prot · G309167 · 1979-12-31 00:00:00 — Omexempelvis en gravt synskadad elev skall ha dubbel uppsättning av läromedel -en all användas i skolan och en i hemmet - fär kommunen svara för den enauppsättningen. Jag vill i sammanhanget nämna atl regeringen /79 medgetl etl överskridande av anslaget med . förpunktskrifts- och talboksframställning. F. n. bereds inom enframställning om överskridande även för innevarande budgetär. Inom ramen fördel anslag som beviljat för /81 för RPH-cenlralernasverksamhet har särskilda medel beräknats dels för inköp av utrustning fördatoriserad framställning av punktskrift, dels för lalboksframställning.Härfill kan läggas att det från anslaget Stöd för produktion av läromedel utgårmedel för bl. a. framställning av punklskriflsböcker för försäljning. Som framgått har regeringen vidtagit flera åtgärder föralt de synskadade eleverna skall få tillgäng lill erforderliga läromedel. Jag förutsätter dessutom att inlegralionsutredningen isitt arbete kommer alt behandla frågan om läromedelsförsörjningen försynskadade elever. BENGTWIKLUND (s); Jag tackar för svaret frän pämin fråga. I svaret försöker hon lugna ner de grupper som drabbas avinskränkningar. Det kan ju gå bra en gång. Det låter mycket atl man under denhär tiden har ökat anslagen frän 3,8 till 6,2 milj. kr. Men i delta ligger bådeinflalionspengaroch elt ökat antal elever som är integrerade i den vanligaskolan. Det kan alltså föreligga etl mycket större behov. Del har skapat stor oro hos dessa grupper och derasföräldrar när man nu hävdar atl man inte kan tillgodose de beställningar sombehövs för all klara verksamheten inom den normala skolgången. De största svårigheterna finns på kassellsidan. Också närdel gäller punktskrift föreligger en del problem. Därför är jag glad över atldet sägs alt man håller på atl få fram utrustning sä atl man kan fä endatoriserad framställning av läromedel med punktskrift, liksom av talböcker. Det är alldeles självklart att integrationsutredningen,där jag själv är ledamot, kommer alt behandla dessa frågor. Men det tar sin tidinnan vi är framme och kan förverkliga integralionsutredningens förslag. Detbehövs bättre anslag om man menar allvar med integreringen av denna - ochmånga andra grupper elever - i den normala skolan. Regeringensbudgetanvisningar talar även här om besparingar pä ungefär2 % för den kommande budgetperioden. Jag har tagit upp detta därför alt jag harelt flertal exempel på hur del har gäll till. a. från en rektor fåll enskrivelse där han anhåller att förbundet medverkar med ett anslag pä . för en elev som skall flytta upp frän tredje till fjärde årskursen.Rektorn skriver alt man sä gärna från skolans sida vill göra skolgången föreleven meningsfylld men alt det blir ganska stora extrakostnader för allhjälpa. Han nämner slödtimmar för undervisande lärare, eventuell assistenthjälpi gymnastik och slöjd. För det sistnämnda kan länsskolnämnden gå in med extraresurser, hoppas man frän skolans sida. Då vänder sig rektorn till och begär att de skall bidra med pengar av sina anslag. Jag frågar; Tycker all del är rikligt att manför att bedriva undervisningen för en synskadad elev tvingas vända sig lill elthandikappförbund och begära att del med sina knappa tillgångar skall svara förskolans materiel? Om läromedel för synskadade skolelever talar om att jag försöker lugnaner. Det är alldeles uppenbart atl i slället försöker skrämmaupp. Det går faktiskt inte all tala om alt det har skett några inskränkningar.Men jag är väl medveten om att den höjning som skett naturligtvis inle, pågrund av inflationen, är så stor som den förefaller. Jag har aldrig påstått ochpåstår heller inte nu att vi har gjort tillräckligt för de synskadade och f. ö.inle heller för andra handikappade. Det gäller oavsett vilket parti som suttiti regeringen. Vi har långt kvar. Del var just för alt få etl bättre beslutsunderlag och mertyngd i argumenten för insatser för handikappade som jag tillsatteinlegralionsutredningen. är själv ledamot av den, och