prot · G309142 · 1979-12-31 00:00:00 — Eftersom detta är en fråga med anknytning tillutrikespolitiken har jag tagit hand om den enligt den arbetsordning som gällerinom . Jag förstår inte av vilken anledning Hans Peterssonförsöker göra ett stort nummer av det. När det gäller och även andra länder därpolitiskt förtryck råder skulle jag självfallet önska att den svenskaregeringen verkligen kunde åstadkomma konkreta åtgärder som gav omedelbararesultat. Men om noga tänker efter, inser han att det tyvärrinte ligger i den makt - hur engagerad den än är i olikafrågor - att åstadkomma särskilt mycket annat än uttalanden i , iinternationella organisationer och offentliga opinionsyttringar av skildaslag. Dess värre konnner även i fortsättningenatt få nöja sig med att dcK är den enda möjlighet attagera. Jag har naturligtvis inte någon som helst förhoppning om att HansPetersson skall acceptera det, men så är det likväl. HANSPETERSSON i (vpk): När det gäller den svenska regeringensmöjligheter att tigera tycker jag att jag ställt min fråga vid ett tillfålle dådet interntitionella intresset kretsade kring och Coca-Colasverksamhet där. Det som jag hiir tagit upp gäller framför allt handelsfrågorbetriiffande och . Därvidlag fick ju regeringen en gratischansatt göra någonting, åtminstone att uttrycka sin inställning, när nu hela deninternationella arbetarrörelsen tog upp saken. Det hade väl inte varit för mycketbegärt att regeringen, även om den säger sig inte h;i något inflytande överPripps i allmänhet - det hörde vi i bryggeridebatten - hade gjortett av de nu så populära vädjandena för att kunna åsttidkomma något. var inan ju ute och vädjade i viktiga frågor. Det hade man kunnat görtiockså i det här avseendet, även om man avhänder sig varje möjlighet att görtinågot annat. Jag kan inte låta bli att ställa en följdfråga: Kominerutrikesministern att ta kontakt med regeringen i för att uttrycka vårinställning till dessa händelser? Om regeringsåtgärder för att stödja kampen fördemokratiska fri- och rättigheter i Den ståndpunkter framförspå alla sätt till berörda regeringar. Det gäller naturligtvis också i falletGuatemala. Men om i föreställer sig att jag skulleåka dit och ta upp förhandlingar med den guatemalanska regeringen om de internaförhållandena kräver han nog en aning för mycket. För att uttrycka saken på ettannat sätt har litet väl ljusblå förhoppningar om vad som skullekunna bli resultatet härav. HANS i (vpk): Jag har inga ljusblå förhoppningar om detljusblå . Men att dra upp en debatt rned krav på attutrikesministern skulle åka till osv. är väl att ta i för mycket. Detfinns andra sätt att agera på. Genom olika uttalanden och genom olika aktionerkan regeringen uttrycka vad den menar. Det råder nog inget tvivel om attregeringen i noggrant följer opinionerna ute i världen och om att manär oerhört känslig för olika uttryck för solidariteten med de anställda vidfabrikerna och med arbetarklassen i allmänhet. När nu den internationella arbetarklassen tar sitt ansvaroch skapar opinion - inte heller de svenska fiickföreningsledarna åkte tillGuatemala, utan de nöjde sig med att i vårt land agera för titt skapainternationellt intresse - hade också regeringen varit oförhindrad att göradet. Jag tror att om regeringen hade gjort vad den kunde i den hiir frågan, såskulle den h;i mötts med ganska stor sympati från en bred allmänhet i vårtland. Jag ser en sådan aktion som ganska enkel, men man har faktiskt struntat ititt göra något. Överläggningen var härmed avslutad. Om åtgärder för att säkra tryggheten för järnvägsresenärertill 8 6 Omåtgärder för att säkra tryggheten för järnvägsresenärer till Utrikesministern erhöllordet för att besvara () anmiilda fråga.1979/80:425. till konmrunikations-ministern. har frågatkommunikationsministern vilka åtgärder han anser påkallade för att säkerställatryggheten för de jugoslaviska invandrare i som reser med tåg mellanSverige och . Frågan haröverlämnats till mig. Låt mig först konstatera, att internationella tåg itransit