prot · G309146 · 1979-12-31 00:00:00 — Båda dessa förslag har ett sambiind med frågan omeventuell ändring av reglerna för tillsättning av lärartjänster inomskolväsendet. Frågorna bereds f, n, inom departementet. För att underliittaberedningen i de delar som berör lärartillsättningen avser vi att tillkalla ensärskild sakkunnig. Denne sakkunnige är en av de få i detta land som behärskarsakområdet i hela dess vidd. Som exempel på meritvärderingens komplexitet villjag erinra om att anvisningarna omfattar ca 110 trycksidor. Sammanfattningsvis vill jag nu konstatera att detförefaller viira lämpligt att reformera betygsättningen inom lärarutbildningeni samband med den totala översyn av lärarutbildningen som skall ske mediinledning av LUT 74:s förslag. Frågan om meritvärdering av lärare vidtillsättning av tjiinst bör också behandlas i detta sammanhang. Om ämnesbetygen inom lärarutbildningen Under detta anförande övertog förste vice talmannen ledningen av kammarens förhandlingar. MARGOTWALLSTRÖM (s): Först vill jag tacka statsrådet för svaret påmin interpellation. Tyvärr är det så att den politiska handläggningen av denhiir frågan på ett skrämmande sätt påminner om berättelsen som slutar med attdet ""bidde"" en tumme, I det här fallet frestas man t, o.m, att säga att den är placerad mitt i handen! Vissa kontroversiella och besvärliga ärenden kan man juförsöka "gömma" i en krånglig utrednings- och beslutsgång, menframför allt de studerande har visat att det finns gränser även för ett sådantförhalande, I det här fallet gick det så långt att förenadestudentkårer JK-anmälde SÖ för att ha förhalat frågan omavskaffande av de graderade betygen i lärarutbildningen. Vid iKarlstad iir eleverna beredda att riskera sin examen genom att delta i olikaaktioner mot betygen. Det bevisar bara att frågan fortfarande iir aktuell trotsatt har gått sedan betygsättningen först blev föremål fördiskussioner bland de liiriirstu-derande och utreddes på SÖ, Just nu ärotåligheten mycket stor bland både Nr 146 elever, lärare ochutbildningsledare. den '" statsrådets svar på mina frågor, , 19 mai 1980 Inledningsvis gör stiitsrådet påpekandet ""att frågan om betyg inom lärarutbildningen inte handlar om att ta bort betygen utan endast handliirom Om ämnesbetygen överbetygens vara eller ickevara"", inomlärarutbild- "'''" "''an i ursprungsdirektiven till LUT 74 framhöll dåvarande skolmi- nisternLena att den som visiit sig olämplig för läraryrket skallavskiljas från undervisningen sa tidigt som möjligt. Däremot ansåg hon detmindre angeläget med en gradering av dem som blir godkända. Statsrådets påpekande är så att säga litet överflödigt,eftersom vi är överens orn vad som skall bort. Och varför det skall bort harLUT och lärarkandidaterna svarat pä upprepade, gånger, exempelvis: De graderade betygen stimulerar till konkurrens trots attläraryrket stiiller höga krav på samarbete. De hindrarframväxten av en bredare lärarroll. De hindrar t, ex, ämnesintegration och problem- ochbehovsinriktade projektstudier. De är dessutom orättvisa, har dålig tillförlitlighet ochmotverkar lärarutbildningens mål. Men min interpellation handlar ju om hur och /;/;/ vi skall ta bort de s, k, överbetygen i lärarutbildningen; och det ärdet jag talar om. Det var alltså som SÖ fick uppgiften att seöver meritvärde-ringssystemet ined anledning av regeringens beslut omavskaffande iiv de graderade betygen i lärarutbildningen. "I viss mån kan jag förstå irritationen över attärendet tagit ," Detta beklagas på ett annat ställe i svaret. Jagfår väl i brist på annat betrakta detta som svar på min första fråga om hanteringenav det här viktiga ärendet. Men om regeringen nu verkligen vill få fram ettförslag som är väl förankrat och som kan accepteras av-om inte av alla-enmajoritet av de berörda, ärdet då rimligt att som expert tillkalla den endeinom SÖ som reserverat sig till förman för behållande av graderade betvg? tvingas jag upprepa min andra fråga omstatsrådets åsikt i sak om betyg i lärarutbildningen. Jag