prot · G30918 · 1979-12-31 00:00:00 — Nej, framföross ligger en än snabbare omvandling, som är nödvändig för att klarasysselsättningen och som industrination och välfärdssamhälle. Det ärdjupt olyckligt för vårt land och för oss alla om vi väljer den borgeriigavägen att blunda för ofrånkomliga strukturförändringar. Kanske kommer t. ex. deförändringar inom verkstadsindustrin och tjänslemannasektorn som vi står införalt bli betydligt snabbare och mer genomgripande än de förändringar som ägt ruminom jordbruket. De fortsatta strukturomvandlingarna ställer krav på samverkan,på planering, på handling. Somen viktig del i strukturomvandlingen finns automationen. Def kan vara befogatatl säga alt vi nu står inför en andra industrialisering, lika betydelsefulloch lika snabb som den som förvandlade från ett jordbruksland till enframstående industrination. På samma sätt som denna första industrialiseringersatte muskelarbetet med maskinteknik kan automationen, den andraindustrialiseringen, sägas ersätta delar av hjärnans arbete med datorer och robotarDenna nya teknik är inle i sig själv av ondo, men den hotar minst ett parhundra tusen arbeten . Automationen ställer krav påframförhållning och på mycket betydande insatser på nya områden. Men denställer också krav - och det är lika viktigt -på ett bestämt agerande frånsamhällets och löntagarnas sida, så att inte datorer och industrirobotarbetyder massarbetslöshet. Även automationens krafter måste tyglas. 9 protokoU 1979/80:17-18 Vi står också inför en ny konkurrens utifrån. Nyaråvarutillgångar kommer att exploateras och nya industriländer kommer att växafram och bjuda oss en hård konkurrens på de områden vi vant oss vid atlbetrakta som våra. Här finns de s. k. frizonerna, där människor hänsynslöstutnyttjas. Men här finns också de framväxande "kapitalistiskaplanekonomierna" i och och de multinationellaföretagen. Den nya konkurrensen ställer krav på utveckling, på forskning. Såkan uppräkningen av framtidens problem fortsätta. Ansvaret för att möta demligger nu hos den borgerliga regeringens tre partier. Det är tre partier somunder valrörelsen förnekade allvaret i de problem vi tog upp. Det är trepartier som vägrade att formulera något alternativ. finns regeringsdeklarationen,säger man. Men den är vag och till intet förpliktande. Bakom orden och frasernagår det tydligt att urskilja vem som tagit kommandot: moderata samlingspartiet.Här finns inte en tillstymmelse till den politik . Åsling talade såvidlyftigt om i valrörelsen. På detta område, liksom på andra, har det inomborgeriigheten beordrats en "rättning höger". Och . Åsling harintagit den undergivne administratörens roll. Menviktigare än orden är naturiigtvis handlandet, verkligheten. Vi vet att högerni dag har en omfattande åtgärdslista på sysselsättningspolitikens område. Delblev klart när sparplan avslöjades under valrörelsen. Densparplanen handlar om mindre pengar till regionalpolitiska satsningar,nedskärningar på den tekniska forskningen, mindre utvecklingsarbete, mindrepengar till framtidssatsningar inom industrin osv. Hur mycket kommerdemittenpartier som så kraftigt förlorade till högern i valet att kunna stå emot?Erfarenheterna är knappast uppmuntrande! Meddenna bakgrund är det på sin plats att rikta en allvariig varning till denborgeriiga majoriteten; En näringspolitik på högerpolitikens grund - med friaremarknadskrafter som ställer de anställda och samhället vid sidan av, mednedläggningar, utslagning och arbetslöshet - betyder totalkonfrontation med densvenska arbetarrörelsen, med de svenska löntagarna. En sådankonfrontationspolifik gagnar inte landet. En sådan konfrontation bör man aktasig för, när man bara har ett enda mandats övervikt i riksdag. Framtidensproblem på näringspolitikens område ställer stora krav på en väl sammanhållenoch genomarbetad politik. Det kommeratt handla om atf få en tillväxt påmänniskornas villkor och om atl ta till vara löntagarnas kunskaper ochengagemang, att frigöra människors inneboende kunskaper