genom flera länder regelmässigt byter personal i samband medgränspassagerna. Det tillkommer ordningsmakten i varje land där vagnen befinnersig att upprätthålla ordningen ombord. Endast när Belgradvagnen befinner sig iSverige finns således svensk polis för ordningens upprätthållande. Några anmälningar om stölder eller våldsdåd påBelgradvagnen synes inte ha gjorts till vare sig svensk polis eller SJ. Kontakter med myndigheterna i de länder genom vilkaBelgradvagnen passerar har givit vid handen att man där saknar kännedom om attpassagerare på våg mellan och skulle ha varit offer förallvarliga övergrepp. Genom våra kontakter har vi emellertid fäst berördamyndigheters uppmärksamhet pä frågan. Vi har därvid, i samtliga länder, möttsav en beredvillighet att utreda och förebygga missförhållanden I den mån deinte beivras, kan de få allvarliga följder för enskilda personer och negativtpåverka internationell samfärdsel och turism. ULLATILLÄNDER (c): Jag vill tacka utrikesministern för svaret påmin fråga. Det kan vara ett problem för svenska myndigheter att gripa sig an ensådan här uppgift. Man kan peka på område efter område som illustrerar ennumera väl etablerad erfarenhet, att intresse inte slutar vid desvenska gränserna. Jag tänker då inte på engagemanget i u-hjälp eller på atthundratusentals svenskar far utomlands och räknar med som något ganskanaturligt att svensk hjälp skall finnas till hands i bestämda situationer. På grund av att har blivit ett land som tagit emotinvandrare från många länder uppstår problem med deras möjlighet att besöka degamla hemländerna. Det gäller både dem som är svenska medborgare och dem som ärpå väg att bli det. Det är människor som arbetar och bor i . Det är både ett mänskligt och ett svenskt intresse att dehär resorna sker med den grad av trygghet sorn är möjlig. Eftersom tåget utgår från så måste ansvaret förresenärerna i viss grad vila på . Att resa är alltid att ta vissa risker, och i många fallkan intin säga att risken är den resandes ensak. Risken kan varti värd att tanär resan är ett äventyr, men i det här aktuella fallet är resan en rutinresa -en transport med svensk utgångsstation. Då kan man ställa större krav påresandetryggheten och rnindre krav på att det skall vara äventyrligt. Man kan också klart fastställa var och på vad sätt den iövrigt trygga resan äventyras. De tågresor som utgår från borde kunnavara lika trygga som de bussresor som utgår från med samma destination. Det är rätt märkligt att det mitt i intriiffatsådana hiir situationer. Detta är mycket anmärkningsvärt, och det förhållandettitt utrikesministern tar sig an problemet kan säkert ha en nyttig inverkan påmyndigheterna i speciellt ett av de länder som genomkorsas och som uppenbarligenhiir försummat resandetryggheten. Resandetryggheten i samtliga de länder det här är fråga omiir tillfredsställande med ett undantag. Men det borde inte finnas någotundantag i det här fallet. Kravet på resandetrygghet är en så elementar sak attdet inte borde tillåtas några undantag. Jag vill än en gång tacka för det positiva svaret och föratt problemet tydligen redan har uppmärksammats och bristerna påtalats. Detmåste vara det första steget till en förändring till det bättre. Om svenska hjälpåtgärder tiU kubaner vid den peruanskaambassaden i Överläggningen var härmed avslutad. S 7 Om svenska hjälpåtgärder till kubaner vid den peruanska ambassaden i Utrikesministern erhöllordet för att besvara () anmälda fråga.1979/80:427. och anförde: har frågat mig vilkahjiilpåtgiirder som från svensk sida har planerats eller vidtagits förmänniskorna vid den peruanska ambassaden i . Regeringen har beslutat lämna 1 milj. kr. i bidragtill FN:s flyktingkommissarie för hjälpinsatser i samband med förflyttningen avde personer som tog sin tillflykt till peruanska ambassaden i . Placeringen av dessa personer, huvudsakligen iLatinamerika och . är i stort sett säkrad, och regeringen har därför intefunnit det påkallat att nu besluta mottaga ett visst antal i . Om FN:s