vill understryka att fråganinte är så enkel som och olika lärarkandidater vill göragällande. Betygsättningens utformning har. som Miirgot naturligtvisvet. stor betydelse i meritvärderingen, och frågan ber'ör därför alla nuverksamma lärare - som jag sade ca 125 000 personer. Det vore oansvarigt attinte noga penetrera följdernii av en ändring för alla dessa människor. Detta ärinte en fråga där det är lämpligt att köra över människor, ens om de utgör enminoritetsgrupp. Detta är.som skriver i sin interpellation. Det är beklagligt att det tar så att nå 160 enighet i frågan. Men enhuvudsaklig enighet är, som jag ser det, en förutsättningför att frågan skall kunna lösas på ett bra sätt. Sedan är det faktiskt så. iitt vi här iriksdagen inte brukar diskutera personfrågor, och jag finner ingen iinledningiitt frångå den principen. Däremot är detta väldigt invecklade frågor, ochdärför avser vi att för en begränsad tidsperiod tillkallii en särskildsakkunnig. Därvid har vi självfallet beaktat vederbörandes kvalifikationer föruppgiften. Däremot har vi inte värderat hiins åsikter i olika frågor. Detta ärett vanligt förfarande, och det finns därför ingen iinledning att ytterligarekommentera den saken, Jiig tycker uppriktigt sagt att inte heller MargotWallström skall göra det. Om ämnesbetygen inom lärarutbildningen ,MARGOTWALLSTRÖM (s): Det är riktigt som statsrådet påpekar, attdetta med rneritvarderingssysternet är inte någon enkel fråga, och det är detväl ingen som har påstått heller. Jag har inte sagt att det är någon enkelfriiga, och j;ig har inte hört de lärarstuderande säga det. Men det ärangeläget att frågan löses snabbt, och det är de s, k, överbetygen som man villha bort snabbt inom lärarutbildningen, diirför iitt de hindrar arbetet ochhindrar en utveckling av arbetet inom lärarutbildningen. Jag vet inte vilken kutym man följer nar det gällerexperter och då man i detta fall tillkallar en särskild expert. Men man kan väli alla fall tänka sig med vilken entusiasm just den här särskilt tillkalladeexperten skall gripa sig an uppgiften, när man vet att otåligheten är så storsom den ar. Om jag förstått saken rätt, så har han redan haftutredningsuppdraget på SO och tyvärr misslyckats med att ta fram ettacceptabelt förslag. Jag skulle vilja citera ur , där man skrevså här: ""Och regeringen har beslutat ta tillbaka sitt uppdrag tillUHÄ och SÖ att genomföra det tidigare regeringsbeslutet, nämligen att avskaffade graderade betygen i princip enligt LUT:s förslag. Betygen ilärarutbildningen och frågan om tillsättning av lärartjänst ska i ställetberedas av en särskild expert som ska knytas till ! Hur ska detta tolkas? Som allmän virrighet idepartementsledningen? Som ytterligare förhalning? Som ett misstroende mot UHÄoch SÖ? LR:s framställning om att de graderade ämnesbetygen i lärarutbildningenska behållas fick inte stöd vare sig på UHÄ eller SÖ, Vill man nu göra detmöjligt att tillgodose LR:s önskemål genom att återigen lyfta upp hela frågantill departementsnivå?"' Längre fram heter det: "Frågan om lärarbetygen är enkrutdurk. tänds måhända stubinen," Det redan hårt prövade tålamodet hos lärarkandidaterna fårkanske räkna rned ytterligare prov. Förhoppningsvis skall vi, enligtinterpellationssvaret, se resultat i alla fall. Då kanske stubinenhar brunnit ända ned. Det jag citerat ur är ju bara ett bevis påhur-som jag tycker-illa den här frågan har skötts. vill jag säga, att man brukar ju inte behöva beom politiska åsikter i viktiga frågor. Men nog vore det anmärkningsvärt omskolministern inte hade någon åsikt i sak om betygen i lärarutbildningen. 