och initiativkraft. Detkommer att handla om atl göra de stora och nödvändiga framtidssatsningarnamöjliga och få en planerad utveckling av industrin genom ett demokratisktsamarbete mellan löntagare, samhälle och företag. Del kommer också på ett heltannat sätt än tidigare att handla om arbetets egenvärde. Låt mig beröra någraområden. Vi har upplevt av dramatiskt sjunkandeinvesteringar. Det är allvariigt. Och än allvarligare är att forskningen ochutvecklingsarbetet släpat efter och t. o. m. minskat. Det finns ett klart sambandmellan kriserna i industrin och en låg forskningsandel. Sanningen är atl får viinte fart på forskningen och utvecklingsarbetet inom industrin, så för vi svårigheteratt utveckla vårt land som industrination. Borgerlighetens väg är att överiåtadetta till de enskilda förelagen. Men verkligheten borde redan ha gjort klartatl här krävs en kraftsamling av en helt annan kaliber. De enskilda företagenförmår inte ensamma klara detta. Vår väg är att få fill stånd en nationellsamling kring de stora projekten, just i samverkan mellan löntagarna, samhälletoch företagen. Vi måste utnyttja våra gemensamma fördelar i form av kunskaperoch kapital för att satsa på forskning och utveckling, på framtidens Jobb. Vimåste satsa djärvt och framtidsinriktat. Vi har skolade, erfarna och ansvarskännande löntagare. Det ärvår främsta fördel i den internationella konkurrensen. Men ifolkpartiregeringens industripolifiska proposition förvandlades löntagarna tillenbart en produktionskostnad, och i regeringsdeklarationen nu nämns de bara närde uppmanas atf hålla tillbaka lönekraven. Här - när det gäller synen pålöntagarna - ligger elt viktigt vägval för framtiden. Vår väg innebär att vivill ta till vara de erfarenheter, del engagemang och den kunskap som desvenska löntagarna besitter. Vår väg innebär atl vi ger löntagarna derassjälvklara rätt att vara med och bestämma om industrins utveckling, om sin egenframtid. Vår väg innebär en demokratisering av besluten i näringslivet. Vidarebehovet av kapital. Vi vet all oavsett vilken väg vi väljer att möta framlidenkommer det atl krävas myckel stora insatser av kapital. Borgerlighetens väg ärkapitalismens klassiska: vinsterna skall ökas. Men all erfarenhet visar attdetta är ett förlegat satt att resonera. Vi vet att vinsterna i de svenskaföretagen har ökat kraftigt utan att investeringarnadärför har ökat i motsvarande grad och utan att det skapats nya Jobb. Vi ärsjälvfallet inte motståndare lill vinster, men vi säger: Vinsterna skall stannakvar i företagen och skapa ny produktion och nya Jobb. går alltför mycketprivat kapital till icke-produkfiva investeringar. När det gäller de storasatsningarna, de stora riskerna - då kommer det privata näringslivet tillsamhället. Vår väg innebär atl samhället och löntagarna tar sitt ansvar för altgarantera del kapital som kommer atf behövas. Och på denna insats skall dåsjälvfallet följa insyn, inflytande och ägande. Det är för oss en fråga omdemokrati, en fråga om alt göra framtid som industrination möjlig. Vemhar f ö. hört talas om kapitalister som är beredda atl satsa pengar utan attdef ger ägande och inflytande? Då är det rimligt att också löntagarna ochsamhället får del. Det handlar om huruvida vi skall möta framtiden på ettplanlöst eller genomtänkt sätt. Borgeriighetens svar är även här - fastän åretär 1979 - kapitalismens klassiska. Vi skall överiåta framtiden till "defria marknadskrafterna". De skall få ta hand om Jobben, industrinsframtid, investeringarna. Man skall vänta med att agera tills kriserna slagittill. Det är en passiv och fariig industripolitik. Den politiken avvisar visocialdemokrater. Vi hävdar att företag, samhälle och löntagare skall isamverkan ha hand om planeringen. Vi tar avstånd från kapitalismens planlöshet. Menlika självklart tar vi avstånd från centraldirigerade ekonomier av öststatstyp.För oss handlar det om att bygga upp ett samarbete där alla bidrar med sinaerfarenheter, sina kunskaper. På punkt efter punkt avslöjar sig - då vi står påtröskeln till ett nytt årtionde, vars krav vi bara delvis anar - kapitalismensotillräcklighet. Den är och förblir ett system som bygger på ojämlikhet ochklyftor, mellan människor, samhällen och länder Men den förblir ändåledstjärnan förden högerdominerade trepartiregeringens politik -dess väg attmöta framtiden. Motdetta ställer vi, herr falman, en näringspolitik i hela folkets intresse, ennäringspolitik som sätter människans rätt till arbete främst. Den debatt som förts här har ju i stor utsträckninghandlat om vår ekonomi och de problem som svensk ekonomi har. Jagvill först säga att även om den ekonomiska politiken under de tre senaste årenvarit i stort sett lyckosam, så upplever vi ett starkt hot motsamhällsekonomin och vårt välstånd. Orsaken fill detta är naturiigtvis denoljebaserade inflationen. Med vårt stora behov av importerad energi -jag troralt näst efter är del land i väriden som är mest beroende avimporterad energi - är vi särskilt sårbara för prishöjningarna på oljan. Vibehöver den importerade energin inte bara för uppvärmning i ett kallt klimatutan framför allt för att kunna öka den export som vårt välstånd i så hög gradbaseras på. Vihar ännu inte betalt kontant för de extra kostnader som de senasteoljeprishöjningarna innebar, utan vi har ökat upplåningen ungefär lika mycketsom oljan blivit dyrare. Den notan måste betalas, och vi måste betala för ändyrare olja . Del kan endast ske genom en ökad export -någon annanväg finns infe. Tyvärr har en del av våra gamla tunga exportvaror, exempelvisfartyg och stål, drabbats av en strukturell kris. Vi måste först och främstersätta detta bortfall och sedan exportera nya produkter som kan slå påexportmarknaderna på grund av sin höga tekniska utveckling och sin kvalitet.Men det räcker infe med sådana produkter. Produkterna måste också varaprismässigt konkurrenskraftiga. Jag tycker att def med denna utgångspunkt ärsärskilt glädjande att det i regeringsdeklarationen förklaras att villkorenför uppfinnare och nyföretagare med tekniska idéer skall förbättras. Det ärJust genialiteten hos många svenska uppfinnare och innovatörer som lagt grundentill vårt nuvarande välstånd, och del är på teknisk skicklighet, tekniskanyheter och en bra formgivning som vår framtid skall byggas. Medhög teknisk standard har vi möjligheteratt gå vidare. Och hög teknisk standardhar djupa rötter. Kännare av internationellt näringsliv har framhållit attJapans stora industriella framgångar och det därmed följande välståndet harsina rötter i den mycket förnämliga Japanska skolutbildningen. Skall vi kunnaklara framtidens krav måste också vårt skolväsende förbättras. jumycket skrämmande, när man i ett TV-program hör talas om hur många analfabetersom finns i vårt land. De är inte några fatliga flyktingar från somvarken fått mal eller utbildning, utan de är unga människor från ett avväridens främsta välståndsländer. Många frågar sig: Kan vi hoppas på välstånd ielt samhälle med ett växande antal analfabeter? Bättreskolutbildning och stöd åt uppfinnare och innovatörer räcker emellertid infeför alt klara den tillväxt som vi behöver för alt möta den oljebaseradeinfiationen. Företagen måste också få vad som i regeringsförklaringen kallas"utrymme för investeringar". Det betyder i klartext all företagenssjälvfinansieringsförmåga måste ökas. Näringslivets folk skall inte tvingas utpå kredilmarknaden i så hög utsträckning som f. n. för att finansieraersältningsinvesteringar eller nyinvesteringar. Investeringsviljan hos de mångasmå företagarna skadas allvarligt, om de vet atl de huvudsakligen måste litatill banker eller andra kreditgivare för ätt skaffa pengar. Vi behöver bättretillgång till riskvilligt kapital, och bankernas möjligheter att lämna ut inblanco-krediter borde också ökas. Det är ett krav från småföretagarna idetta land. Vi kommer att föra fram det på olika sätt i : i motioner,i interpellationer och genom olika propåer. Näringslivetfår inle heller belastas med fördyrande kostnader som