prot · G309129 · 1979-12-31 00:00:00 — befinner sig väl denna utredningi den situationen att den blir överflödig, därför att regeringen lägger framförslag som bifalls av och därmed avlövas länsstyrelserna utan fått göra en samlad prövning av länsstyrelsernas uppgifter. När behandlade vissaplaneringsfrågor stödde en stor majoritet den ståndpunkt som jag utvecklat,nämligen att man nu skall avvakta länsdemokratiutredningens förslag innanytterligare steg tas på området. Med detta,herr talman, yrkar jag bifall till reservationen. NILSBERNDTSON (vpk); Propositionens förslag när det gäller nyinstansordning i kommunala besvärsfrågor innebär både en ändring i fråga ombesvärsinstanserna och en minskning av möjligheterna att få sin sak prövad ihögre instans. Detta måste av de flesta människor upplevas som en inskränkningav demokratin. kommunisterna menar att om man godtar förslagetatt kammarrätten i stället för skall vara första besvärsinstans-något som vi f. ö. var tveksamma till - måste möjligheter finnas att fåkammarrättens beslut i kommunala besvärsärenden prövade. Vi har i motion 1955 markerat att om man enligtpropositionens förslag fjärmar den kommunala besvärsinstansen från medborgarnagenom att fyra kammarrätter ersätter den mer "nära" kontakten medlänsstyrelserna, så är det vikfigt att behålla möjligheten att besvära sig överkammarrättens beslut. De motioner som väckts i anledning av propositionen visaratt den avgörande invändningen mot regeringens förslag rör begränsningarna ibesvärsrätten. I två motioner begär man att ärendena skall kunna föras vidareefter kammarrättens beslut. I en motion accepterar man kammarrätten som sistainstans, men man vill behålla som första instans. Den kritik som riktats motregeringens förslag är så välgrundad att det vore olyckligt om godtogutskottsmajoritetens förslag och därmed godkände regeringspropositionen ioförändrat skick. Regeringens förslag sådant det är utformat är integodtagbart. Vårt motionskrav har formulerats motbakgrunden av regeringens förslag. Skulle bifalla reservationensaknas anledning att driva frågan. Om däremot bifaller utskottetsförslag beträffande frågan om länsstyrelse som första besvärsinstans i vissakommunalbesvärsmål, yrkar jag att beträffande frågan omprövningstillstånd i kommunalbesvärsmål med anledning av motionerna1979/80:1942 och 1955 hos regeringen anhåller om förslag till lagändring sommedger rätt att anföra besvär hos regeringsrätten i kommunalbesvärsmål ienlighet med vad som anförts i den sistnämnda motionen. Ny instansordning i kommunalbesvärsmål BENGTKINDBOM (c); föreslår i sittbetänkande att propositionen 1979/80:105 om ny instansordning ikommunalbesvärsmål godtas. Detta innebär, som framgår av handlingarna, framförallt förändringar av kommunallag, församlingsstyrelselag och lagen om allmännaförvaltningsdomstolar. Jag ber inledningsvis att få yrka bifall till utskottetshemställan i betänkandet. Med hänsyn till att kommunminister finns upptagensenare på talarlistan skall jag inte närmare kommenteraeller uppehålla mig vid propositionen utan ta upp de uttalanden som gjorts iutskottet och framför allt då beröra de reservationer och motioner som ärlämnade. Först och främst vill jag peka på att vi understryker attkommunalbesvär har till syfte att bereda varje kommunmedlem, oavsett om haneller hon berörs av besluten eller inte, möjlighet att få till stånd enkontroll av kommunala besluts laglighet. Genom kommunalbesvärsreglerna hållsockså statskontrollen inom bestämda gränser. Det är viktigt med hänsyn till denkommunala självstyrelsen. Reservationen pekar på att man gör en väsentligbegränsning i den besvärsprövning som förekommer. Jag uppfattade det HildingJohansson här framfört så, att man är mest angelägen om den s, k,lämplighetsprövningen och inte tänker så mycket på det som vi understryker,nämligen kontrollen av ett kommunalt besluts laglighet. Det är också en fråga som kan anknytas till frågan omcentralisering eller decentralisering. Vi har godtagit