11 protokoll 1979/80:145-147 den 19 milj 1980 Om ämnesbetygen inom lärarutbildningen Åsikt i sak har jag, men den tiinker jiiginte tillkiimiiige för , för ärendet bereds - som jaghiir redovisiit sidii upp och sida ned i interpelliitionssviiret - och dåbrukiir vi inte iivslöjii dettii. Jag tycker att Miirgot Wiillström tiiliir med dubbeltungii. Dels menar hon att regeringen har tummen i handen och iir virrig iallinäiihct, dels hiir hon. när jag påpekar att det iir en svår frågii,fullstiindigt kliirt för sig iitt det iir en förfärligt svår fråga. Regeringenkan uppenbiirligcn inte hiinterii denna fråga, enligt , Sedan talar kolossalt mycket ornotåligheten - man har en känsla av att det jäser i hela landet. Får jiig siigiiiitt jag kiinner väl till otåligheten i bland larnrkiindidiiternii,Jiig kiinner också till otålighet bland andra lärarkandidater. Otålighet bliindverksiimma lärare har jag emellertid inte hört någonting alls om. Men kiinskeMiirgot Wiillström kan göra en liten undersökning och se om det är möjligt iitteiitusiiisineiii dem också för att betygen skall avskaffiis. Det iir de som nudriibbiis i meri t värde ringshänseende. Sedan kan jag bara slutligen upprepa - och jag menarverkligen dettii allvarligt - mitt råd till : Fiilj den regelsom giiller hiir i , att vi inte berör personfrågor! MARGOTWALLSTRÖM (s): Ingen har påstått att detta är en enkel fråga,utan min interpellation handlar ju om hanteringen av den hiir svårii frågiin.Att frågiin är svår behöver inte betyda att man hiinteriir den på ett virrigtoch konstigt siitt. Det handlar om betygen i lärarutbildningen, ochsjiilvfiillet iir det så att lärarkandidaterna är mest engageriide. Men ävenlärare och utbildningsledare har engagerat sig i debatten och är otåliga. Jag vill än en gäng citera det uttalande som jag tror hiirtillställts statsrådet från i och där man siiger: ""Motiven för ett avskaffande av de graderadebetygen inom klasslararut-bildningen torde vara väl kända. Att även opinionen för ett avskaffande av de graderadebetvgen iir bred och stark runt om på landets lärarhögskolor, samt blandberörda remissinstanser, torde också det vara väl bekant vid det hiir liiget. Det är därför med stor förvåning vi mottagit regeringensbesked om att lyfta tillbaka betygsfrågan ifrån UHÄ-SÖ till LUT-utredningensramar,"" Man har alltså demonstrerat mot detta beslut i Kiirlstiid,Miin hiir protesterat och vill att betygsfrågan skyndsamt skall lösas inom dennuvarande lärarutbildningens ramar. Detta kun väl i vart fall tjäna som enupplysning till statsrådet om otåligheten hos den här opinionen. Överläggningen var härmed avslutad. § 12 Om belåningen av fastigheter tillhörigabostadsrättsföreningar '' ' Bostadsministern ordet för att besvara (in) anmälda interpellation.1979/80:176, och anförde: oni jag avseratt föreslå ändringar i bostadsfinansieringsförordningen så att kommuner ej kanförhindra fristående bostadsrättsföreningar att erhålla belåning och om jag villmedverka till att kommunerna tillräckligt aktivt informerar om bildandet avbostadsrättsföreningar, I propositionen 1977/78:93 om riktlinjer föransvarsfördelningen inom bostadsförsörjningen m, rn, framhöll jag bl, a, attdet är angeläget att kommunerna i linje med bostadsförsörjningslagens syfteskyndsamt utser representanter i bostadsrättsföreningar. För att underlättabildandet av bostadsrättsföreningar har därefter genomförts vissa ändringar ochförenklingar i lånereglerna. (Bo 1978:06) skall enligtsina direktiv bl, a, undersöka effekterna av dessa ändringar och förenklingar.Kommittén är därvid oförhindrad att föreslå ytterligare ändringar som kan varamotiverade för att undanröja kvarstående hinder för att bilda bostadsrättsföreningar, I propositionen framhöll jag också att det är angelägetatt kommunerna på ett tillfredsställande sätt informerar om hurbostadsrättsföreningar bildas, I bostadsrättskommitténs uppdrag ingår attundersöka kommunernas åtgärder när det gäller att underlätta bildandet avbostadsrättsföreningar och föreslå de ändringar som kan vara motiverade. Om belåningen av fastigheter tillhöriga bostadsrättsföreningar Jag ber att få tacka bostadsministern för svaret. Det här interpellationssvaret är ur flera synpunkterotillfredsställande. Jag skulle också vilja påstå att det är ett något märkligtangreppssätt bostads-ministern har använt sig av, nämligen att i några fåmeningar avfärda en