prot · G309139 · 1979-12-31 00:00:00 — att strävan efter att behärska viktiga råvarumarknaderförst genom kolonialsystemet och genom andra ekonomiska bindningar har varitkännetecknande för de kapitalistiska nationerna, att rustningsindustrin fakfiskt gör sig stora pengar påatt vidmakthålla den internationella spänningen - sedan må regeringar av skildaschatteringar uttala vilka vackra ord som helst. Utskottet gör i sitt betänkande fredsfrågan huvudsakligentill ett spel mellan stormakterna. Men så är inte fallet, även om naturligtvisingen nation helt kan frånhända sig ansvaret för den nuvarande utvecklingen.Det finns en skillnad, och den ligger i att när det i det ena fallet gäller förstorbolagen att expandera, att säkra marknader och råvarukällor, så gäller deti det andra fallet för den tredje världens länder, för de socialistiska länderna,att Nedrustning m. m. Nedrustning m. m. kapprustningeninnebär en belastning på ekonomin i dess helhet. Vi har i vår motion påvisat vilka krafter det är som helatiden driver fram upprustningen, vilken nation som först har införtmassförstörelsevapen som atombomben. Det är de facto och har alltid varit USAsom har drivit fram dessa förirtelsevapen. Och vi menar att USA-imperialismenoch Carterre-gimen driver in världen i en ny akut kris som för alltnärmare storkrigets brant. Vpk anser att alla fredskrafter nu måste enas och krävaett slut på kärnvapenupprustning och framställning av allt fruktansvärdareterrorvapen. Vi lägger inte som utskottet skulden för den försämring som deninternationella situationen har undergått sedan vi senast behandlade frågan påen part. Vi tycker att utskottet borde ha ställt sig frågan: Vem vägrar attratificera SALT ? Vem är det som har fattat beslut om installerandetav ett kärnvapenbärande robotsystem i ? Jag skall inte här ta upp alla de uppgifter som vi imotionen redovisar om den historiska utvecklingen. Låt mig bara påminna om attalltifrån atombomben i har det varit en stat, en nation, som harlegat före. Låt mig också upprepa vad vi från vpk:s sida harframhållit, nämligen att vi tycker att regeringen har visat en beklämmandeflathet när det gäller att protestera mot NATO:s installation av kryssningsrobotar- ett robotsystem som f. ö. berör utvecklingen i hela . För att framstå som trovärdiga bör vinaturligtvis i bedriva en politik i nedrustningens anda. Så är intefallet , och utrikesutskottet avvisar vårt krav om ett uttalande i denriktningen, med motivering.en att det inte finns något motsägelsefullt i attbåde rusta själv och kräva av andra att de nedrustar. Utskottetsuttalande faller på sin egen ologiskhet. kommer senare att särskiltberöra kopplingen kärnvapen-kärnkraft, som också var inne på. Låt mig sluta med några ord av en av arbetarrörelsensfredskämpar, , som hon uttalade när debatten om svenska atomvapenstod som hetast. Man kan passa på att erinra om att det då inte var samtligapartier här i kammaren som motsatte sig atomvapen. Det sade ärlika aktuellt , och hon sade så här: Vi måste ta upp kampen mot dem som ännu tror att det somdög för andra tidsåldrar också säkert duger i atomåldern. Allteftersommänskligheten börjar förstå kommer våra problem att förenklas. Menden farligaste faktorn är tiden. sade en modern profet attcivilisationen är en kapplöpning mellan upplysning och katastrof. Dennakapplöpning var en gång ett talesätt. är den sanningen framför andra. Den generafion människor som vi tillhör måste lära sig attbemästra denna kapplöpning mellan upplysning och katastrof. I den unikt nyasituation vi befinner oss i kan detta inte ske på andra vägar än genom ett nyttsätt att tänka, att bedöma och att reagera inför den verklighet som omger oss.Först då har vi utsikt att fullgöra den uppgift som vår liksom varjemänniskoge- nerationfått för sitt korta jordeliv: att vara ett led i en oändligt lång kedja avgenerationer i mänsklighetens historia. Vi har band med det förgångna, och vihar band med framtiden. Vi har ansvar för framfiden. Därmed yrkar jag bifalltill