att det som står ipropositionen i denna del kan innebära en centralisering som man får ta motbakgrund av de andra fördelar man uppnår med denna reform, Vi pekar här på minskar den statskontroll som annars i ökad utsträckning kan utövasgentemot kommunerna, var också inne på att man innan manvidtar en sådan här åtgärd skulle avvakta länsdemokratikommitténs betänkande.Jag kan inte se Ny instansordning i kommunalbesvärsmål denutredningen som något hinder för att genomföra förändringar. Då skulle vi ocksåvara förhindrade att tillföra nya uppgifter från centralamyndigheter. Vi skulle alltså inte kunna vidta någon som helst åtgärd iavvaktan på kommitténs betänkande. Jag menar att detta inte är något hinder mot den verkligadecentraliseringen, nämligen den som sker av uppgifter till kommuner ochlänsorgan. Den skall vi, , driva vidare. Det är den som berörde många människorna, och det är angeläget att dessa får så snabba besked sommöjligt. Ett av huvudmotiven för denna reform är ju att avkorta handläggningstidernaoch att de kommuner och landsting som har fattat besluten och som har besväratsig skall få svar inom rimlig tid. Frågan om prövningstillstånd har tagits upp i två avmotionerna, nämligen i en vpk-motion och i en motion som väckts av tvåmoderater. Utskottet har erinrat om att man i samband med tillkomsten avförvaltningsprocesslagens bestämmelser på detta område diskuterade möjlighetenatt medge någon form av ändringsdispens. Man underströk då att prövningstillståndskulle beviljas i den utsträckning som behövs till ledning förrättstillämpningen. Utskottet anslöt sig då till dessa uttalanden. Även nuhänvisar utskottet till dem och instämmer i vad som anförts i propositionen ifrågan om prövningstillstånd hos regeringsrätten. Med hänvisning härtillföreslår vi i utskottet att de två motionerna inte skall föranleda någonriksdagens åtgärd. Det föreligger alltså, som vi ser det, inte heller på dennapunkt något principiellt hinder för att genomföra reformeringen avinstansordningen i kommunalbesvär. Jag skall också något ytterligare kommentera HildingJohanssons och den socialdemokratiska reservationens uttalanden omlänsstyrelsernas närhet till kommuninvånarna. Man kan här peka på ett paråtgärder som föreslås. Den ena är att kammarrätterna vid behandlingen avkommunalbesvärsmål skall få en förstärkning, syftande till att ta till vara denkännedom och den kunskap som utanför kammarrätterna finns om de kommunalaförhållandena. Vi kan väl inte redan nu underkänna den kompetens i dettaavseende som de ledamöter av kammarrätterna vilka nu föreslås förstärka dessakommer att ha. Jag vill också peka på ett annat förhållande som tagitsupp bl. a. av en av remissinstanserna, nämligen att länsstyrelsernas situationhar förändrats. Mycket av det som länsstyrelserna sysslar med harkaraktären av planering för eller olika andra åtgärder som avser kommunerna,och detta kan uppfattas som motsägelsefullt i detta sammanhang. Den behandling som i - jagnämner denna länsstyrelse, eftersom den har åberopats i reservationen - gavöverklagandet av folkomröstningen i visar att man i det fallet tagitstörre hänsyn till andra bedömningar än sådana som avser lagligheten.Regeringsrättens beslut i frågan gav ju ett mycket klart utslag i frågan omlagligheten. Sådana förhållanden kan säkerligen komma att återspeglas på en radandra punkter. Den främsta uppgiften i de aktuella besvärsärendena blirju att pröva lagligheten i besluten. Jag ber att få yrka bifalltill utskottets hemställan. (vpk) replik: Det kan naturligtvis anföras för- ochnackdelar med både nuvarande system och det föreslagna. Jag kan möjligen tänkamig att man skulle kunna säga att till nackdelarna med det nuvarande systemethör att kommunal- och landstingsbesvär behandlas i olika instanser - i det nuföreslagna systemet förs de samman till en instans. Men den avgörandenackdelen, , med det nya systemet är ändå att man ökar avståndetmellan allmänhet och besvärsinstans. Och det är avgjort en nackdel att manbegränsar