jag hoppasalt han gör vad han kan för all vi skall få fram etl bällre beslutsunderiag. Jag kan naturligtvis inle kommentera en skrivelse från enrektor som återger. Jag kan bara påpeka att skolan har enovillkorlig skyldighet att prioritera insatser för de elever som i etl ellerannal avseende har problem. Slutligen vill jag säga; Minambition är alldeles klar. Jag tänker fortsätta att försöka förbättraförhållandena på mitt område för de handikappade, oeh del gäller ocksåsynskadade. BENGTWIKLUND (s); Jag har aldrig försökt parlipolilisera denhär frågan, . Fullt allvarligt tycker jag att vi gemensamt skallförsöka lösa de här problemen, om det finns etl intresse förutbildningspolitik. Om vi integrerar eleverna i den normala skolan måsle vi setill alt det finns tillräckliga resurser. Rektorn skriver all del behövs skolmagnevision, som kostar28 . och en del fillbehör i skolan i övrigt. Jag tyckerinle att del är partipolitik om jag tar upp den här frågan och Om läromedel för synskadade skolelever undrar: Omvi är överens om en integrering, måste den då inte också bli praktiskverklighet pä något sätt? Om det är regeringens uttalade vilja atl integreraoch hjälpa de svaga grupperna i vårt samhälle, till vilka de synskadade ändåmåste hänföras, mäsle del väl vara ulbildningspoliliskl rikligl att vi allamedverkar till all de eleverna garanteras tillgäng lill nödvändiga läromedeloavsett vilken kommun de bor i. När skolledningar skriver till Synskadades riksförbundbeklagar de alt det inle finns några möjligheler alt till rimligkostnad la över utrustning. I elt fall har man t. o. m. sagl atl utrustningenbehövde användas för en annan elev, och då finns del ingen utrustning för enannan synskadad. Vi måste väl ändå vara överens om, , all vi pänågot sått måste förbättra förhållandena. Jag är inle medveten om alt jag pä något sättbidragil till att ge debatten någon sorts partipolitisk färg. Jag vill gärna understryka vad : vad det handlar om är just all om vi integrerar handikappade elever iskolan måste vi också se till all det finns tillräckliga resurser. Annars skallman inle integrera. Del är därför jag tillsatt inlegralionsutredningen. Denskall ge svar på frågan om vilka resurser som krävs för atl ge stöd åt kommuner,enskilda och handikappades föräldrar så att de kan fatta elt för denhandikappade eleven riktigt beslul. I det fallet hoppas jag atl jag är alldeles överens om ambitionen och målinriktningen. Jag kan fortfarande inle kommentera den skrivelse somBengt talar om. Men jag vore mycket intresserad av att få se den. Beträffande partipolitiseringen: ju i elt tidigare inlägg atl oavsett vilken regering som sitter sä har manetl intresse av att den här frågan blir löst. Jag är överens med det, men del är ändå litet partipolilisering. Jag vill säga: har i varje fall RPH-SYN, somjag har ägnat mig åt just vid det här tillfället, helt otillräckliga resurser,, för atl man skall kunna tillgodose det jag talade om förut,nämligen atl samhället måsle garantera atl oavsett i vilken kommun eleverna gåri skola skall de ha tillgång lill de hjälpmedel och stödmedel som behövs föratl de skall kunna fullfölja skolgången och känna atl de är med i samhället iövrigt. Överläggningen var härmed avslulad. § 13 Om rekryteringen till riksyrkesskolorna Statsrådet erhöll ordet för all besvara () anmälda fråga, 1979/80:516, till arbetsmarknadsministern, och anförde; har mot bakgrund av beslut till riksyrkessko-med anledning avregeringens proposition 1979/80:145 om åtgärder för atl if,ff,a främjaungdomars utbildning i gymnasieskolan m. m. frågat arbetsmarknadsministern, omde nya bestämmelserna för arbetsmarknadsutbildning kommer att ge utrymme förden elevrekrytering som krävs för atl bibehålla riksyrkesskolorna i nuvarandeomfattning. Frågan haröverlämnats till mig. Riksyrkesskolorna kommer liksom tidigare att under nästabudgetår få rekrytera elever ulan hänsyn till de åldersbegränsningar som finnsi arbetsmarknadskungöreisen. Riksyrkesskolorna kommer således att