motion 415. ledamöter har i betänkandetom nedrustning varit eniga på de flesta punkter. Satsningen på en europeiskrustningskonferens, förhoppningar - låt vara små - om resultatet av höstens ESK-konferensi och det fortsatta arbetet i olika berörda internationella organ äryttringar av en gemensam svensk inställning till nödvändigheten avnedrustning. Det är emellertid inte länge sedan det i vårt land fördesen intensiv debatt om kärnkraft inför folkomröstningen. Intensiteten i debattenhade naturligtvis till en del sitt ursprung i det samband som teoretiskt finnsmellan utnyttjande av kärnkraft för fredlig användning och kärnvapen. Till årets har väckts några motioner som tar uppdetta samband, och de behandlas i det nu aktuella betänkandet nr 22. Till dettafinns fogade två reservationer av ledamöter i utskottet. Den första av dessa reservationer tar upp frågan omupparbetning av kärnbränsle och utmynnar bl. a. i förslag om en internationellöverenskommelse om stopp för upparbetning av använt kärnbränsle. Denna fråga är emellertid inte så enkel, och jag skallförutom det som utskottsmajoriteten har anfört i sitt betänkande komma medytterligare några argument. I vanliga lättvattenreaktorer för kärnkraft syftar mantill att få en så hög utbränning som möjligt av materialet. Därigenom får plutonium som knappast är användbart för kärnvapentillverkning. För att manskall kunna utnyttja sådant använt bränsle fordras en ytterligt avanceradteknik, och vad man vet används ingenstans sådant reaktoravfall förframställning av vapenplutonium. Vapenplutonium framställs däremot direkt genomlåg utbränning av uran, med speciell avsikt att tillverka vapenplutonium genomen efterföljande upparbetning. Det är alltså två helt olika tekniker mananvänder sig av. Oberoende av om enskilda länder som t. ex. skullevälja att betrakta det använda reaktorbränslet som avfall och sikta pådirektförvaring, kommer upparbetningsteknik ändå att användas och plutonium attbehöva omhändertas. Ett av skälen därtill är att systemet med bridreaktorer,som finns i bl. a. och , förutsätter upparbetning. Dessutom-och detta kanske är mera aktuellt för ledamöter- kan enverklig kärnvapennedrustning inte komma till stånd, om inte den existerandekvantiteten vapenplutonium späds ut, utnyttjas som kärnbränsle och på så sättminskar i farlighet och omöjliggörs i kärnvapen. Enda sättet att begränsavapenplutoniet i världen är att bränna upp det i reaktorer. Dessutomunderlättas - vilket också är aktuellt för vårt land - den slutliga bearbetningav restavfallet om uran och plutonium först avlägsnas genom Nedrustning m. m. upparbetning.Det, liksom kravet på att den totala plutoniummängden på jorden inte får öka,måste betraktas ur internationella säkerhetsaspekter och ingå som viktigafaktorer när man diskuterar frågan om upparbetning av använt kärnkraftsbränsle. Allt är emellertid inte bra när det gäller kontrollen avsådant här bränsle. Från svensk sida har hävdats behovet av eninternafionell kontroll för hela bränslecykeln. finns det olika organför sådan kontroll, varav det viktigaste helt säkert är NPT-fördraget, somträdde i kraft . 112 stater har anslutit sig, vilket innebär att ca 40står utanför. Avtalet innebär i korthet att kärnvapenländerna förbinder sig attinte överlämna kärnvapen eller kärnvapenteknologi till icke-kärnvapenstater,medan de senare avstår från kärnvapen. I avtalet finns också inskrivet atticke-kärnvapenländer har rätt till teknisk assistans för utveckling av egnaresurser för fredlig användning av kärnkraft. lAEA, det internationella kontrollorganet, har ett avtalmed alla länder som är anslutna till NPT-fördraget om att svara för kontrollen.Jag har tidigare här i kammaren redogjort för hur kontrollen är utformad närdet gäller vårt eget kärnkraftverk i . vill ledamöter att skall verkaför att den del av avtalet som upptar icke-kärnvapenländernas rätt att få delav kärnkraftsteknologi skall utgå ur avtalet. Här är emellertid fråga om enytterst känslig balans, vars känslighet kommer