prot · G30974 · 1979-12-31 00:00:00 — Riksdagensprotokoll 1979/80:74 Förhtindlingarnti leddes till en början av iiirdre vicetiilirrtinncir. 5) 1 Allmänpolitisk debatt (torts.) När vi gick in i 1970-taletgjorde vi del med stor optimism. hade den första människansalt sin fot pä månen, och tron på teknikens och vetenskapensframtidsmöjligheter kände inga gränser. Vi hade ett bra 1960-tal bakom oss också när det gälldeden ekonomiska utvecklingen. Vi hade inle haft någon nämnvärd arbetslöshet, ochbudgeten var i slorl sett balanserad. Någon energikris var det inte tal om,ulan i stället såg man kärnkraften som en ny enorm resurs i mänsklighetenstjänst. En stadig och jämn tillväxt hade garanterat inte bara en utbyggdoffentlig service utan också utrymme för den enskilde alt öka sin konsumtion.Vi hade i ordets bästa bemärkelse en ganska stor valfrihet . De förhoppningar som vi sålunda kände inför 1970-talelhar, som alla vet, inle kunnat infrias. Alltför storaarbelskraftskostnadsökningar medförde som alla vetminskade andelar på den för vår levnadsstandard så livsviktiga exportmarknaden,och den överbyggnadspolitik som skulle fört oss torrskodda överkonjunklursviickan lyckades inle, utan medförde stora svårigheter med lageravvecklingnär exportutsiklerna började bli bättre. Den offentliga sektorn växte under 1970-lalet alltförsnabbt och tog hela tillväxten i anspråk och enligt beräkningar därutöver 30miljarder kronor. Den offentliga sektorns andel i bruttonationalprodukten stegunder dessa från . Här i lever vi vidare som om ingenting hänt ochsom om det vore något av en högre makt bestämt alt vi skall ha del bättre änalla andra länders folk. Vår snabba välståndsökning under tidigare decennierbaserades till stor del på malmen, skogen och vår billiga energikälla -vattenkraften. Därtill kan man lägga ett stort tekniskt kunnande hos vårt folk.Dessa positiva förutsättningar för att vi skall vara världsbäsl finns intelängre. Skogarna och malmen betyder långt mindre , vattenkraften vill vi intebygga ut och värt tekniska försprång gentemot många andra länder har kraftigtkrympt. Likväl kräver vi att ständigt fä det bättre med högrelöner, längre ledighet och bättre service, som helst inte skall kosta någonting.Många kommuner lever av allt all döma med samma ljusblå optimism och tror attdet går alt fortsätta som förr; allt kommer nog all ordna sig ändå. lovvärdambition att försöka förbättra servicen för människor, men det borde bliuppenbart all nu måste takten dämpas. Man möts ofta av två skäl för alt trotsallt fortsätta att bygga och investera. Det ena är att del bara blir dyrare omvi väntar med att bygga och del andra att del eller del projektet står i derikommunala flerårsbudgeten, så del har vi redan lovat invånarna. Det förstaskälet, atldet bara blir dyrare om man väntar rned att bygga, håller endast ombyggnadskoslnaderna ökar snabbare än andra kostnader. Det andra skälet finnerjag inte heller gångbart. De förtroendevalda ute i våra primärkommuner ochlandsting måste vara precis lika rädda om kommuninvånarnas pengar som denenskilde måste vara om den egna familjens ekonomi. Finns det inte pengar ikassan måste man avstå från utgifter som inte är absolut nödvändiga. Denalltför snabba kommunala expansionslaklen visar att så inte alltid skett pämånga håll. Det skall villigt erkännas att regering och riksdag inångagånger lagt på primärkommuner och landsting ökade bördor utan att utreda och änmindre anvisa hur dessa reformer skall finansieras av kommunerna. Del kan i detsammanhanget vara värt alt påpeka alt antalet riksdagsledamöter med kommunalauppdrag drastiskt minskat . Sålunda har antaletriksdagsledamöter med landstingsuppdrag minskat med . Det får inte betyda att vi för framtiden inte är lika observanta över vadsom sker ute i kommuner och landsting. Förhoppningsvis kommer det för framlidenatt bli en bättre tingens ordning, eftersom det står inskrivet iregeringsdeklarationen alt regeringen avser att noga granska de ekonomiskaverkningarna för kommunerna