försämrar den svenska konkurrensförmågan.Jag syftar naturiigtvis på den indirekta beskattningen av näringslivet försådana ändamål som inte direkt har med produktionen eller omsorgen om deanställda atl göra. Skall staten hålla våra kostnader nere utan att direktblanda sig i avtalsrörelser och utan alt devalvera - två saker som f ö. just nuär helt otänkbara - så måste man se till att näringslivet inte belastas med nyapålagor och helst också att en del av de hittillsvarande många pålagornaavvecklas. Denna indirekta beskattning drabbar ju inte som momsen importvaroroch svenska produkter lika. Den diskriminerar svensk företagsamhet därför attden inte kan lyftas av exporten och därför atl den inte belastar importvaror.Della är helt enkelt den olyckligaste skatteform som finns. Vi får därförverkligen hoppas alt definitivt tillbakavisar det socialdemokratiskaförslaget om en proms. Det är, tyckerjag, egentligen ganska häpnadsväckande attsocialdemokraterna än en gång vågar föra fram tanken på ytterligarestranbeskattning av det svenska näringslivet. Dendåvarande finansministern skrev i en artikel i tidskriftenVeckans Affärer att en proms skulle innebära risk för att viskattade bort vår konkurrensförmåga. Så klok var den gången. Menantingen vill den nuvarande partiledningen inte lyssna på hans kloka ord, ellerockså vill man ha en statlig styrning av företagens vinstutveckling och avavtalsförhandlingarna. Socialdemokraterna förklarar att promsen skulleavräknas, som del så vackert heter, från det tillgängliga löneutrymmet. Men detpåståendet, herr talman, är ju ingenting annal än en propagandistisk fras. Ensådan avräkning kan fungera endast om staten får en styrande roll iavtalsförhandlingarna, och ett sådant sysfem vill vi inle ha. Det erinraralltför mycket om förhållandena i vissa latinamerikanska länder, där man harlöneskatter på bortåt . arbetsmarknadenskall sköta förhandlingarna oberoende av statsmakterna, och statens roll skallvara att utforma den ekonomiska politiken så aU avtalsförhandlingarna infe ledertill ekonomiskt virrvarr. Vi har tidigare sett hur avräkning inte fungerar ielt land med fri avtalsrörelse. höjdeslöneskatterna med medan vi hade löneökningar på ca 40 96.Det har för övrigt noterats tidigare i dagens debatt av såväl statsministernsom ekonomiministern, och det med all rätt. Det ledde fill aft vår svenskakonkurrenskraft snabbt försämrades. Företagarna har lärt av detta. MenOlofPalme och hans teoretiker har ingenting lärt. De har tydligen bara glömt. Ävenfolk med bara de allra mest elementära kunskaper om ekonomi vet att om statenhöjer kostnaderna för näringslivet, exempelvis genom en proms, så måstenäringslivet kompensera sig för detta genom högre priser, om man inte skalltvingas aft slå igen eller friställa arbetskraft. En proms som drabbar bådelönerna och företagens övriga kostnader skulle självfallet höja prisnivån. Defhar för övrigt gjorts en beräkning på den saken. Den visar att en normalfamiljpå två yrkesarbetande och två barn skulle få en skattehöjning via högre priserpå i runt tal . och det är myckel pengar. Promsenskulle alltså försämra vår konkurrenskraft, öka sysselsättningsproblemen ochmedföra skattehöjning för medborgarna. Men allt detta talar socialdemokraternainte om. Man förtiger de indirekta skatternas prishöjande effekter ochframställer det hela som om näringslivet vore någon slags trollkari, som utanvidare kan skapa pengar ur ingenting, ungefär som en trollkari tar en kanin uren tom halt. Man säger aU de inkomster som staten skulle få genom promsenskulle tas ur produktionen. Men i verkligheten tas de ur medborgarnas fickor.På den punkten - men också bara på den - skulle promsen ha precis samma verkansom en höjd moms. Men en momshöjning vill socialdemokraterna inte vara med om,trots att den drabbar svenska och utländska produkter lika och trots att deninte skadar den livsviktiga svenska exporten. Personligentyckerjag atf promsen är betydligt värre än en höjd moms. Momsen kan nämligen relativtenkelt