flyktingkommissarie skulleföreslå att personer tillhörtinde denna kategori mottas i , kommer ensådan framställning att prövas av invandrarverket inom ramen för gällandeflvktingkvot. PER-OLOFSTRINDBERG (m): Jag ber att få tacka utrikesministern för detnågot senkonma svaret. Den här frågan ställdes ju mot bakgrundenav att mer än 10 000 kubaner hade tagit sin tillflvkt tillPerus ambassad i Om svenska hjälpåtgärder till kubaner vid den peruanskaambassaden i Havannaför att därifrån nå friheten. Av svaret framgår att regeringen lämnat 1 milj. kr. tillFN:s flyktingkommissarie rnen i övrigt inte planerat några åtgärder. Jag måstenog säga att insatserna ter sig något blygsamma mot bakgrund av vad som hänt iCuba och även i förhållande till hur brukar engagera sig i liknandesituationer. Situationen i är ju verkligen belysande för hur mångakubaner nu upplever regim. Tusenden och åter tusenden söker sigbort från till en osäker framtid, men en framtid i frihet. Det har antytts att många som lämnar skulle varakriminella element och liknande. Brottsligheten måste h;i varit enorm - enligtuppgift anlände bara under förra veckoskiftet över hundratalet båtar med 4 000kubaner till . Resultatet är ju att vi helt enkelt fått ett nyttbätflyktingsproblem. Jag efterlyste i min fråga eventuellt planerade åtgärder.Utrikesministern har alltså inte övervägt några initiativ. Det skulle kunna skeom det kom en framställning från FN:s flyktingkommissarie. Men nog borde detväl kunna vara möjligt att i begränsad omfattning överföra en del av dessaflyktingar till . Man skulle ju kunna utnyttja den flyktingkvot som vihar och som i stor utsträckning utnyttjas för . i har dessutom redan i mitten avapril gjort en framställning till om att skulle taemot en del av de flyktingar som sökt peruanskt skydd. har fått ta emot långt utöver de 3 500 flyktingar somman förbundit sig att ta emot. m.fl. länder har också tagitemot flyktingar från . Enligt iilldeles aktuella uppgifter skall det dessutomfinnas kvar ett betydande antal kubaner på den peruanska ambassaden i ,vilka inte får tillstånd att lämna ; de vägras tillstånd att bege sig tillLima, och luftbron dit tycks nu vara bruten. Skulle det inte, herrutrikesminister, vara en lämplig insats från svensk sida att försöka hjälpatill att lösa den situationen? Våra relationer med bör rimligtvis varasådana att man där bör vara lyhörd för svenska propåer i den riktningen. Det aren etablerad politik i att sålångt det är möjligt se till att flyktingar från olika länder kan tas emot avländer i regionen. Det finns en rad praktiska skäl härför. Det finns också skälsom har med språket och miljöfaktorer att göra; det är lättare att etablera sigi ett nytt land där förhållandtma inte alltför mycket avviker från det egnalandet. Mot den bakgrunden har vi i stället för att ta emotflyktingar i erbjudit oss att via FN:s flyktingkommissarie finansielltstödja de länder i regionen dit flyktingarna söker sig. På det sättet har ocksåandra länder i den här delen av världen agerat - jag tänker t. ex. på övriganordiska och europeiska länder. Såvitt jag känner till har de flesta avflyktingarna från i tagits emot i spansktalande länder -i några fall i ,men det gäller inte särskilt många. Många har rest till . Vi har inga upplysningar om det antal flyktingar som ärkvar på i , men som framgår av svaret har vi sagt att vi,ifall den situationen skulle uppstå att man fårsvårt att placera flyktingarna iregionen, skall vara beredda att pröva att ta emot dem i inom ramen förden flyktingkvot vi har för . Jag har inte heller någon exakt uppgift omhur stort antal flyktingar som är kvar på den peruanska ambassaden. Men det ärnågra hundra kvar där som alltså inte tillåts lämna . Regeringen är litetpassiv om den skall behöva invänta en eventuell invit från FN:sflyktingkommissarie innan den gör en insats. Det som sades om språkgruppen var något egendomligt. Desom kommer från representerar ju en sådan språkgrupp som vi i harstora förutsättningar att göra en insats