principiellt mycket viktig fråga och helt undvika att taupp de problem som framförts i interpellationen. Bakgrunden är-som framgår av interpellationen, men inte avsvaret-det mycket uppmärksammade beslut som den socialdemokratiska majoriteteni fattade 1978, Man beslöt där att vägra tvåbostadsrättsföreningar att utse kommunala styrelseledamöter och revisorer.Samtliga borgerliga ledamöter i kommunfullmäktige reserverade sig mot beslutet.Detta beslut föregicks av en mycket lång och konstig hantering i kommunen, ochsocialdemokraterna sade att detta var ett politiskt beslut. Man ville inte haprivata bostadsrättsföreningar. Man ville ha bostadsrättsföreningar somtillhörde HSB eller . Det här fick till följd att dessa bostadsrättsföreningargick miste om den 99-procentiga belåningen. Det i sin tur medförde attgrundavgiften, den kontanta insatsen, ökade . Det var alltså ett ganskahårt slag för de den 19 mtij 1980 Om belåningen av fastigheter tillhöriga bostadsrättsföreningar personer iNorrköping som hade planerat iitt bygga dessa bostiidsriitts-luis. Ärendet kom mycket sniibbt upp hiir i kiinimaren dels i eninterpelliition iiv en partikamrat till , dels i en fråga av enmoderiit lethimot, dels också i en folkpartimotion. Interpellationen och fråganbesviiVadesden av . som då var biträdandebostadsminister. Jiig skall här ta upp fyra punkter i det svar som BirgitFriggebo då giiv. Jagciteriir ur kammarens protokoll från ifrågavarandedebiitt: ""Kraven för 99-proceiitig belåning har medvetetutforniiits så. att de giiller även andra bostadsrättsföreningar än derikskooperiitivii."" "------ attkommunen vid sitt ställningstiigande inte har att pröva iindrii frågor änom föreningen driver verksiimhet som är förenlig med de av statsmakterna angivna motiven ." "Däremot är det enligt min mening självfallet inteacceptabelt att enskilda kommuner använder kravet på representationför att driva igenom krav som saknar stöd i de av statsmakterna beslutadegrunderna för långivningen.Det är t. ex. uppenbiirt att ett sådant förfarande som innebäratt kommunen särbehandlar vissa bostadsrättsföreningar i konkur-rensbegränsandesyfte - inte är förenligt med gällande grunder för långivningen."' Både interpellanten och frågeställaren var utomordentligtnöjda med dettii svar. Det var ett klart och rejält svar som den gången och som, tycker jag, står i bjärt kontrast till det svar som jaghar fått . efteråt behandlade vi i civilutskottet enfolkpartimotion med krav på att kommuner inte skulle kunna hindrabostadsrättsföreningar att få 99-procentig belåning. Utskottet ansåg då medhänvisning till vad hade sagt att det intefanns iinledning att tillstyrkil motionsförslaget. Vad som har hänt är att beslutet i haröverklagats först till och sedan till regeringsrätten.Regeringsrättens utslag kom , och det är bakgrundentill min interpellation. Regeringsrätten slår nämligen fast att med nuvarandelagar och bestämmelser kan man inte hindra en kommun att förfiira på detkonstiga sätt som har gjort. Orn man har det mycket klara besked som här i kammaren 1978 i åminnelse och jämför det rned regeringsrättens utslagoch interpellationssvaret, finner man att det svar som jag har fått ärutomordentligt nedslående och magert. Vad säger då statsrådet i sitt svar? Jo,hon säger bl. a.; "Föratt underlätta bildandet av bostadsrättsföreningarhar därefter genomförts vissa ändringar och förenklingar i lånereglerna. skall enligt sina direktiv bl. effekternaav dessa ändringar och förenklingar." skall vi inte blanda bort korten. !Förenklingarna och ändringarna har icke med den här saken att göra. Det vetbostadsministern mycket väl. Inget förslag har framlagts som innebär att man pånågot sätt skall kunna hindra kommuner att fatta sådana godtyckliga beslut somman Förändringarna och förenklingarna har att göra medniiindiitperiodens längd för ledamöterna i kommunala orgiin. vid vilkentidpunkt tillsättandet skall ske och sådana saker. De har inte alls att göramed den principiellt mycket viktigii fråga som