ytterligare att framträda vid enandra konferens för granskning av NPT-fördraget som skall äga rum . andra hälft har energifrågorna ryckt iförgrunden i och med att en i nternationell energiknapphet har blivit enrealitet. Det har också ökat intresse för kärnkraften somalternativ till den allt dyrare oljan. Undersamma period har i olikafora väckt anspråk på ökad överföring av vetenskap och teknik för att främjasin ekonomiska och sociala utveckling. Detta gäller inte minst på kärnkraftensområde, där många länder eftersträvar oberoende som bästa garantin för säkradenergitillförsel. med denna utveckling har i-länderna - också vihär i - i allt högre grad oroats över de icke-spridningskonsekvenser enallt vidare utbredning av främst känsliga kärnbränsleanläggningar skulle kunnafå, och man har också velat stoppa utbredningen. Från u-landshåll har dettauppfattats som ett hot mot deras rättighet att få en oberoende och säker energitillför-sel. Det kan alltså, herr talman, finnas skäl att studeraresultatet av den första granskningskonferensen när det gällerNPT-avtalet. För del utmynnade den bl. a. i särskildabiståndsprogram för kärnkraften, vilket främst skulle gynna NPT-anslutnastater. 1975 var det - och det vill jag gärna säga till -förhållandevis lätt att nå enighet i frågorna kring artikel IV. Kärnkraftensfrämjande hade då inte ställts under debatt i i-länderna, och kravansågs kanske inte alltför långtgående. Vid konferensen torde detta bli en mycketkontroversiell fråga. Det fanns tecken på detta redan under FN:sgeneralförsamlings extra konferensför nedrustning och också vid . Men jag Nr 139 måste ändå reagera när talar om dubbelmoralfrån svensk Torsdaeen den Densvenska folkomröstningen om kärnkraften gällde vilken typ av g - jgog energi somvi vill ha här i och avvecklingsgraden när det gäller vara Jag har emellertid svårt att tänka mig att någonNedrustnins m m enda skulle säga att vi här i har haft enfolkomröstning om vilken typ av energi som andra länder skall ha rätt attvälja. På samma sätt som vi förbehåller oss rätten i vårt land att väljaenergiformer- liksom rätt till fria val på många andra områden - är det engrundläggande regel i biståndsarbetet att låta suveräna stater själva beslutaom sin framtid. Jag kan alltså i den här frågan icke se någon dubbelmoral. Dethade däremot varit ett mästrande från svensk sida, om vi i varje fråga skullepådyvla våra egna uppfattningar och våra egna system. Icke-kärnvapenländernas rätt att få tillgångtill kärnkraft är naturligtvis, som sagt, en fråga som redan har berörts iavtalet. kan inte internafionellt gå ut och begära en konkret ändringmot bakgrund av kravet på balans, som jag förut hänvisade till. Dessutom, ochdet tycker jag är en vikfig synpunkt: Skulle inte en rätt till en sådanassistans med teknologiskt bistånd och teknologisk hjälp finnas, skulle med allsäkerhet allt flera länder säga upp avtalen, och därigenom skulle deninternationella kontrollen av kärnbränsle avsevärt försämras och en ökning avrisken för spridning av kärnvapen till kärnvapenfria stater uppstå.Däremot skulle de önskemål som här har framfört inte kunna uppfyllas. Det finns också skäl att i detta sammanhang nämna denvidare kontroll av kärnbränsle som finns i riktlinjerna för den s. k.Londongruppen i vilken 15 stater har enats om begränsningar och villkor föröverföring av kärnteknologiska komponenter och kärnteknologi. Det bör särskilterinras om att gruppen har utarbetat en förteckning över varor som när deexporteras utlöser tillämpning av spridningskontroll i mottagarlandet. I i-länderna finns det nu en tendens att skärpa kraven isamband med export av kärnkraftskomponenter och kärnteknologi, något som jagtycker är bra. Det har varit särskilt märkbart i vårt eget land. Vi ställer somvillkor att mottagarlandet måste ha ratificerat NPT eller gjort minstmotsvarande kontrollåtaganden genom lAEA över all egen kärnkraftsverksamhet.Utskottet har också förutsatt att kommer att fortsätta på den inslagnavägen och hävda kraven