av statliga beslut. Det står också i regeringsförklaringen alt ytterligareåtgärder måste prövas för att begränsa den kommunala expansionen, otn dennavisar tecken att fortsätta i samma snabba takt som trots träffadeöverenskommelser. Det är mot denna bakgrund man får se regeringens förslag altminska takten i skatteutjämningsbidrag till kommunerna innebärande, som allavet, all 750 milj. kr. betalas ut i stället . En överenskommen expansionslakl om ser ul att hamna påmer än och är inle förenlig med de slabiliséringsslrävanden som ärnödvändiga och som vi alla bekänner oss till. Gärna återhållsamhet men intehemma hos mig, förefaller många resonera. Enligt min uppfattning är det intebara fullt motiverat utan också nödvändigt att regeringen nu gär från ord tillhandling enligt regeringsförklaringen. Jag tycker att det är förvånande att denna senareläggningväckt sä mycket rabalder med tanke på att de 750 miljonerna utgör mindre än 2 %av de totala årliga statsbidragen till kommunerna på nära 40 miljarder, som vihörde budgetministern redovisa före middagsuppehållet. Som jämförelse kannämnas att dessa bidrag på nära 40 miljarder både överstiger statens totalamomsinläkter, som för kommande budgetår beräknas lill 37,7 miljarder, och denskalliga inkomstskatten på . Att socialdemokraternagår emot förslaget med motiveringen att mänga kommuner då måste.höja skattenförefaller mer vara ett vanligt utslag av önskan att säga nej till allaborgerliga förslag än sakligt motiverat. Koinmunministernhar salt kyrkan milt i byn med sitt konstaterande i pressenhäromdagen all senareläggningen av de 750 miljonerna ingalunda den kanmotivera en skattehöjning. De två miljarder som kommunerna haft i överskoll1978 och som är en pluspost i årets budgetar torde borga för det----- påslåendet.Till yttermera visso verkar del som om 1979 års överskott skulle Allmänpolitisk bli ca , som alltså mer än väl kompenserar bortfallet debatt Pä samma sätt som regeringen nu föreslår en senareläggningav en del av skatteutjämningsbidragen kan naturligtvis kommunerna ocksåsenarelägga planerade men inte absolut nödvändiga investeringar. Vi moderater har varnat för en alltförsnabb expansion. Det är därför enligt min uppfattning fullt motiveratatt vi nu ånyo i en motion aktualiserat kravet på att en särskild beredningtillsätts med uppdrag att med utgångspunkt i kommunalekonomiska utredningensarbete framlägga ett förslag till lagsladgal kommunalt skattetak. Det var intesä man sade att . i kominunalskall var elt absolut maximumsom man kunde lägga på skattebetalarna. tangerar vi och riskerar att snartbryta igenom 30-kronorsvallen. Del kan icke vara acceptabelt. En annan åtgärd som också är ägnad all stämma kommunernatill eftertanke är det moderata förslaget att ute i kommunerna kräva enrådgivande folkomröstning för det fall man avser att höja kommunalskatten.Blotta vetskapen om alt man tvingas underställa folkel i val en föreslagenskattehöjning kommer med säkerhet att verka återhållande på alltför expansivakommunalt förtroendevalda. Det blir, herr talman, nödvändigt all för framtidenpå ett helt annat sätt än nu rätta munnen efler matsäcken, HANS (): Kommunernas ekonomi har allt oftare blivitföremål för debatt. Det är rätt naturligt. Kommunalskatten har stor betydelseför de flesta skattebetalare, och den kommunala ekonomin har allt störrebetydelse för samhällsekonomin i dess helhet. insåg delta och framladeett detaljerat förslag till förhandlingsordning mellan regering och kommuner.Den dåvarande regeringen ställde sig i sin proposition bakom förslaget. Deflesta av oss trodde väl därmed att det också skulle komma att tillämpas. Vivet genom årets budgetproposition att så inte var avsikten. fattar regeringen besluten först, publicerar dem ibudgetpropositionen och inbjuder sedan kommunförbunden till överläggningar den4 februari. De socialdemokratiska ledamöterna i de båda kommunförbunden haraldrig vägrat alt förhandla med regeringen, oavsett hur den har varitsammansatt. Men de vägrar alt