möjligheterna att få besluten i denna instans prövade. gör det mycket enkelt för sig när han talarom de frågor som vi har tagit upp i motionen. Han refererar bara till vad somhar sagts i olika sammanhang. Han avfärdar problemet med begränsningar ibesvärsrätten på ett sätt som tyder på att han inte riktigt har satt sig in iproblemet. Jag vill också påpeka att det inte precis är centernsdecentraliseringstankar som har präglat propositionen eller präglade BengtKindboms anförande. () replik; Jag vill bara göra följande kommentar tillNils inlägg. När det gäller de landstingskommunala besluten har dettidigare inte visat sig vara någon nackdel med detta avstånd mellan allmänhetoch besvärsinstans. Jag försökte i mitt anförande klara ut frågorna omdecentralisering och centralisering. Det verkligt viktiga vid decentraliseringär att överföra uppgifter från centrala myndigheter till regionala ochkommunala sådana. Då det gäller den kommunala biten är det angeläget att bådekommuner och enskilda får snabba besked och att det vid behandlingen även tashänsyn till den kommunala kunskapen genom att kammarrätten förstärks när sådanamål behandlas. Ny instansordning i kommunalbesvärsmål DANIELTARSCHYS (fp): Möjligheten att överklaga kommunala beslut ärett viktigt instrument i vår rättsordning och i vår lokala självstyrelse.Tyvärr är det också ett instrument som missbrukas. På sina håll används detrutinmässigt för att fördröja verkställigheten av kommunala beslut, tillförfång för medborgarna och till skada för kommunernas ekonomi. Därför är detviktigt att vi fåren snabbare handläggning av kommunalbesvären, framförallt dåav de besvär som är uppenbart ogrundade. Just det är syftet med regeringens förslag. Genom reformenfår vi för de flesta kommunalbesvärsärendena bara en prövningsinstans, nämligenen förstärkt kammarrätt. Principiellt betydelsefulla frågor skall kunna förasvidare till regeringsrätten och alltså underkastas ytterligare en prövning. Ny instansordning i kommunalbesvärsmål Liksom de flesta remissinstanser tror vi i attdet här blir en bra ordning. Förslaget grundas f. ö. på en lagrådsremiss frånfolkpartiregeringen, som bara på några få punkter har ändrats efter lagrådetsgranskning. Socialdemokraterna går däremot emot förslaget. Defullföljer sin gamla tradition som språkrör för länsråd och avvisar ivanlig ordning varje förändring som innebär att uppgifter faller bort frånlänsstyrelserna. Det krävs, säger socialdemokraterna, "störstaåterhållsamhet" med delreformer som rör länsstyrelserna intill dess attlänsdemokratiutredningen är färdig med sina överväganden. Men den härsocialdemokratiska "återhållsamheten" har nog en litet speciellkaraktär, vilket redan har pekat på. Socialdemokraterna har varitmed och fattat beslut om åtskilliga reformer som tillfört länsstyrelserna nyauppgifter, men när det i stället handlar om rationaliseringar som innebär attlänsstyrelsernas uppgifter minskar är socialdemokraterna plötsligt mycketfientliga mot s. k. delreformer. nöjer sig socialdemokraterna inte med att slå vakt omdet bestående, utan de föreslår i stället en ny ordning som måste betraktas somklart sämre änden nuvarande ordningen. Regeringens förslag går ut på att fåtill stånden snabbare handläggning av kommunalbesvären, men socialdemokraternasförslag leder till ännu större dröjsmål, ännu längre väntetider, Istället för att inskränka antalet prövningsinstanser till en eller i vissa falltvå vill socialdemokraterna ha två eller i vissa fall tre instanser. Ettprincipiellt viktigt ärende, som först prövas av och sedanav regeringsrätten, skulle enligt den socialdemokratiska modellen i framtidenprövas också av en förstärkt kammarrätt. Jag vill därför ställa en fråga tillHilding : Varför vill ni förlänga instanskedjan? Är väntetidernakanske inte tillräckligt långa redan nu? När nu regeringen vill förenklarättsmaskineriet, kliar det då i fingrarna på er socialdemokrater att i ställetpå pin kiv göra det mer komplicerat? Vad är det för sakskäl man