när det gäller varje typ av export av kärnkraftsteknologi. Däremot instämmer jag i uttalande att maninför höstens granskningskonferens kan konstatera att ytterst litet har åstadkommits i vad gäller uppfyllandet av vad som fanns med i protokollet från den första granskningskonferensen, nämligen kraven på allmänt provstopp, SALT- avtalen och kärnvapennedrustning i övrigt. Från svensk sida kommer vi att driva vidare kraven på fullständigt provstopp och kärnvapennedrustning, men alla vet - och det kan vi inte dölja med några stora eller känslomässiga ord - att förutsättningarna för ett resursgivande nedrustningsarbete är "5 Nedrustning m. m. mycketsämre än tidigare - det var länge sedan de var så dåliga. Önskemålet i reservationen om fortsatt svenskt agerande iriktning mot ett bevarande av NPT-fördraget kommer alltså att uppfyllas, mensom jag har sagt kan vi inte ändra balansen i det nu befintligafördraget utan att konsekvenserna skulle bli rakt motsatta de önskade. Det börkanske än en gång sägas att varje land bör ha rätt att självt bestämma vilkenenergikälla det önskar utveckla. Till betänkandet finns ytterligare enreservation avgiven, som tar upp krav på att man skall pröva möjligheterna attöka det reella lekmannainflytandet i styrelsen för försvaretsforskningsanstalt. FOA:s betydelse för svenskt nedrustningsarbete har fleragånger betonats av utskottet. För det arbetet är FOA och har varit avutomordentligt stor betydelse. Inte minst värdefullt är det att ha tillgångtill den vetenskapliga och tekniska kompetens som där finns företrädd. Det ärdärför också viktigt att det i FOA;s ledning finns expertis från olika verk,institutioner och verksamhetsgrenar, som aktivt kan bidra till bl. a. att FOA:sarbete inriktas på sådant som är betydelsefullt för svenskt försvar och försvenskt internationellt nedrustningsarbete. gäller ju som allmänt godtagendefinition på lekman att en sådan är någon som inte är anställd iorganisationen eller i företaget i fråga. Och eftersom styrelsen, med dentraditionella och allmänna definitionen, redan är besatt med lekmän, harutskottet inte funnit det nödvändigt att ytterligare förstärka eller utökalekmannainflytandet. Jag blir förr kanske litet orolig när från begreppet"lekman" utesluter sådana som är vetenskapsmän, kunder eller på annatsätt tekniskt kunniga. Den typen av lekmän som inte kan vara av värde för FOA:sarbete skall vi kanske vara glada att få avstå från. Jag skall be att få yrka bifall tillutskottets hemställan i betänkandet 22 på samtliga punkter. GUNNELJONÄNG (c) replik: Det var många grundläggande fel i IngridSundbergs anförande. Till att börja med: Hur kan man göra skillnad på olikaslag av plutonium? Det är klart att allt plutonium inte går att använda tillvapen. Det är naturligtvis riktigt. Men å andra sidan kan man säga att alltplutonium är gift. Man kan faktiskt använda plutonium dels som sprängämne, delsatt sprida ut i luft och natur. Det är farligt bådadera. Sedan vet jag inte vad talar om över huvudtaget, när hon säger att vi skulle kräva att arfikel IV skall utgå ur avtalet. Jag har icke nämnt det medett ord. Det är inte det som det handlar om. Som jag ser det är artikel IV en del som behövs för dennödvändiga balansen i NPT-fördraget, och det kan vi uppenbarligen inte varautan. Vad jag har talat om är en helt annan sak. Jag har alltså inte ifrågasatten ändring av artikel IV, fördet tror jag är omöjligt att göra. Vad jag begär är att skall reagera,att skall tillkännage sin situation, skall avge en röstförklaring,eller hur det nu skall gå till. bör uppträda på ett ärligt ochuppriktigt sätt och tala om vad folkomröstningen i vårt land har lett framtill. Sedan talar om att folkomröstningen gälldeSverige och inte hur andra länder skall välja energi. Men vem ifrågasätter uländernas valfrihet? Det har inte jag gjortoch det gör vi inte i , utan vad vi ifrågasätter - medutgångspunkt från folkomröstningen - är medverkan i spridningen avkärnkraft, och det är fortfarande en helt annan sak än