ävenfortsättningsvis stå öppna för arbetslösa ungdomar i åldern 16-21 är. Jag tackar statsrådet för etl positivt svarpä min fråga. På en punkt skulle jag dock vilja ha elt klarläggande. Det som är utomordentligt viktigt i det här sammanhangetär atl riksyrkesskolorna fär behålla sin nuvarande karaktär av riksrekryterandeskolor med praktisk inriktning. Jag kan nämna all en elev i riksyrkesskolan harca mer i praktiskt arbete och praktiska övningar än vad en elev imotsvarande utbildning i gymnasieskolan har. Utbildningen ligger därför väl ilinje med inriktningen mot mer praktiska inslag i yrkesutbildningen. Dessa skolor fyller elt slort behov för många elevgrupper.Inle minst ger inlernatformen, med vissa sociala möjligheter, och intagningenulan betygskrav dessa skolor möjligheler atl göra en insats för skoltröttaelever. För de berörda kommunerna har skolorna också en ickeobetydlig sysselsältningspolitisk betydelse. Kommunerna har satsat medel ilokalerna, och skolorna hyrs ul pä tidsbestämda kontrakt lillskolöverstyrelsen. Alt med lokal rekrytering klara skolornas fortbestånd ärinle möjligt. I speciellt flera av Norrlandskommunerna sviktar elevunderlaget idet ordinarie skolväsendet. Riksrekryteringen är därför en nödvändighet. Fördetta krävs dock all inlernatformen bibehålls och att del nuvarandebidragssystemet med resebidrag får kvarstå. Med hänsyn lill atl dessa skolor fyller etl stort behov i sinnuvarande form oeh har stor betydelse för de aktuella kommunerna vill jag ta upp tidsaspekten. I svaret sägs nämligen alt riksyrkesskolorna under nästa budgetär skall få behålla sin möjlighet till elevrekrytering ulan de generella åldersbegränsningar som i övrigt skall gälla för arbetsmarknadsutbildningen. Kan vi räkna med all del blir en förlängning av de bestämmelserna även för nästa budgetär? Jag vill gärna i det här sammanhanget tala omall jag efter samråd med arbetsmarknadsministern har gett tilläggsdirektiv lillgymnasie-utredningen och därvid gett utredningen i uppdrag alt pröva frågan omriksyrkesskolornas framlida roll i värt utbildningssystem. Riksyrkesskolorna äri dag tämligen isolerade, och del är önskvärt - jag tror alt den bedömningen - atl de integreras med övriga utbildningsmöjligheterinom samhällets utbildningsväsende. Det är säkert länkbart - i varje fall har jag bettutredningen atl fundera på detta - att inordna riksyrkesskolorna igymnasieorganisationen. Utredningen skall visserligen fundera också på andralösningar, men mot bakgrund av proposition 145 förefaller mig den nämndaanordningen vara ganska lämplig. Den gymnasieutbildning som vi har försökttillskapa med proposition 145 har gjorts så flexibel att den skall passa allaungdomar. Jag är övertygad om atl också inlernatformen behövs som en bit i utbildningssystemet. Inlernatformen är den ena delen av systemetmed riksyrkesskolor. Den andra delen är all rekryteringen skall ske frän ettstörre område än en gymnasieregion. Del ser jag som den viktigaste delen närdet gäller alt kunna behålla den nuvarande lokaliseringen och få etttillräckligt elevunderlag. Som arbetsförmedlare pä en riksyrkesskola har jagunder många är arbetat med dessa frågor och vet atl del är viktigt att man färelt brett rekryteringsunderlag lill skolorna. Jag hoppas att statsrådets svar har den innebörden all delskall bli möjligt atl fä behålla riksyrkesskolorna - delta inle minst av denanledningen all del finns lokaler och en myckel bra anknytning till arbetsmarknaden.Jag hoppas också all vi även i fortsältningen skall få behålla den nuvarandebreda rekryteringen till skolorna. Överläggningen var härmed avslutad. §14 Om kraven på hemsjukvårdares kompetens Statsrådet erhöll ordet för all besvaraFrida () anmälda fråga, 1979/80:498, och anförde: har frågat om jag viliförklara mill uttalande om att samhället inte bör ställa krav på hemsjukvårdarnaskompetens. Vidare har frågat vem del enligt min mening är somskall ha ansvaret för all värna om den sjukes rätt till hygglig omvårdnad ävenav anhörig i hemmet. Jag