anför för att även ifortsättningen engagera länsstyrelserna i kommunalbesvärsprövningen? Ja, det ärett mycket märkligt och motsägelsefullt argument. Sedan gammalt brukar man ju ibesvärssammanhang skilja mellan lämplighetsfrågor och laglighetsfrågor. Denförra typen avgörs i sista hand av en politisk instans - regeringen -medan densenare kategorin avgörs av en domstol - regeringsrätten. Enligt alla juridiskahandböcker som jag känner till gäller kommunalbesvärsprövningenlaglighetsfrågor, men har socialdemokraterna gjort en juridisk upptäckt ochhävdar att det i själva verket ofta är tvärtom, nämligen en kvalificeradlämplighetsprövning, som då kräver assistans av kommunalt erfaren expertis. Anta nu att den här juridiska upptäckten är riktig och attdet inte är en laglighetsprövning, som alla har trott , utan enlämplighetsprövning. Varför skall då kammarrätten och regeringsrätten blandasin i hanteringen? Är det en lämplighetsprövning borde ju den sista instansenvara regeringen. Men den slutsatsen drar inte socialdemokraterna och hamnar därmedmellan två stolar. Enligt den modell som reservanterna förordar skall det förstske en lämplighetsprövningi och sedan en laglighetsprövning i den förstärkta kammarrättenoch kanske ytterligare en laglighetsprövning i regeringsrätten. Undrapå om utslagen blir olika! Socialdemokraterna har ju mer än något annat parti varnatför det s. k. överkommunsproblemet. Man har sagt att kommunalpolitikernasbeslut inte skall behöva överprövas av politiker på regional nivå, ilandstinget. Men har vi politiker på regional nivå också ilänsstyrelsernas styrelser, och i den mån kommunalbesvär avgörs där blir detlätt just en politisk överprövning av den typ som socialdemokraterna i alla århar varnat för. Att ni i länsdemokratidebatten inte låter er påverkas avvad vi säger kan jag förstå. Men kunde ni åtminstone inte ta intryck av eraegna argument på den här punkten? Handläggningen av kommunalbesvär tar många månader,ibland . Vi står nu inför ett enkelt val: De som menar atthandläggningen gärna kan ta bör i voteringen stödjasocialdemokraterna. De som däremot menar att handläggningstiden borde förkortaskan lämpligen rösta för utskottets förslag. Ny instansordning i kommunalbesvärsmål Förslagen i proposition 1979/80:105 innebärbl. a. att en enhetlig besvärsordning införs för samtliga kommunalbesvärsmål.Kammarrätterna blir första besvärsinstans. Kammarrättens beslut i ettkommunalbesvärsmål skall kunna överklagas till regeringsrätten, men besvärenprövas bara om regeringsrätten har meddelat prövningstillstånd. Handläggningen av kommunalbesvärsmålen tar f. n. i anspråken mycket stor del av regeringsrättens tid, och det tar ofta innan ettsådant mål blir slutligt avgjort. Förslagen i propositionen syftar till attkomma till rätta med dessa olägenheter. tillgodoser vi enligt minmening väl intresset av en statlig laglighetskontroll, som inte åsidosätter dekommunala självstyrelseintressena. Propositionen bygger på ett förslag frånkommunalbesvärskommittén. Vid remissbehandlingen fick kommitténs betänkande ettgynnsamt mottagande. Flertalet remissinstanser tillstyrkte också förslaget attkammarrätterna skulle ersätta länsstyrelserna som första besvärsinstans i demål där ett beslut av kommunfullmäktige eller en nämnd överklagas, Jagvill erinra om att bl, a, 24 kommuner tillstyrkte förslaget i denna del, medan19 kommuner ansåg att en länsinstans borde behållas. Av Svenska kommunförbundets remissyttrande framgår attförbundet inte motsatte sig förslaget på denna punkt. Förbundet betonade starktvärdet av en fortsatt anknytning mellan kommunerna och den besvärsprövandeförsta instansen. Om man slopar som första besvärsinstans, krävsenligt förbundets mening att en fullgod ersättning för den nuvarande kommunalaanknytningen skapas hos den nya första besvärsinstansen. Jag delar helt dennauppfattning, och förbundets önskemål tillgodoses också genompropositionsförslaget. När kammarrätten behandlar kommunalbesvärsmål, skalltvå särskilda