jiig har tagit upp. Detta är.som sagt. bara ett försök att blanda bort korten. Men den här frågan kommernaturligtvis vi som ingår i bostadsrättskommittén att titta på. Men när nuregeringsrättens utslag har fallit finns det. med tanke på det klara uttalandesom gjort . inte någon anledning att viinta påen utredning. Jag vill, fru talman, med anledning härav ställa tvåkonkreta frågor till bostadsministern. För det första: Håller bostadsministernfast vid den av henne 1978 redovisade principiella synen på detta problem? Omsvaret på den frågan är ja. kräver för det andra inte då all logik attbostadsministern griper sig an frågan och lägger fram förslag till ett systemsom fungerar i enlighet med bostadsministerns övertygelse? Om belåningen av fastigheter tUl-höriga bostadsrättsföreningar Mitt svar var ganska kort. och anledningenhärtill var den tidigare interpellationsdebatt som vi har haft här i kammaren.Min mening i frågan är därmed väl känd , och det finns inteanledning att i varje svar-vi har nog med långa debatter här i kammarenändå-upprepa allt vad man sagt tidigare. Men orn det är önskan,skall jag gärna än en gång redogöra för delar av handläggningen av denna fråga. Jag sade i mitt svar 1978 att kommunen vid sittställningstagande när det gäller att utse kommunala representanter inte har attpröva andra frågor än huruvida föreningen bedriver verksamhet som är förenligmed de motiv som statsmakten angivit för det utökade statliga stödet i form av99 % belåning och huruvida de ekonomiska förhållandena är sådana att stöd börifrågakomma. Jag sade också att konkurrensbegrånsande kommunala beslut kanaktualisera ändringar i bostadsfinansieringsförordningen. Utskottet behandlade också, som sade, enmotion om dessa frågor, och även utskottet uttalade att kommunen bara skallbedöma frågan huruvida den verksamhet som bedrivs är förenlig med de riktlinjersom statsmakterna har antagit. Utskottet utgick också från att de kommunalabesluten skulle grundas enbart på dessa riktlinjer. har vi alltså fått ett utslag från regeringsrätten, ochdetta kan synas ge stöd för uppfattningen att en kommun vid sin bedömning avfrågan om representation kan vägledas av andra grundläggande principerän dem som har angivit vid behandlingen av den s. k. byggadmini-strationspropositionenoch motionsbehandlingen i samband härmed i civilutskottet. Mot den bakgrundenanser jag att det finns anledning att överväga ändringar i gällande regler,kanske bl. a. i bostadsfinansieringsförordningen, för att förhindra konkurrensfördelarför vissa intressenter. Men jag är inte beredd att lyfta ut ett litet spörsmålfrån det utredningsarbete som bedrivs beträffande helabostadsrättsföreningsfrågan, där ju inriktningen är den att man skall stimuleraoch underlätta bildandet av bostadsrätts- Nr 146 föreningar, både i nyproduktionenoch i det befintliga beståndet. den gäller det här kanske mer en tidsfråga än en sakfråga. ' (): Ombelåningen Fm talman! Jag ber att få tacka fördetta kompletterande inlägg från avfastigheter till- bostadsministern. För det första är jag mycket till freds medatt bostadsmi- höriga bostads- nistern håller fast vid sin allmänna inställning till dettaproblem. Däremot är rättsföreningar det fortfarande mycket märkligt attbostadsministern i sitt utomordentligt korta svartalade om andra saker än dem som interpellationen giillde. Jagar ju ledamot i bostadsrättskommittén, där vi sombostadsministern vet behandlaroändligt komplicerade frågorsom kräveromfattandeutredningar. Det gäller spörsmål som berör hur rnan eventuellt i framtidenskall kunna överföra delar av hyresbeståndet till bostadsrätter, och hela detkomplex av problem som den frågeställningen omfattar. Att då skjuta över ocksåjust den här aktuella lilla delfrågan till kommittén är enligt min uppfattninghelt onödigt. Det krävs ju ingen utredning i frågan. Vi har fåttregeringsrättens utslag. Vi känner bostadsministerns inställning i frågan; denstämmer alltså inte med regeringsrättens utslag. Det har tidigare