utgår från atl syfiar pä etl program iTV 2 i är som jag medverkade i. Jag vill dä först bestämt vändamig mot påstående i motiveringen till frågan alt jag skulle hasagl alt man inteskall lägga sig i hemsjukvärdarens kompetens. Något sådant onyanserat uttalandehar jag givetvis aldrig gjort. Patienter som vill det bör så långt möjligt beredas vård ihemmet. Det är därvid viktigt atl hemsjukvården organiseras på olika sätt medhänsyn till patienternas värdbehov. Därtill kommer behov av hjälp med detdagliga livets aktiviteter och skötseln av hemmet. Jag vill understryka atl demedicinska insatsernas kvalitet inte får eftersättas. måste man varamedveten om alt värd i hemmet inte i alla avseenden motsvarar de förhållandensom gäller för vård på sjukhus. För patienter som är lämpade för hemsjukvårdoch som vill vårdas i hemmet spelar bl. a. hemmiljön och trivseln en stor roll. Långtidssjuka patienter med omfattande och kontinuerligtvärdbehov är ofta beroende av även anhörigas insatser. All hell lila lill fastanställd personal dygnet runt för dessa patienter går förmodligen bara iundantagsfall. Anhörigas vilja och möjligheter atl medverka i hemsjukvården ärdärför en viktig förutsättning för sjukvård i hemmet. Patient som vårdas ihemmet kan efter prövning få hemsjukvårdsbidrag av landsting och hjälp avhemsamaril genom kommunen. Avtal har också träffats mellan Landstingsförbundetoch om ersättningsregler i de falllandstinget anställer anhöriga inom hemsjukvården. Även i de fall därhuvuddelen av insatserna sker genom personer som saknar sjukvårdsulbild-ningser distriktssköterskor, distriktsläkare eller långvårdsläkare regelbundettill patienterna i hemsjukvård. Om patienten skall kunna känna sig trygg är del viktigtall sjukvårdshuvudmannen och primärkommunen lar elt gemensamt ansvar förvårdinsatserna i hemmet. Detta är lika viktigt när en anhörig åtagit sigvården. Patienten kan bli sämre, den anhörige vårdaren kan behöva avlösning,etc. När en anhörig tar på sig etl vårdansvar är del därförväsentligt atl sjukvårds- och hemvårdspersonalen diskuterar med patienten ochdennes anhöriga vad hemsjukvårdssituationen innebär. Den anhörige kan dä sägasvårda den sjuke i hemmet under vissa givna förutsättningar. Det är såledesfråga om etl delat ansvar. får de anhöriga vårdarna ofta möjlighet tillinskolning i arbetet och fortlöpande instruktion om vården. Jag ser givelvispositivt på detta. Del finns skäl atl understryka atl frågor omhemsjukvårdens inriktning, omfattning och organisation ankommer på de olikasjukvårdshuvudmännen atl avgöra. Del pågår en omfattande försöksverksamhet pä olika håll ilandet med nya värdformer inom hemsjukvården och långtidssjukvården över huvudtaget. Del är min förhoppning alt dessa strävanden skall leda fram till en ökadkvalitet pä värden i hemmet och bättre möjligheler för sjuka människor altsianna kvar hemma eller återvända till den egna bostaden efter ensjukhusvistelse. FRIDABERGLUND (s): Jag lackar statsrådet försvaret. Jag är gladöver all statsrådet har lämnat ett så utförligt svar, av vilket det framgår althemsjukvård inle i första hand är en fråga om bidrag. En funktionsduglighemsjukvård förutsätter samverkan mellan patienten, de anhöriga,distriktsvårdens olika befattningshavare, den primärkommunala socialvården ochbeslutsfattare på central nivå. Del är riktigt atl del är sjukvärdsministerns uttalande iTV-programmel Magasinet som är anledningen till min fråga. Många har kontaktatmig, och de har uppfatlat delta uttalande på det sättet alt sjukvårdsminislernhar ringa förståelse för vårdarbelarnas situation, insatser och bedömningar. Avsvaret framgår atl sjukvårdsministern lar avstånd från onyanserade uttalanden,och det tycker jag är bra. För atl del inte skall råda någon oklarhet vill jag sägaatt väldigt många anhörigvårdare gör en beundransvärd insats. Del är de flestasom gör det. Jag har arbetat som distriktssköterska i ochvet att man har stor tolerans och respekt för människors önskan att leva sittliv på sina egna