förhandla om redan fattade beslut, och det ärganska rimligt. Dra tillbaka förslaget om reducerad skatteuljämning ,så blir del meningsfullt att förhandla, och det blir säkert också förhandlingarmed alla närvarande. När företrädare för regeringenskall beskriva expansionen av den kommunala sektorn, kan man mellan radernautläsa att expansionen skulle bero på all kommunalt förtroendevalda skulle varamera ekonomiskt lättsinniga än företrädare för regeringen. De har svårare altsäga nej till medborgarnas önskemål, menarman, och deras sinne för ekonomiförutsätts vara sämre utvecklat. kan man fråga sig om en regering som låterbli all finansiera över en fjärdedel av sin egen budget är den rätta att sättabetyg pä andra. Kommunalskatten stiger antagligen, därföratt kommunerna ansersig böra ha inkomster som räcker till deras utgifter. Det är naturligtvis sä, all orsakerna till den kommunalaexpansionen är att söka i det förhållandel all vi i vårt land har valt altlägga genomförandet av vår välfärdspolitik på kommuner och landsting. Del harrått en bred enighet om att del är klokt att beslut och verkställighet liggerså nära medborgarna som möjligt. Det har antagligen också gjort det en smulalättare att centralt besluta om reformer, då en stor del av finansiering ochverkställighet uppdragits åt någon annan. är jag sorn andra naturligtvis medveten om att en sådansituation kan uppstå, eller har uppstått, all icke alla godii itinkar, ellerens riksdags- och regeringsbeslut, kan förverkligas. Men man måste då göraklart för sig all del behövs en väldigt lång bromssträcka, Kominuneriiiiskostnader är i stor utsträckning bundna i personal och airläggrringar. Vidaretror jag inle del är någon bra metod all först rikta kritik mot kommunerna föratt de inte bygger ut barnoinsorgeir fort nog, för all långtidsvården fårbedrivas i korridorerrra, för titt de inte tar itu med problemen i skolan, förall färdtjänsten inle är tillräcklig, och anklaga dem fören för storaktivitet. Jag tror all det var Nikila Chrusljov som en gång sade alt man inlekan koka en halv höna och Ifita den andra halvan lägga ugg - det stummer nog. Och onr regeringen - av något outgrundligt skäl - tror minskar kommunalskallen genom att begränsa transfereringarna tillkommunerna, har den ändå valt den sämsta metoden härför. Kommunerna är i fullgång med årets budgetarbete, och kostnader har redan i storutsträckning bestämls - i huvudsak genom beslut som fattals . Demedel som kommunerna har haft att räkna med får tillgodoses genom en höjning avkommunalskatten. Regeringen driver därför upp komnrunalskalterna en högrenivå än vad som skulle ha varit nödvändigt. Det fallas bara att det sedanåberopas i nästa ärs budgetproposition som ell skäl fill nya åtgärder motkommunerna. Men därtill kommer - och det är det viktigaste - allskatleutjämningen inle enbart eller främst är en fråga onr transferering mellanstaten och kommunerna. Det är en metod som vi alla har accepterat för altåstadkomma en utjämning mellan fattiga och rika kommuner. Regeringen säger nuall denna orättvisa får bestå ett tag lill. De sorn bor i de fatliga kommunernaoch kanske måste tjäna . mer än de som bor i en rik kommun för att fäsamma standard skall få finna sig i detta. Del hade varit rimligare att säga:Nu är del allmänt besvärligt, nu måste vi i första hand se till att de som svåraste situationen får en förbättring. Inte är det just de som har delsämst sorn hardet största ansvaret för balansen i samhällsekonomin. Jag tycker inte heller det är särskilt solidariskt att,sorn skedde . den genomdriva en sänkning av statsskattenrned ell gott utbyte för höginkornsl- lagarnaoch sedan låta kommunerna betala en del av reformen, vilket leder - till ökadekommunalskatter som känns svårast för dem som har låga Allmänpolitiskinkomster och kanske redan betalar en hög kommunalskalt därför all de bor i debatt fattiga kommuner. säger statsministern, ekonomiministern och fler; Dethär betyder inte så rnycket. Del är bara 750 milj. kr. som skjuls framåt