förvärraproblemen på hyres- och bostadsmarknaden . Vi måste mot den bakgrunden räkna med en lägre takt ibostadsbyggandet än vad regeringen förutsatt i finansplanen. Regeringens förslag att avveckla hyresförlustlån ochunderhållslån samt att försämra bostadsbidragen för vissa grupper kommer attleda till ökade bostadskostnader. I regeringens budgetförslag görs alltså inget samlatförsök att lösa problemen på hyres- och bostadsmarknaden. Svenska folket far räkna med att om ställer sigbakom regeringens ekonomiska politik sä kommer byggnadskostnaderna att fortsättaatt öka, bostadsbyggandet kommer att ligga på en alltför låg nivå och fortsattahyreshöjningar kommer att urholka vissa gruppers levnadsstandard. Det stabiliseringsprogram somsocialdemokraterna för fram i dagens reservation och som har stöd av LO villhålla tillbaka inflationen och förhindra standardförsämringar för vanligalöntagare. En sådan politik skapar stabilitet i landets ekonomi och underlättardärmed avtalsrörelsen. Nr 95 Viktiga inslag i vär politik är bl, a. att begränsahyreshöjningarna och Onsdaeenden dämpa den snabba utvecklingen avbyggnadskostnaderna, som är huvudor- 27februari 1980 saken till krisen pä hyres- och bostadsmarknaden. byggnadsvaror och en skärpt kontroll över enlreprenadpriserna vill social- Finansdebatt demokraterna ge samhället en bättrekontroll över byggnadskostnaderna. Frågornaom hyresförlustlånen och underhållslånen bör ges en sådan lösning atthyresutvecklingen dämpas. Bostadsbidragen vill vi förbättra och göra merarättvisa ur fördelningssynpunkt.