utformas så att den inte drabbar de ekonomiskt svagaste grupperna hårt,dvs. flerbarnsfamiljer och pensionärer. När det gäller pensionärerna skulle enväg kunna vara att indexreglera pensionerna med livsmedelskoslnaderna ochboendekostnaderna som indexbas. Det är nämligen livsmedelskostnaderna som ärden stora och dryga posfen i pensionärernas konsumtionsmönster. Enannan möjlighet skulle vara att befria baslivsmedlen från moms. Så har skett imånga länder. Jag tror aU och är några av de få länder där maninte prövat detta. Troligen skulle vi på det sättet kunna spara en delhanteringskostnader. Nog förefaller det ganska underiigt att staten tar ut enmoms på livsmedel för att bl. a. subventionera sammamomsbelagda livsmedel med ca 3,5 miljarder Detta ärett exempel på den rundgångi skatte- och bidragssystemet som vi nu har och som orsakar både byråkrati ochhanteringskostnader. Socialdemokraterna villinföra en proms men begärde att de borgerligapartierna skulle lova att inte höja momsen - detta trots alt moms och proms harsamma verkan på priserna. Kan man tänka sig ett bättre bevis för politisktaktik - eller om man vill vara uppriktig - politiskt dubbelspel? Defsvenska samhället lider som Jag har sagt under en oljebaseradinflation. Alla tecken tyder på att oljeprisstegringarna kommeratt accelerera.Det blir allt svårare att återvinna vår yttre balans, vår handelsbalans. Detfinns bara en väg att gå och det är atl stärka näringslivets konkurrensförmågabl. a. genom förbättrade möjligheter till självfinansiering, genom sänkning avmarginalskatter, genom ökad tillgång på riskvilligt kapital, genom minskadbyråkrati, genom sänkning av de indirekta skatterna på företagsamheten osv. Vibehöver också en översyn av lagstiftningen på arbetsmarknadens område. Jagsyftar i första hand på elt förhållande som Jag har berört här ikammaren, nämligen alt företagare saknar jämställdhet inför lagen när delgäller provanställning av ungdomar utan yrkeserfarenhet. Sådan provanställningär Ju möjlig endast hos de arbetsgivare som är medlemmar i en avtalsslutandeorganisation. Vi vet erfarenhetsmässigt att provanställningar oftast leder tillfasta jobb. En ändring på denna punkt vore till stor fördel för ungdomarna, somskulle fö ökade möjligheter till yrkesmässig utbildning, somföretagarna skulle stimuleras att återbesätta lediga platser med ungdomar. Skall vi komma ur den svåra situation i vilken oljekrisen har försattoss, måste vi, som Jag sagt, stimulera exporten och över huvud tagetöka konkurrenskraften inom svenskt näringsliv. Det är en sådan satsning som kange svenskt näringsliv ökad framtidstro och vilja till nya friska lag. Och vibehöver faktiskt framtidstro Just . Ett av våra största samhällsproblem är fortfarande atf många människorsom vill och kan arbeta inte får något arbete. Även om vi nu tack vare denförra trepartiregeringens insatser och konjunkturuppgången barett bättre lägeän på länge, så är fortfarande många människor ulan Jobb. Det gäller främstunga människor, kvinnor och handikappade. Alldeles särskilt framträder dessaproblem i glesbygden och i områden med svag industrisysselsättning. En av destora uppgifterna även i fortsättningen blir därför att sträva mot målet:arbete åt alla. Påsåväl kort som lång sikt är - med utgångspunkt från våra förutsättningar - enutveckling av det svenska näringslivet del effektivaste sättet alt ökasysselsättningen. Ett livskraftigt, lönsamt och konkurrensdugligl näringslivger trygghet i Jobben. Det är också förutsäuningen för att vi skall uppnå denekonomi och skattekraft som gör det möjligt för kommuner och landsting aUutveckla angelägen vård och service samt bereda människor arbeten på dessa områden.Också för aU kunna genomföra en resultatrik regionalpolitik och åstadkommabalans mellan olika områden i landet aren tillväxt i företagen den viktigastefaktorn. Utan livskraftiga företag kommer det att bli ytteriigt svårtatl genomdriva en vettig regionalpolitik. Påytteriigare ett område är en god utveckling av