ettår. Det totala anslaget för skatleuljäinning är över 7 miljarder. Det viförskjuter är , menar statsministern. Allting är relativt. Beloppet ärbara av budgetunderskottet och av de samlade staisulgifterna,I den samlade statskarusellen framstår vid sådana jämförelser beloppet somförsumbart. Men gär vi till den enskilda kommunen finner vi att beloppet justför den kommunen är av stor betydelse för dess möjlighet att utan skattehöjningtillgodose ändamål som vi alla funnit angelägna. I debatten gjorde statsministern gällande att det ihuvudsak var socialdemokraterna som försökte göra politik av alt regeringensköt en del av skatteutjämningen framåt. Men inte är det sä. De bådacenterpartistiska ordförandena i de båda kommunförbunden har gått till hårdattack. Men de är inte ensamma. De sex förvaltningsutskotten i södra i ett gemensamt uttalande uttryckt sin oro över de ekonomiska problem somdrabbar kommunerna, om budgetpropositionens förslag genomförs, fick jag i min hand en skrivelse frånlänsavdelningen i , som uttalar sin oro och kräver attskatteutjämningsreformen genomförs i enlighet rned regeringens tidigare beslut. Inte styrs alla dessa och fler som jag inle åberopat avsocialdemokrater. Hur vore det om den saklighet ni efterlyser hos andrapräglade era egna påståenden? I budgetförslaget riktas vidare kritik mot att det ökadeskatteutjämningsbidraget icke itnväirts för iitt sänkii koiriirninalskallen.Endast sex koirrirniirer och elt litndsting har sänkt sktrtlen I9S0. sägs detkritiskt i budgelförshiget. Det är högst tveksamt onr del var deitii sonr viirmeningcir nred skiilieut-järiiningsreformen. Motivet var att kommunernti skullekunnti erbjuda sina invånare samma service till samirrti kostirtrd. Deknrriirruncr som iiirviiirl skatteuljänrningsmedlen till alt höjii servicentill strmmti nivå som grtimrkoin-rnunen utan alt höja skatten har icke handlati strid irrol grundtiiirktrrntt i refornren utan i överensstämmelse medrefornren. Jag har förståelse för all laget kräver återhållsamhet.Men förslaget i årets budgetproposition att beröva kommunerna det redanbeslutade skatteutjämningsbidraget är oacceptabelt därför all del drabbar demsorn redan har den sämsta situationen och därför att det driver uppkommunalskatten. Herr talman, lät mig avslutningsvis få beröra ytterligareett par frågor med anknytning till konrmunerna. I olikasammanhang - vi har även fått höra det här - har företrädare '"" '' för den borgerliga regeringenattackerat den offentliga sektorns utbyggnad. Onsdaeenden Så länge de attackerna sköttes avGösta överraskade de inte särskilt 30januitri 1980 mycket. Men när ihöstas anklagade kommunerna för alt --------------------- visaför stor aktivitet och konstaterade - för att inle säga hotade med - att om Allinäiipolitisk kommunerna inte höll igen fick ettlagfäst skattetak övervägas, blev jag Den offentliga sektorn framställs ofta som det främstahotet mot samhällsekonomin. Såvitt jagförstär bygger delta på en felsyn. Det ärinte ur den synpunkten, dvs. med hänsyn till.samhällsekonomin, mera riskfylltall bygga ut den offentliga tjänstesektorn än att bygga ut den privatatjänstesektorn. Den samhällsekonomiska kostnaden består i båda fallen av detresursutrymme som las i anspråk för att producera tjänsten och vilkenalternativ användning som hade funnits för denna resurs. Valet mellan en privateller en offentlig tjänstesektor är en betalnings- och en fördelningsfråga. privallandläkare kan etablera sig ulan att ekonomiministern protesterar, menskulle vederbörande ta anställning inorn folktandvården, anses den ekonomiskabalansen vara i fara. I är den offentliga sektorn ungefär hälften sästor som i . Men inte är sjukvården billigare för det. Den kostar någotmer mätt i andel av bruttonationalprodukten i än vad den gör i . Om en tjänst skall tillhandahållas av den offentliga ellerden privata tjänstesektorn är en fördelningspolitisk fråga. 