för. Situationen var däremot en heltannan när det gällde problemen för de vietnamesiska båtflyktingarna. var mycket tveksamt om huruvida vi skulle ta emot dem, inte motbakgrund av att det inte skulle finnas något behov, utan just mot bakgrund avatt de representerade en språkgrupp och en kultur som skulle göra det svårt fördem att bli placerade här. Detta kan däremot knappast gälla kubanerna. Om svenska hjälpåtgärder kubaner vid den peruanskaambassaden i Det sista säger är faktisktfel. Det var inte alls av det skälet som man var tveksam inom invandrarverket,utan skälet var att invandrarverket inte hade någon organisation som varanpassad för att ta emot flyktingar frän den regionen. Det är inte så lätt attta emot flyktingar som man ibland föreställer sig både i riksdagsdebatter och iannan offentlig debatt. Därför erbjöd vi oss även den gången att i första handfinansiera mottagandet av flyktingar i länder i samma region, vilket urflyktingarnas synpunkt är att föredra. Jag tar inte pä något sätt åt mig av påståendet ompassivitet från regeringens sida för att vi i inte tar emot ett litetantal flyktingar från . Först och främst har vi alltså sagt att vi ärberedda att göra det om framställningar kominer till regeringen. Men vi måsteju bedriva en konsekvent flyktingpolitik. Och om vi, , blickadeut över världen för att se var svenska insatser skulle kunna vara mestangelägna, är det inte helt säkert att resultatet skulle bli att vi tog emotflyktingar från . Det finns flyktingtragedier och svältkatastrofer som ärohyggligt mycket värre, utan att det skrivs väldigt mycket om dem. Det finnsinte någon anledning att sticka under stol med kritiken mot den kubanskaregimen för den politik som leder till att människor lämnar landet. Men vi fårför den skull försöka hålla oss till en konsekvent flyktingpolitik. 5 protokoll 1979/80:141-142 Nr 142 (): Mandaeen den "" talman! Jag är helt på det klara med att det finnskatastrofsituationer 22 njlOQn och stor nöd på många håll runt omi världen. Jag begärde egentligen replik bara därför att utrikesministern gav mig en mycket intressant upplysning. Ombiståndsnro nämligen att jag skulle ha missuppfattat invandrarverkets beslut.Som iekts effekter nå ledamot av styrelsen vet jag mycket väl att vi fiittadeett helt enhälligt beslut, och det gjorde vi bl. a. mot bakgrund av att vi intehade vare sig organisationen eller de resurser som behövdes för att ta emot enny språkgrupp. Överläggningen var härmed avslutad. § 8 Om biståndsprojekts effekter på miljön Utrikesministern erhöllordet för att besvarti () anmälda interpellation.1979/80:170. och anförde: har i en interpellation ställten rad frågor om biståndsprojekts effekter på miljön. Jag skall strax besvara hans konkreta frågor. Men låt migförst göra några allmänna reflexioner. Miljöproblemen i de flesta är av en annankaraktär än i de rika länderna. miljöproblem handlar inte på sammasätt som hos oss om t. ex. utsläpp, föroreningar och""kemisamhällets"" alla hot och problem. I är detsnarare fattigdomen i sig som är det allvarligaste hotet mot miljön.Fattigdomen, befolkningstrycket, energiproblemen och livsmedelskrisen bildaren ond cirkel: försörjningsproblemen på landsbygden tvingar i mångau-länder fram en massförflyttning frän landsbygden till fattigdom, förnedringoch en ohygglig livsmiljö i storstädernas slum. för att klara livsmedelsförsörjningen för en snabbtväxande befolkning tvingas man pä många håll att odla upp även marginell mark.t. ex. i branta sluttningar, vilket leder till erosion och jordförstöring, för att fil ved till uppvärmning och matlagning tvingasstora befolkningsgrupper att hårt överutnyttja skogen, vilket bl. a. lett tillatt öknarna breder ut sig. och när jorden och skogarna överutnyttjas, då försvinnerockså en stor del av de vattentillgångar som är en förutsättning för liv. Denna onda cirkel i kampen för överlevnad hotar i vissaområden allvarligt människors möjligheter att över huvud taget existera. Det ärdenna fattigdomens onda cirkel som måste