visat sig attbostadsministern kunnat göra justeringar i bestämmelserna. Såsom framgår avsvaret har det gjorts små ändringar i författningen utan att man har utrettdet. På den hår punkten finns det, fru talman, ingenting attutreda. Antingen tycker man att kommunerna skall kunna få säga nej eller ocksåtycker man att här är det fråga om statliga pengar, och då är det staten-alltsåregeringen och - som skall besluta om bestämmelserna. Om kommunerna inte vill ha den här uppgiften, så får viväl försöka hitta någon annan. Länsbostadsnämnderna kan väl utse derepresentanter som så att säga ärdet allmännas insyn ibostadsrättsföreningarna. Men det är absolut inte tillfredsställande att man i vissa socialdemokratiskt styrda kommuner godtyckligt skall kunna hindramänniskor att bilda bostadsrättsföreningar. Resultatet blir ju, sombostadsministern sade, att vi skjuter problemet ytterligare framåt itiden, vilket är helt onödigt. Jag hemställer att bostadsministern funderar på och vidlämpligt tillfälle återkommer till kammaren med förslag. Det är faktiskt fråga om hur man skall göraförändringar också. kan det tyckas att vi har förstörtutredningsväsende, men det finns oerhört många små frågor som man från och tillkan rycka och slita i. och det skulle innebära en väldig arbetsbelastning pådepartementen, om man så fort man upptäckte ett enda litet problem omedelbartskulle springa fram och föreslå ny lagstiftning eller ändringar. Man måsteockså ibland undersöka hur det skall gå till. Såvitt jag känner till är Norrköpingsfallet det endafallet som över huvud taget har funnits . Därför ärdet kanske i kvalitet en stor fråga men i kvantitet en väldigt liten fråga, 166 Man måste alltså titta på det härproblemet. Kan man t, ex, avstå från offentligarepresentanter i bostiidsrättsföreningarna? Vad får det för effekter Nr 146 församhällets insyn, för säkerställandet av de lån man ger till bostadsrätts- den föreningarna?Skall det ske en förändring i bostadsfinansieringsförordningen ellerkanske man måste gå in på bostadsförsörjningslagen? Det senare är vad regeringsrättenhar pekat på när den har gjort sin bedömning, Qm förbud mot Det kan synas enkelt att göra förändringar, men eftersombostadsrättsut- y/--, spelhallar redningen ändå relativt blir färdigbör den också kunna bedöma de här frågorna; den tittar ju på i stort sett allafrågor som handlar om att underlätta bildandet av bostadsrättsföreningar både idet befintliga beståndet och i nyproduktionen. Överläggningen var härmed avslutad. § 13 Om förbud mot vissa spelhallar Handelsministern erhöll ordet för att besvara () anmäldafråga, 1979/80:457, och anförde: har frågat migom jagarberedd att verka för aft spelhallar för ungdom typ flipperhallar förbjuds. har i sitt betänkande (SOU 1979:29)Lotterier och spel behandlat bl, a, flipperspel och liknande förströelsespel.Utredningen har föreslagit att - om det behövs från socialsynpunkt - skall kunna begränsa antalet spelapparater och speltiden i lokalermed sådant spel. Betänkandet har remissbehiindlats. Beredningen av frågan ärinte slutförd i . Ställning får tas i den proposition om nylotterireglering som förbereds, Jag tackar handelsministern för svaret på min fråga. Bakgrunden till frågan är den utveckling sorn skett underde . då det blivit allt fler spelhalliir för ungdom runt orn ilandet. Målgruppen för denna spelverksamhet är ungdomar från och uppåt.Spelandet ide s, k, flipperhallarna pågår ofta och leder iblandtill att ungdomar gör sig skyldiga till skolskolk och snatterier för att de skallkunna vara med i spelverksamheten. Även om man inte direkt kan vinna pengar genom att spelapå dessa automater så kostar det pengar att vara med. Privatpersoner gör iblandstora, förtjänster genom att anordna spel av detta slag. Frågan måste ställashur vi i vårt land kan acceptera att den här spelverksamheten för ungdom brederut sig. Den motverkar också de satsningar som man gör från kommunernas sida föratt aktivera ungdomar till meningsfulla fritidssysselsättningar.