1 det ena falletstyrs efterfrågan av behovet i större utsträckning, i del andra av plånboken.Men inte är del ena särskilt mera riskfyllt för samhällsekonomin än del andra.Och inle blir det annorlunda om avgiftsfinansieringen ökas. Det påverkar barafördelningen av tjänsterna. Om medborgarna tillräckligt tydligt ställs införvalsituationen, ärdet heller inget axiom alt en privat konsumtionsökning ivarje läge är att föredra framför en offentlig. Problemet beslår i alt finnabra metoder för alt överföra de erforderliga resurserna från den privata tillden kollektiva finansieringen. Jag har redan påtalat alt kommunerna vid flera tillfällenhotats med ett lagfäst skaitetak om de inte håller sig i skinnet. Liknandetongångar återfinns i årets budgetproposition. kan man förstås undra om delinle vore mer motiverat ined ett lagfäst lånetak för staten än ett skattetakför kommunerna. Utgångspunktenför attackerna mot kommunerna har varit alt de inle håller sig inom en volymutveckling på . Man har velat göra gällande att del skulle bero på att det byggs för många simhallar och andra liknande ting. Det är inte sä. Att volymutvecklingen inle kunnat hållas har andra orsaker. En är all planeringsunderlaget ännu är för bristfälligt för att exakt bestämma vilken volymutveckling sorn krävs för all tillgodose de prioriteradeorr-rrädena och att sedan finna metoder för alt fördela den på 280 kommuner och 23 landsting. Om vi studerar volymberäkningarna , såsom de föreligger, kan vi '-2 konstatera att av en beräknadvolymökning på går till de prioriteradeområdena och om överenskommelsen om barnomsorgen skall Nr 74 fullföljas . Kommunerna gör nog vad de kan för att både tillgodose de den prioriterade områdena och begränsa volymutvecklingen. De behöver inte 3()hängas ut som syndabockar. Vad är det nu som är så betänkligt med dennavolymutveckling? Den har Allmänpolitisk givit arbete åt 25 000 personer mer.Hade dessa kunnat anvandiis på något debatt alternativt sålt som hade varitbättre för samhällsekonomin? Hade de kunntil användas inom t. ex.exportindustrin? del har inte funnits någon sådan efterfrågan. Det finnsredan en tillräcklig reserv av arbetslösa. Vad är del som gör del så farligtför den samhällsekonomiska balansen all folk arbetar i den offentliga sektornmed vård och service i stället för att vara utan arbete? Eller skall degå-oanvända som en reserv, om industrin skulle behöva den? Det vorebra om vi finge svar på den frågan. Det främsta hotet mot den kommunala självstyrelsen kommerinle från deri kommunala expansionen utan från urusla statsfinanser. Då skapasförulsättningarnaför ingrepp mot kommunerna. Regeringen kan naturligtvis inleanklaga sig själv och väljer den här gången att rikta sig mot kommunerna. Detfinns ingen anledning härtill. Kommunalmännen förslår säkerligen ulan hot omskattetak betydelsen av att vi kan återställa samhällsekonomisk balans och ärhelt visst villiga medverka härtill. Det är också den bästa garantin för denkommunala självstyrelsens fortbestånd. Diktera och hota kommunerna mindre ochöverlägg med dem om problemen innan besluten tas i regeringen, så kommerresultaten alt bli bättre för båda parter! berörde flera avsnitt avbudgetpropositionen som gäller den kommunala ekonomin och förslaget om elt årslängre genomförandetid för den kommunala skalleutjämningen. Jag vill någotkommentera vad han sade. Låt mig först säga alt också min utgångspunkt är att denoffentliga sektorn - statens, landstingens och kommunernas verksamhet - spelaren väsentlig roll i vår samhällsekonomi och i hela värt samhällsarbete. Vi hari och vi kommer också alt ha en betydande offentlig sektor.Del tror jag slår i överensstämmelse med de flesta människors värderingar. Vikräver av samhället en god social vård och omsorg, god utbildning, godakommunikationer och mycket annat. Men det är egentligen inte delta som debattenmåste handla om. utan det är vilket utrymme vi har i våt" samhällsekonomii dag och åren framöver för olika verksamheter. Vi har en kaka att dela påmellan investeringar och konsumtion, mellan privat, statlig och kommunalkonsumtion. Del finns dock vissa begränsningar i den delningsverksamheten somgör att också en del angelägna och viktiga verksamheter måste få vänta och inlekan genomföras i den takt som vi kanske skulle önska. Del är delta som är bakgrunden till de förslag som vi nuhar lagt fram. Vi vill inte ytterligare höja skatterna, och vi vill inleytterligare öka budgelun- Nr 74 derskotten. Då måste vi använda ossav olika metoder för alt begränsa den Onsdtigenden snabba tillväxten inom denoffentliga sektorn. 