brytas för att miljön skall kunna räddas - genom att jordbruket utvecklas, genom att befolkningstill växten kontrolleras och genom en politik för social och ekonomisk utjämning, 66 Att bekämpa fattigdomen iu-länderna - vilket naturligtvis är huvudsyftet med alltbistånd - är därför att angripit den verkliga roten till u-länderniis Nr 142 Varjeindustrialisering av ett u-land innebär med nödvändighet ett ingrepp i t ; inon i den naturliga miljön. Uppgiften blir därför att på olika sätt stödja ' u-ländernaså att en önskvärd industrialisering och ekonomisk tillväxt sker i q biståndsnro- foriner som kan accepteras från miljömässiga utgångspunkter. Helst bör man i>i-/v effekter nå naturligtvis helt eliminera negativa miljöeffekter. I interpellationen berörs också faran i att okritisktinföra våsterländsk kapitalkrävande och arbetsbesparande teknik i de fattigaländerna. Jag håller helt med på denna punkt. Behovetav en u-landsanpassad teknologi har också uppmärksannnats i den svenskiibiståndspolitiken, t. ex. i samband med om vetenskap och teknikför utveckling (UNCSTED). Den svenska biståndspolitiken på detta område bygger påtvå grundläggande principer: För det första: att välja lämplig teknik är i första handen fråga för själva. De måste - utifrån egna värderingar ochförhållanden -avgöra vilken teknik som är lämpligast. Biståndets uppgift blir idet perspektivet att bistå mottagarländerna med att utveckla sin egen kapacitetatt värdera, motta och anpassa den teknik som importeras. För det andra: inom ramen för vårt bistånd stöder viforsknings- och utvecklingsarbete både i och i programländerna, somsyftar till att ta fram anpassad teknik. Sådant stöd utgår genom SIDA.beredningen för u-landsforskning, SAREC. och genom styrelsen för tekniskutveckling, STU. Det finns ingen anledning att föreskriva att en vissteknologi är generellt lämplig för . Det viktiga är att med hjälp avbiståndet förstärka u-landets förmåga att kritiskt välja mellan olikaexisterande tekniker. Inom SIDA pågår ett omfattande arbete med att ta framriktlinjer för arbetet med miljöfrågor inom ramen för biståndet. Dessariktlinjer skall visa på de olika miljöeffekter som olika typer av bistånd harsamt ge konkreta anvisningar på vilka miljöaspekter som SIDA bör ta upp idialogen med mottagarländerna och med de internationella organen. Vi kommer också att skärpa bevakningen av FN-organensbiståndsverksamhet och dess konsekvenser för miljön. Vi kommer att fortsättavåra ansträngningar att stärka FN:s miljöprograms. . ställning iFN-systemet. kommer även att aktivt arbeta för att resurs- ochmiljöfrågor får en framträdande plats i den strategi för det tredjeutvecklingsårtiondet som just nu utarbetas i FN. Den utvärdering som fortlöpande sker av det svenskabiståndet tar naturligtvis också hänsyn till miljöaspekterna. Eftersom miljöfrågorna i hänger intimt samman med de allmänna utvecklingsproblemen, är det knappast meningsfullt att utvärdera miljöinsatserna lösryckta ur sitt sociala och ekonomiska sammanhiing. Vid varje utvärdering bör därför miljöeffekterna granskas i ljuset av de huvudmälsiittningar som satts upp för "' Nr 142 projektet. Mandaeen den samarbete med och utveckling i har SIDAnu n m\ 190 ''S'' f""'' C underlag för att genomförii bättreaniilyser av miljökonsekven- serna vid planeringen av alla biståndsprojekt, On biståndsnro '°' " ''' '' arbetet medriktlinjernii i miljöfrågor pågår inom SIDA /.,..«).,,.. .