näringslivet avgörande. Jagtänker på vår bytesbalans. kunde vi notera en kraftig förbättring avdenna. finns tendenser till att importen ökar mer än exporten och atl detsåledes sker en utströmning av valuta. I längden innebär en sådan utveckling enutarmning av vår ekonomi med fara för såväl sysselsättning som levnadsstandard.En sådan utveckling kräver att vi anstränger oss för atl ge näringslivetmöjligheter att konkurrera på exportmarknaden och att möta ä.ven importen. Jaghar alltså här velat betona hur beroende vi ur sysselsättningssynpunkt är avett livskraftigt näringsliv. Dethar inte minst i valrörelsen hävdats att de åtgärder som trepartiregeringenvidtog och som syftade lill att stimulera näringslivet på olika områden skullevara löntagarfientliga, att resurser skulle ha förts över från löntagarna tillföretagare och kapitalägare. Självfalletär ett sådant resonemang felaktigt. Här fordras verkligen information till denstora allmänheten. Åtgärder av angivet slag syftar givetvis i stället till atträdda företag och sysselsättning, skapa nya produkter och nya marknader samt geflera jobb och ökad trygghet. Detta förstår också människorna. Valresultatet ärett bevis på all den propaganda som hävdade att trepartiregeringen förde överresurserna från löntagarna till kapitalägarna inte gick hem hos allmänheten.Självfallet är det angeläget att man här försöker nå en samverkan medlönlagarna. Man måste skapa förståelse för de åtgärder som kanske på kort siktter sig främmande för löntagarnas intressen men på är nödvändigaför jobben. Arbetetpå att skapa utvecklingsmöjligheter för näringslivet, en ökad lönsamhet som gerunderlag för investeringar och förbättrad sysselsättning måste fortsätta. Detkrävs också en större soliditet i företagen som ger en buffert införkonjunkturnedgångar. Arbetet på att ge riskkapitalet en sådan avkastning attdet söker sig till industrin på nytt måste alltså prioriteras och fortsättasmed kraft. Frånmycket stora delar av näringslivet hälsas den nya regeringen välkommen.Särskilt är man glad åt att . Åsling återkommer påindusiriministerposten. Förväntningarna är nu stora. Det småföretagarpakei somNils Åsling presenterade i förra trepartiregeringen mottogs mycket positivt.Med anledning av vad en socialdemokratisk talare sade vill jagframhålla att ingalunda salt såsom administratör itrepartiregeringen. Det gör han inte nu heller. Han kommer att visahandlingskraft, och han har bevisat vad han kunde i och med de åtgärder som hangenomförde under förra regeringsperioden. Det var ingen markerad högerpolitiksom då fördes utan en politik som syftade till resultat och till att ge jobb,en politik i hela folkets intresse. Förväntningarnaär alltså stora. Det småföretagarpakei som presenterades av trepartiregeringenverkar nu i näringslivet. Man förväntar nu att det skall komma en fortsättningpå småföretagarpakelei, alltså ett steg 2, Jag vill här nämna några angelägnafrågor, som vi anser att regeringen skall ta upp. Utvecklingsfonderna, somhar visat sig vara ett bra instrument för att kanalisera åtgärder fillnäringslivet och särskilt till de mindre företagen, måste få ökade resurserbåde personellt och finansiellt. De olika erfarenheter som vunnits under dessa1,måste tas in, prövas och beaktas i det fortsatta arbetet. Det är viktigtatt alla resurser tas till vara. En samverkan med förelagen samt derasbranschorganisationer och anställda är av värde för atl fö de erfarenheter somfinns inom näringslivet såsom grund för fortsatta åtgärder. Det är viktigtockså för au fö det rätta engagemanget från näringslivet när det gäller attmöta de åtgärder som föreslås av samhället. Riskernaför dubbelarbete måste noga observeras, och man måste även akta sig så att inteutvecklingsfonderna blir byråkratiska organ. Man måste visa snabbhet i arbetet.Företagarna är inte vana att vänta på en alltför lång omgång när det gäller atfbehandla frågor. Risktagandetmåste vara stort i utvecklingsfonderna. Kraven på säkerhet måste man se över ochom möjligt minska.