ledamöter med sakkunskap i kommunala frågor Ny instansordning i kommunalbesvärsmål - intebara en ledamot, som kommittén föreslog - delta i handläggningen. Jag har inte anledning att i detalj gå in på motiven förförslaget att regeringsrätten skall pröva kommunalbesvärsmål bara omprövningstillstånd har meddelats. Jag vill dock erinra om att krav påprövningstillstånd f. n. gäller i fråga om så gott som alla mål utom justkommunalbesvärsmålen. Att prövningstillstånd inte krävs för dessa mål har letttill att en oproportionerligt stor del av regeringsrättens tid tas i anspråkför handläggning av kommunalbesvärsmålen. Detta har i sin tur gjort detsvårare för regeringsrätten att fullgöra domstolens egentliga uppgift, attsvara för vägledande avgöranden i frågor där rättsläget är oklart eller annarssvårbedömt. Den nuvarande ordningen har också - och det är väsentligt - letttill att det ofta tar innan ett kommunalbesvärsmål är slutligt avgjort. Jag vill kraftigt understryka att de regler omprövningstillstånd som föreslås ger mycket goda möjligheter att få till stånden prövning av regeringsrätten där detta verkligen är angeläget, nämligen i demål som rör den kommunala kompetensen. Enligt min mening är de synpunkterbeträffande propositionsförslaget i denna del som framförs i två motioner iallt väsentligt tillgodosedda genom regeringens förslag. Med den förstärkning av inslaget av sakkunskap i kommunalafrågor som föreslås i propositionen får kammarrätterna enligt min mening mycketgoda förutsättningar att svara för att kommunalbesvärsmålen avgörs på ett i sakriktigt sätt. Som framgår av propositionen är detta också en förutsättning föratt ett krav på prövningstillstånd skall kunna ställas upp. När det gäller frågan om en länsinstans bör behållas villjag erinra om att huvudsyftet med reformen är att komma till rätta med demycket långa väntetider som ibland har förekommit i de fall där besvären harfullföljts till regeringsrätten. Det är viktigt att kommunerna och derasmedlemmar någorlunda snabbt kan få vägledande besked om t, ex, gränserna förden kommunala kompetensen. Att införa ett treinstanssystem skulle av allt attdöma snarare förlänga än förkorta handläggningstiderna. Jag anser att det voreolyckligt att införa en instansordning som kan befaras få sådana effekter. Omman behåller en länsinstans för de kommunala målen, går man miste om fördelenmed en enhetlig instansordning för samtliga kommunalbesvärsmål. Det kan juknappast komma i fråga att låta pröva de landstingskommunalamålen. Härtill kommer att det inte finns någon från alla synpunkter lämpliglänsinstans för prövning av besvär över fullmäktiges och kommunala nämndersbeslut. I en socialdemokratisk reservation tillkonstitutionsutskottets betänkande, vilken har redovisats här av HildingJohansson, förordas emellertid att länsstyrelserna behålls som besvärsinstansför de kommunala målen. Jag skall nu något beröra de synpunkter som anförs tillstöd för en sådan ordning, vilken alltså innebär att man får etttreinstanssystem. Enligt reservationen innebär förslaget i propositionen ipraktiken en väsentlig begränsning i den besvärsprövning som förekommer ikommunalbesvärsmålen. Jag erinrar om vad jag förut har sagt om syftet med reformen,om kammarrätternas goda förutsättningar att pröva kommunalbesvärsmålen och ommöjligheterna att få till stånd en sakprövning i regeringsrätten i mål som rörden kommunala kompetensen. Jag vill också erinra om att kommunalbesvären inte iförsta hand, och här instämmer jag i uttalande, syftar till attskydda den enskildes rätt i personligt eller ekonomiskt hänseende. På dennapunkt skiljer sig kommunalbesvärsmålen från de mål där det kommunala beslutetöverklagas genom förvaltningsbesvär. I reservationen framhålls vidare att den erfarenhet ochkännedom om förhållandena i länets kommuner som finns inom länsstyrelserna intetas till vara, om prövningen i första instans flyttas till kammarrätterna. Tilldetta vill jag bara säga att länsstyrelsernas erfarenhet av