30iiinuiiri 1980 V' har alltså kviir vår uppfattningom den offentliga sektorns betydelsefulla roll,men del finns alltså inle större utrymme än vad vi disponerar genom de Allmänpolitisk aktuella förslagen för ytterligareverksamheter . debatt säger att måhändavore ett lagfäst lånetak för staten bättre änett kommunalt skaitetak. Jovisst, del är en tanke. Men då skulle många avmotionerna i del hår parlamentet snabbt falla, eftersom de då vore omöjliga attförverkliga. Jag tror inte all del vore till fördel för människors trygghet ornvi hade ell sådant lånetak, men del vore kanske till fördel när det gällerpolitikers uppfinningsförmåga. Jag har instämt och instämmer fortfarande i alt det behövsen läng broinsslriicka för alt anpassti den kommunala tillväxten lill deekonornisktr r'ealiteternii. Del är biirii del alt vi htir försökt bromsa irätt många åri och det är på liden till inbromsningen börjiir verka. Rediinsoirrirraren 1977 itilade man i den överenskommelse som ftinns mellanregeringen och koirrnrunför-bunden-och mtin viir överens-om vikten av altmycket restriktivt pröva iilla utgifter och se över sina flerårspliiner. Och iden överenskommelse som vi träffade sade man detta med ännustörre bestämdhet. Man var överens oin alt det inte var samhällsekonomisklmöjligt titt fortstitla med en expansion i så snabb takt som vi då hade. Vi harhaft en broirisslräckti genom någrii år. och iru är del pa tiden tittinbromsningen börjar verka. Problemet är att om den inte nu börjar verka, sakommer vi att miita än värre bekynrrner åren friimöver. Visst kan man uppskjuta inbromsningen - det kan förögonblicket vara angenämt. Men problemen blir större och mera svårhanterliganär den snabba, hårdare inbromsningen kan bli nödvändig. Jag tror att fartengenom blir behagligare om vi nu lar den jämförelsevis försikligainbromsning som budgetförslaget innebär. Jag vill klargöra den här bakgrunden lill del aktuellaförslaget. Jag ser alltså kommunernas verksamhet som en myckel betydelsefulldel av hela vårt samhällsarbete. Med bevarande av den synpunkten måste vi ändåanpassa den kommunala verksamheten till de samhällsekonomiska realiteter vi harall leva med. Gör vi inte del, blir problemen väsentligt större i framtiden.Tar vi chansen , så tror jag vi kan hanlera problemen , ochhantera dem tillsammans - stal, landsting och kommuner. vill jag betona en sak. avdebatt om den kommunala ekonomin har jag aldrig sagt all den snabba tillväxtenenbart är kommunernas eller kommunalmännens problem. Vi fär dela det ansvtrrel-stat, landsting, kommuner och offentliga myndigheter, I hög grad är del depolitiska partiernas stora ambitioner som ligger bakom den stora expansionen.Det är de ambitionerna vi får slå av på ett slag, så att de passar i den kostymsom vi har alt leva med. HANS ()replik: 124 Herr talman! betonar betydelsenav den offentliga sektorn-den sltitligti, koiirmuirtila och l;iirdstiirgskoiirnuiir;ilti -och stigertitt Nr 74 det inteiir dettti frågtin giiller, ut;m frågtin iir; Vilket titiymiiic lr;ir vi?Del Oirsdtigcii den fiirnsvissa begriinsningiir, irreiriir luiii. iriir det giiller titt bygga uttlcir 31) januiiii 1980 Ingen Irar viil bestritlit det - till det finns bcgiiiirsiriirgiir---------- som görtill vi inte ktrn ilrivii denna titbyggiitid liiii- hiiigt som helst. Men jag fick ändå inte av något svar påfrågan vilken debatt fara del iir för den samhällsekonorniskti biilansen att 25000 niänniskor får jobb. människor sotn icke hade kunnat erbjudas en alternativsysselsiitlning på andra områden.