villkor. Men toleransen kan i vissa fall bli ansträngd, närman blir vittne till hur hjälplösa människor kan fä fara illa. Gamla, sjukamänniskor, som del ofla är fråga om, kan i vissa fall vara väldigt försvarslösaäven i familjekretsen. De kan ha mycket komplicerade relationer till sinaanhöriga, och del kan vara mycket svarat för dem. I sådanasituationer upplever man som fältarbetare besvärligheterna, och man kanske t.o. m. känner vanmakt. Det känns orealistiskt all godkänna och kanske t. o. m.bevilja hemsjukvärdsbidrag i fall där uppenbara missförhållanden råder. Som jagser det står i sådana fall inte mänga andra möjligheter lill buds än att inlebevilja hemsjukvårdsbidrag. En självklarhet för personalen inom primärvården är atlstödja anhörig-värdare och se till all hemsjukvärdspatienterna har del bra. Menjag skulle vilja ställa en fråga till statsrådet: Om det blir konflikter och man upplever all patienten intemår bra, vilka medel skall man tillgripa, om man inle kan länka sig all låtabli att bevilja hemsjukvårdsbidrag? Jag skall svara direkt på den frågan alt jagtycker del är väldigt viktigt all de myndigheter som har ansvaret förhemsjukvården då tar ett rejält samtal med hemsjukvårdaren och patienten, såalt man fär frågorna klarlagda. I del speciella fall som logs upp i TV-programmel hade manuppenbarligen inte gjort klarl för hemvårdaren hur man säg pä vårdinsatsen,ulan han hade plötsligt blivit ställd helt utanför beslutsfattandet. Del tyckerjag är fel. Jag kan beträffande reportaget säga atl jag hade sett del men ickefält bekräftat vad som låg bakom. Under programmets gång sade jag också atl jagbara kunde yttra mig om del som då hade visats i TV. Jag ärhelt medveten om atl det kan uppstå mycket komplicerade förhållandenmellan patient och hemsjukvårdare, sorn kan göra del svårt både för vårdarenoch för patienten. Då är del viktigt alt vederbörande myndigheter, bl. a.distriktssköterskan, tar personlig kontakt med dem som vårdar patienten för attreda upp vårdsituationen oeh göra det bästa möjliga av den. Del var inte min avsikt alt vi enbart skullediskutera etl speciellt fall, ulan jag ville få reda på sjukvärdsministernsprincipiella syn på denna fråga. Sjukvårdsministern sade att man i det aktuella falletuppenbarligen inle hade talat med anhörigvårdaren. Jag tror atl det finns allanledning för sjukvårdsminislern alt gå igenom de handlingar som finns päsocialdepartementet. Sjukvårdsministern kanske dä gör en annan bedömning. Mankan inte bara gå efter det som visas i t.ex. TV. I har vi - såvitt jag kan komma ihåg från denlid som jag har varil aktiv som landstingspolitiker oeh arbetat i den öppnavården - aldrig någonsin försökt all över huvud taget göra någonting ulan atlkontakta de anhöriga och patienterna. Den första förutsättningen vidhemsjukvård är alt man diskuterar med anhöriga och patienter. Men det går inleatt tala med alla människor. Jag sade tidigare all del finns mycketkomplicerade relationer människor emellan. Det måsle man la hänsyn till, menäven i sädana fall ändå försöka se till alt patienten mår bra. Om lagförslag med förbud mot omskärelse av kvinnor Överläggningen var härmed avslutad. § 15 Om lagförslag med förbud mot omskärelse av kvinnor StatsrådetELISABET erhöll ordet för all i elt sammanhang besvara följande den 29 majanmälda frågor, nämligen 1979/80:519 av (), 1979/80:520 avEva (vpk), 1979/80:523 av () och 1979/80:524 avGunnel (c) , , och har frågat om jag är beredd alt uttala mig motstympning av kvinnor och om etl lagförslag i denna riktning kommer altföreläggas . Jagbesvarar frågorna i etl sammanhang. I mill svar på en interpellation av Maj BrittTheorin och frågor av och i samma ämne framhölljag bl. a. följande; "Medhänsyn lill reglerna i läkarinslruktionen och till de slraffbestämmel- Om lagförslag med förbud mot omskärelse av kvinnor ser somgäller för hälsofarligt kvacksalveri och för misshandel torde, såvitt nu kanbedömas, nägon särskild lag med förbud mot omskärelse av kvinnor inte behövas. Om