att ändra fördraget. Nedrustning m. m. INGRIDSUNDBERG (m) replik: Självfallet kan man säga att plutonium ärplutonium - men det finns olika isotoper. Jag har emellertid, herr talman,velat lägga nedrustningsaspekter på den här diskussionen, och så har jag ävenfattat de motioner som remitterats till utskottet. Ur nedrustningssynpunkt ärdet faktiskt mycket stor skillnad på s. k. vapenplutonium och det plutonium somfinns i använt kärnbränsle. Om vi skall ha som huvudsakligt syfte att åstadkomma enkärnvapennedrustning här på jorden, så innebär det att redan befintliga lagerav kärnvapenplutonium måste decimeras, måste förstöras, och dessutom skall intefler lager tillkomma. Det har faktiskt ingenfing att göra med mängden plutoniumi det väl utbrända avfallet från kärnbränslet. Jag har, herr talman, heller inte beskyllt centerpartietför att önska att artikel IV skallutgå ur . Jag tog upp det ur samma aspekt som . Men jagvill härmed hänvisa till den mofion av som utrikesutskottethaft att behandla och där det första yrkandet går ut på att regeringenrekommenderar FN-delegation "att arbeta för att lAEA ombildas tillett organ med enda uppgift att motarbeta atomvapen". I ligger, till följd av bl. a., att också hjälpa ochbistå icke-kärnvapenländer att få tillgång till kärnkraftsteknologi. Och detvar motion och andra motioner med samma syfte som jag hadesom bakgrund när jag sade att det här samarbetet inte är så lätt att lösa uppsom man kunde tro efter att ha lyssnat till yttrande. , herr talman, vill jag säga att det gäller juinte bara för att tillkännage sin situation. Jag tror att få saker somhänt i det här landet har rönt en så stor internationell uppmärksamhet somfolkomröstningen i kärnkraftsfrågan. Det är inget skoj om jag säger att en stordel av den uppmärksamheten berodde just därpå att en ökad medvetenhet om faroroch risker med kärnkraft numera finns hos i-länder - såvälkärnvapenländer som icke-kärnvapenländer. Vi har tagit ställning och vi gårvidare genom att ytterligare och hårdare satsa på en internationell kontrollöver hela kärnbränslecykeln, och det kommer vi att fortsätta med. () replik: gör nu en tvärvändning ochtar upp frågan om lAEA och motion. Det har jag över huvudtaget inte berört, och vi har inte tillstyrkt eller reserverat oss fill förmånför motionen. Vi har avgivit ett särskilt yttrande med anledning av den. 7 protokoll 1979/80:139-140 Nedrustning m. m. När här talar om valfriheten föru-länderna-jag hann inte riktigt med detta i min första replik - vill jag sägaatt det är givet att varje land skall ha rätt att självt bestämma sin energipolitik.Det är ingen som vill förmena något land den rätten. Men när om och deras vilja till oberoende då det gäller energi, så ärdet naturligtvis inte särskilt lämpligt att i samma andetag rekommendera demanvändning av kärnkraft. För om det är någonting som ökar ett lands beroende ärdet just användningen av kärnkraft, med allt vad det innebär avuranförbrukning, anrikning, osv. Jag vill också ta upp det som sade om FOAoch sammansättningen av styrelsen där. Jag sade uttryckligen i mittanförande-och detta överensstämmer i stort sett med vad sade -att det är positivt och helt enkelt nödvändigt att det finns experter i FOA:sstyrelse. Detta har heller ingen ifrågasatt. Men det är klart att man kandiskutera definitionen på lekmän. Vad vi i menar är att det - vidsidan av all denna expertis som sitter i styrelsen - också borde finnasytterligare lekmän för att öka möjligheterna till insyn och debatt. () replik: Som talesman för utskottet redogjorde jag härsjälvfallet för behandlingen av samtliga motioner som utskottet har haft attbehandla. Som en komplettering skall jag därför säga att också i motion 415 avLars finns kravet på "att hos regeringen hemställa att denna tarinitiativ i internationella organ som syftar till att begränsakärnkraftsteknologins och därmed kärnvapnens spridning". Jag vill alltsåhänvisa till också den motionen. är det tyvärr - tyvärr, säger jag - så när det gälleru-länderna