Ä utarbetandet av ettutbildningspaket för utresande biståndsarbetare, såväl ; konsulter som kontraktsanställda.Avsikten är att detta kurspaket skall ingå som ettled i den obligatoriska utbildningen före avresan. Målen fördet svenska biståndet har fastslagits av : att ökau-ländernas resurser och tillväxt. att främjaekonomisk och social utjämning, attmedverka till en demokratisk samhällsutveckling och. att stödja en utveckling mot ökad ekonomisk och politisksjälvständighet. I såväl proposition (1977/78:135) om riktlinjernaför internationellt utvecklingssamarbete som i budgetpropositionen samma årslås fast att tillväxtmålet för biståndspolitiken måste ""avse enproduktionsökning, som bevarar ekologisk balans och förutsättningar förfortsatt ökning av resurserna". Jag ber att få tacka utrikesministern försvaret på min interpellation. Den fråga som vi diskuterar, den ekologiska aspekten påutvecklingsarbetet i . är ju oerhört viktig. Vi är alla medvetna omatt som det bedrivs ett omfattande arbete i världen för att bygga uppde ekonomiska förutsättningarna för rimlig försörjning för de människor som bori undermineras själva grundvalen för människornas försörjninggenomden pågående naturförstöringen. Det vi så att säga vinner på den ekonomiskasidan har vi en tendens att förlora på miljösidan. Vi vet iitt naturförstöringen är särskilt påtaglig ochsärskilt problematisk just i de delar av världen där finns. I detropiska regnskogsbältena pågår en ständig uthuggning. De tropiska regnskogarnaminskar kontinuerligt i omfattning. Detta har allvarliga konsekvenser globalt,eftersoni regnskogarna är viktiga för syresättningen i luften. Men det innebärockså en successiv utarmning av dessa länder, eftersom jordförstöringen oftablir enorm på de marker som blottläggs på grund av uthuggningen. I de torra tropiska bältena - savann-, stäpp- ochökenområdena - kan vi iaktta en skrämmande snabb utökning av ökenytorna och hurt. ex. sydgräns ständigt går allt längre söderut. Det är ytormotsvarande totala odlade areal som går förlorade förolika typer av livsmedelsproduktion . I bergsområdena pågår enomfattande erosion, där ständigt stora mängder jord sköljs bort. Det ärnaturligtvis riktigt, som utrikesministern säger, att miljöproblem i u-ländernai mycket hög grad är ett resultat av fattigdomen i sig och att 68 insatser för att råda bot påfattigdomen också kan vara insatser för att råda Men vi måste vara medvetna om att just Nr 142konfrontationen mellan ett fattigt traditionellt samhälles livsstil ochbeting- Mandaeen den eiser å ena sidan och modern eller kanske halvmodernteknik och ett yttre 19 ppr,; loei) ekonomiskttryck å andra sidan verkar pådrivande i denna naturförstörelse. Vi vet attökenutbredningen t. ex. i vissa Sudanområden delvis beror på att q histåndsnro-inan genom modernteknik har fått bättre brunnar, som gör att hjordarna kan jekts effekter nåstanna på ett och samma ställe för att beta. Därmed betas de gröna miliön växterna bort i sådan omfattning att öknen breder ut sig ytterligare. Vivet att nyare plöjningsteknik och bevattningssystem ofta kraftigt bidrar tillatt öka erosionen. Vi vet att det är de multinationella företagens härjningarsom starkast bidrar till nedhuggningen av den tropiska regnskogen. Det är alltså väldigt mycket av den moderna tiden sombryter in och bidrar till miljöförstöringen, därför att den moderna teknikentillåts marschera in utan att de ekologiska kraven får göra sig gällandetillräckligt starkt. Detta innebär naturligtvis att vi har ett oerhört stortansvar, när vi på olika sätt går in och bidrar till moderniseringsprocessen iu-länderna. Vi måste se till att den sker på ett sådant sätt att miljön intebara bevaras utan också förbättras och de biologiska livsbetingelsernaförstärks. Därför är det min uppfattning och uppfattningenhos det parti jag företräder att ekologin borde vara ett biståndspolitiskt måli sig. Lika viktigt som att uppfylla de fyra fastlagda mål som utrikesministernjust återgav, lika viktigt borde det vara att arbeta för en förbättradekologisk balans. I den utvärdering av det svenska biståndsarbetet frånmiljöpolitisk synpunkt som var utgångspunkten för min interpellation bekräftasatt de politiska målsättningarna på miljöområdet i och för sig är mycketlovvärda. Tal av utrikesministern citeras bl. a. för att visa detta. Menproblemet är ofta att få de goda målen omsatta i praktisk verklighet. Dethandlar om sådana saker som biståndsarbetarnas kunskap på det ekologiskaområdet. Det handlar om att man gör ordentliga förstudier, där de ekologiskaaspekterna ges en tillräcklig tyngd.