handläggningen avkommunalbesvärsmål numera till stor del återfinns inte hos länsstyrelsernautan hos de numera fristående länsrätterna. Härfill kommer att länsstyrelsernasroll i samhällsplaneringen har kommit att betonas alltmer och att den innebärett mycket intimt samarbete med kommunerna. Att kombinera denna roll med ensådan laglighetsprövning som skall ske i kommunalbesvärsprövningen kan innebäravissa svårigheter. Detta gäller naturligtvis särskilt i fråga om de mål som rörden kommunala kompetensen. Kommunallagen ger ju bara allmänna riktlinjer förbestämningen av kommunernas och landstingskommunernas kompetens. Sedan vill jag i korthet framhålla, att när HildingJohansson säger att vi inte kan besluta om en sådan här reform därför att detskulle rycka undan förutsättningarna för länsdemokratikommitténs möjligheteratt fortsätta sitt arbete, är det väl bara att notera att inriktningen avändringen av besvärsordningen ju redan har beslutats i och med införandet av defristående länsrätterna. Jag menar att det här mera är en följd av detta. Jag vill också gärna understryka att det självfallet ärviktigt att vi decentraliserar ut så mycket som möjligt till kommunerna och attvi på det sättet stärker den kommunala självstyrelsen. Regeringen har redanlagt fram förslag i den riktningen, och flera sådana förslag kommer. Detta ärdet väsentliga när det gäller inriktningen på decentralisering. Ny instansordning i kommunalbesvärsmål HILDINGJOHANSSON (s): Det finns ett skäl för den här reformen somjag kan förstå och acceptera, nämligen detta att reformen kan leda till attväntetiderna förkortas. Mot detta står emellertid andra skäl som talar för låter länsstyrelserna vara kvar som förstainstanser. Jag menar att man intebör överdriva tron på möjligheterna att genom den föreslagna ordningen få tillstånd en sådan begränsning. Kammarrätterna får ju inom ett stort område prövade mål som kommer dit. Men hur man än vrider och vänder på saken är det svårt attuppfatta den föreslagna ordningen som en decentralisering. Det är enlångtgående centralisering. Avgörandet förläggs till organ som befinner sig påstörre avstånd frän kommunerna och deras invånare än vad som är fallet. Dåfår jag repliken att decentraliseringen skall gälla utflyttning tillkommunerna. Ny instansordning i kommunalbesvärsmål Jag delaruppfattningen att det skall ske en utflyttning till kommunerna, men för min delhar jag också omfattat tanken att man skall flytta ut avgöranden från centralastatliga organ till decentraliserade statliga organ. Här går man emellertid denmotsatta vägen. hävdar man att det här gäller laglighetsprövning. Visstgör det det, ingen behöver undervisa mig på den punkten. Men även sådanalaglighets-prövningar förutsätter kännedom om förhållandena. Man arbetar inte ilufttomt rum, inte ens vid laglighetsprövningar. När det sedan sägs att inrättandet av länsrätterna innebäratt man måste godta den här reformen, vill jag erinra om att jag på sin tidmotsatte mig genomförandet av reformen beträffande länsrätter vid nuvarandetidpunkt. Man borde ta ett samlat grepp på det här området och inte avlövalänsstyrelserna undan för undan. Men trots att man har inrättat länsrätternahar jag svårt att se att länsstyrelserna skulle sakna den kompetens som behövsför denna laglighetsprövning. Det återstår att visa att länsstyrelserna harblivit inkompetenta på den här punkten. vill göra gällande att visocialdemokrater är ett språkrör för länsråd. Jag ids faktiskt intediskutera på det planet med . Vi har försökt pröva denna frågautifrån våra utgångspunkter. Vi springer inte här som ombud för länsråd ellernågra andra. Nog kan man få ha rätt att ha en annan mening än den som grundadesi folkpartiregeringen och som sedan den nuvarande regeringen burit vidare. Ochnog befinner sig i en fin situation. Han var först ordförande iKommunförbundet. Sedan åberopar han som statsråd. Det är ingetfel i det. Men det vore väl ganska underligt om han inte följde det råd hansjälv har gett till regeringen.