att rättigheter också är förbundna med möjligheter. Vi kan påpapperet ge samtliga länder på jorden alla tänkbara rättigheter, men vadavtalen rör sig om är ju att låta rättigheterna följas upp av praktiska möjligheteratt göra det fria val som det gläder mig att anser att de både ärberättigade till och skall ha. Möjligheterna är knutna till de fördrag som nufinns. Det är alltså något som vi måste ta hänsyn till vid vårt agerande. : Jag beklagar, inte minst mot bakgrund av alladem som sitter i styrelsen för verk och organisationer i det här landet somlekmän, att deras benämning lekmän icke är förenlig med deras egenskap avexperter. Talmannen anmälde att anhållit att tillprotokollet få antecknat att hon inte ägde rätt till ytterligare replik. STUREERICSON (s); Den socialdemokratiska partimotionen 1130 harfått ett så positivt mottagande att det varit möjligt för oss att ställa ossbakom utskottets skrivningar. Vårt yrkande, att regeringen i samband med iMadrid bör inbjuda fill en europeisk nedrustningskonferens i ,bifölls redan iutrikesdebatten , dä utrikesministern anslöt sig till förslaget. Detvar också vad massmedia ansåg värt att rapportera från den debatten. Förslagethar senare vunnit anslutning vid det nordiska utrikesministermötet iHelsingfors . När utrikesministrar möttes iLissabon togs frågan upp från svensk sida, och i slutkommunikénfrån Lissabonmötet konstaterar utrikesministrarna att mandatet för en europeisknedrustningskonferens bör överenskommas vid i . När polchefenLennart Eckerberg för sedan besökte var frågan om en europeisknedrustningskonferens det stora samtalsämnet. Det svenska initiativet möttesmed positivt intresse från rysk sida. Det socialdemokratiska motionsyrkandet av den 25 januarihar därmed haft all den framgång man rimligen kan önska sig, och vikan med jämnmod finna oss i att utrikesutskottet anser yrkandet besvarat. Konferensinitiativet har gett liv åt den svenskanedrustningspolitiken inför i . Från många håll frågar man nuefter svenska ståndpunkter och svenska bidrag till den debatt isubstansfrågorna som skall föras vid en sådan europeisk nedrustningskonferens. Tyvärr finns det inte något samlat svenskt förslagtill nedrustning och andra rustningsbegränsande åtgärder med målet ettkärnvapenfritt . Det hade varit av värde att ha ett sådant dokument attredovisa nu när det finns ett akfivt intresse för det svenskakonferensinitiativet och man i samtliga europeiska huvudstäder arbetar medförberedelserna inför . Vi har i vår motion begärt ett sådant samlat program förden svenska nedrustningspolitiken. skriver välvilligt, ochvill UD uppfatta skrivningarna som en beställning vore det bra. Vad som skulle behövas är dels ett program där vianger vägarna fram till målet ett kärnvapenfritt , dels ett mernäraliggande program där svenska ståndpunkter i olika aktuellanedrustningsfrågor redovisas tämligen utförligt. Ett programarbete med denna inriktning behöver inte blialltför omfattande och bör framför allt inte ta alltför . Mycket torderedan finnas färdigt och bara kräva en viss bearbetning. Tanken bakom vårt yrkande är att genom attredovisa ett samlat genomarbetat förslag kan ge ett bidrag fill försöken att fåen förnuftig uppläggning av nya nedrustningsinitiativ i . Jag ärövertygad om att tiden arbetar för vårt krav om ett samlat svensktnedrustningsprogram, och jag noterar att utrikesutskottet nu oreserveratställer upp bakom målsättningen ett kärnvapenfritt . Vi socialdemokrater kommer naturligtvis att fortsätta våraansträngningar att effektivisera den svenska nedrustningspolitiken, och vi tardet mottagande motion 1130 har fått som en stimulans i det arbetet. När man lyssnade till centerpartietsbombastiska fredsduva kom man osökt att tänka på den skribent iSmålandsposten som inledde en ledare med orden; "Vi har Nedrustning m. m. Nedrustning m. m. upprepadegånger varnat ." Det var stora ord mot supermakterna, och de 12ledamöter i utskottet som inte delar uppfattning är enligt GunnelJonäng hycklande och oärliga.