det vidrättslig prövning skulle visa sig all nu gällande lagstiftning inle germöjlighet alt beivra fall av omskärelse, kommer givetvis frågan om särskildlagstiftning alt las upp." Vad jag då sade gäller alltjämt. Enligl socialstyrelsensuppfattning är rituell omskärelse av flickor och kvinnor etl stympande ingreppulan medicinskt värde och ej i överensstämmelse med vetenskap och beprövaderfarenhet. Rituell omskärelse är en etniskt betingad sedvänja, främmande försvensk rättsuppfattning. har efter förfrågan lill samlligasjukvårdshuvudmän meddelat alt sjukvårdshuvudmännens uppgifter visar att detinom den svenska sjukvården inle förekommer rituell omskärelse av flickor ochkvinnor. Inte heller från barn-och skolhälsovärden har styrelsen fåll uppgifterom iakttagelser som kunnat verifiera misstankarna all sådana ingrepp utförs ihemmen. För att diskutera del fortsatta svenska agerandet i skildainternationella sammanhang har jag tagit initiativ lill all en informellarbetsgrupp bildats inom med representanter för berördadepartement och myndigheter. Syftet är all från svensk sida stimulera tillpraktiska insatser i internationella organisationer och i länder där dennasedvänja är utbredd. Vid () 33:egeneralförsamling log jag upp denna fråga i mitt tal införgeneralförsamlingen. Jag betonade atl är berett all aktivt stödjaansträngningarna inom WHO och i berörda länder alt bekämpa denna sed. Jagunderströk atl denna sedvänja har allvarliga medicinska och socialakonsekvenser och att man från svensk sida hälsade med tillfredsställelse attWHO förklarat sig beredd alt biträda medlemsländerna rned atl komma lill rättamed delta allvarliga problem. Delta uttalande är enligl min mening ett klartställningslagande till frågan orn omskärelse. Jag vill i detta sammanhang erinra om atl motioner(1979:80:186, 1979/80:1191 och 1979/80:1200) har väckts fill della idet nu aktuella ämnet. Behandlingen av dessa motioner har uppskjutits tillnästa . Om det mot förmodan skulle visa sig atl omskärelse avflickor eller kvinnor förekommer i och om därvid svårigheler skulleuppkomma alt tolka de bestämmelser som gäller, avser jag alt aktualisera fråganom en särlagstiftning rnol omskärelse. MAJ-LISLOOW (s): Jag ber atl fä tacka för svaret. Maj BrittTheorin är tyvärr förhindrad atl närvara här i kammaren, och därför harjag ombetts atl ta emot delta svar. Omskärelse av kvinnor eller stympning, som det egentligenär fråga om, är en så fruktansvärd sedvänja som rymmer allt vad man kan länkasig av kvinnoföraktoch kvinnoförtryck att blotta misstanken orn atl en sådan stympning förekommeri rnåste leda lill atl vårt samhälle reagerar snabbi och kraftfullt.Därför har krav rests på en lagstiftning mot omskärelse. Det finns, som jag ser del, tre skäl för en sådanlagstiftning. För del första: Medicinsk personal och invandrarkvinnornasorganisationer har krävt en lag. De skulle uppenbarligen betrakta det som éltstöd, om vi i får en lagstiftning mot omskärelse. För det andra; Enlagstiftning behöver inte bara komma lill för all man skall kunna beivra brott.I della fall skulle en lagstiftning också betyda alt del svenska samhälletvisar all del inte pä några villkor accepterar att den här grymma sedvänjanutövas i . För det tredje; Om vi i internationella sammanhang skallkunna kräva lagar och förbud i andra länder, är del en styrka för vårtrovärdighet om vi har en egen lagstiftning på detta område. säger i svaret att hon skall aktualiserafrågan om en särlagstiftning, om det mot förmodan förekommer omskärelse iSverige och om det finns tolkningssvärigheler. Men, som jag sade inledningsvis,blotta misstanken all del förekommer omskärelse i borde föranledaregeringen alt omgående oeh allvarligt överväga en lagstiftning. Det har gått sedan deninterpellationsdebatt hölls då statsrådet blev hårt pressad avriksdagsledamöter frän fyra av våra riksdagspartier. Statsrådet sade då: Är detnödvändigt och visar det sig alt del finns en kraftig uppslutning kring ensådan lag, skall vi naturligtvis lagstifta.