prot · G30966 · 1979-12-31 00:00:00 — Koncentration av kapital, utglesning,folkomflyttning och storstadstillväxt gjorde det nödvändigt med en politiskattityd frän statsmaktens sida. Den då regerande socialdemokratin ochLO-ledningen godtog den s, k. strukturomvandlingen och hävdade attkoncentration och folkomflyttning var nödvändiga och gynnsamma åtgärder, vilkaskulle leda till ökad effektivitet och bättre villkor för de anställda. Denregionalpolitik som efter hand formades har i stort settförblivit densamma även under treparti- och folkpartiregeringarna. Någon iverklig mening ny regionalpolitik har inte åstadkommits, utan verkningarna harvarit marginella, och de har inte hindrat krisen. Man kan med elt vanligtanvänt språkbruk säga att de regionalpolitiska medlen har varit och ärotillräckliga. Indelningeni ortscenlra med olika dignitet har t. ex. bidragit till en koncentration, där centret kunnat leva vidare påbekostnad av sin omgivning och mindre byar. Det där brukar kallas för inomregionalrörlighet. Men hur blir del när omgivningens liv tynar bort? Hur blir det,industriministern, när dessa orter, som har fäll fördelen att fungera somcentra för vissa funktioner, har levt på sitt omland men detta omland intelängre förmår leva vidare? Det är just vad som sker framför våra ögon istora delar av . Det uppkomna läget med sviktande sysselsättning ochogynnsam åldersfördelning pressar också hårt på den kommunala ekonomin. Detfinns alla skäl att påminna orn detta i då man allt oftare - som jagtycker alltför ofta - hör attacker mot kommunerna av folk i regeringsställningsom enligt andra kolleger i många fall inte har någon erfarenhet. Förkommunerna - som känner de här problemen direkt - gäller det att med alla medelsom kan lösgöras vidta olika åtgärder för all klara de många problem som är endirekt följd av den misslyckade regionalpolitiken och av den ständigautslagningen. Låt mig i det här sammanhanget slutligen sorn ett exempelnämna kommun i norra . Skattekraften där är låg: . perinvånare, att jämföra med , där den är , - är ju ettextremexempel åt andra hållet. Men så har också en skatt på 32:70,vilket är landets högsta, om jag är riktigt informerad. Från den kommunen harsedan länge den bästa exportvaran varit ungdom, och då de ungdomar som varitmest välutbildade. Man får inte heller förvåna sig över alt de som har arbetei funderar på att flytta, då inkomstskatten på andramera gynnade orter kan vara lägre . Vad händer nu om vi får en påtaglig förbättring av denkorta konjunkturen? Ja, det är bekräftat att AMS redan nu bevakar varje teckenpå att det skall bli ett konjunkturuppsving och håller igen på sina insatser.Om jag inle är fel underrättad, så är avsikten nu t, ex. att AMS skall dra indet särskilda stödet till kommunerna för att ordna jobb åt ungdomar. Det är etttecken på att man förstärker beredskapen för att vid en eventuell konjunkturuppgångkunna tillgodose efterfrågan på arbetskraft i olika delar av landet. Jagbetecknar risken för en ny flyttlasspolitik som stor. Många är oroliga för ensådan politik. Vi behöver en mer styrande regionalpolitik för attplanmässigt utveckla regionerna. Det måste vara alternativet till denförslumning av stora områden av vårt norrländska inland som vi nu upplever. Detär inte en fråga om socialpolitik, att hjälpa till att klara problem i enstrukturomvandling. Det år fråga om att utveckla en landsända som i ställetkunde bli en tillgång för vårt land med de stora slumrande värden som härfinns. Jag vill sluta med alt ställa ett par frågor som rör dethär länsprogrammel som regeringen har fått tadel av. Jag vill ta upp delta medvägprojekten. Man har från länshåll föreslagit att elva vägprojekt skulle bliföremål för särskilda insatser från staten, därför att de är verkligt angelägnaför all stimulera övriga verksamheter i samhället. Vi vet vad infrastrukturen betyder. Beträffande dessa elva vägprojekt har jag en intressantfråga. 1 finns ett sådant projekt som skulle underlätta förgruvdrift och turism, och jag är intresserad av att höra industriministerns synpå detta vägprojekt med hänsyn till den industriella aspekten. Kan det varaangeläget all söka hjälpa till med att få en fidigareläggning av detta projektsom rör och Ankarvattnet? En andra fråga gäller och det trämekaniska centrum,som ofta har kallats "pilotanläggning för vidareförädling av sågatvirke". Länets enda massaindustri är nedlagd, och vi har inte fått någonersättningsindustri för de 230 jobb som försvann. Det skulle vara verkligtintressant att få höra om det är möjligt, och om industriministern utifrånstatens auktoritet kan medverka till att vi äntligen fär en industri försågning av virke och utveckling av trämekanik just i det här området. Slutligen vill jag tillägga att den träfiberindustri somvi har i är i farozonen, och det är med oro som de berörda ochlänsmyndigheterna ser för även denna inte så särskilt stora menändå så betydelsefulla anläggning i den delen av länet. Jag kan hälla med orn alt maninte får förledas tro att slaget om den regionala balansen är avgjort i och medatt utflyttningen har bromsats upp. Den utveckling av åldersstrukturen iskogslänen, och inte minst då i , som fortlöpande sker är naturligtvisoroande - i fråga om undersysselsättningen är del mest flagrantaexemplet, men det gäller även skogslänen i övrigt. Vi kan dock konstatera all den typ av strukturanpassningsom vi upplevde inom näringslivet här i landet , meden brutal utflyttning från skogsbygderna, är möjlig att genomföra.Del finns en bred politisk överensstämmelse i uppfattningen att strukturförändringari näringslivet måste man försöka klara utan att de sysselsättningsniäs-sigakonsekvenserna blir alltför brutala. Del är väl litet grand av det som bordeprägla också den varvsdebatt vi hade här i kammaren i går och som vi någottangerat . kräver nog solidariteten i samhället att rnan avdelartillräckliga resurser för utvecklingen, som jag ser det, framför allt iNorrbotten men också naturligtvis i övriga skogslän, däribland , När säger att det inte har skett någrastörre förändringar i regionalpolitiken är jag emellertid inte överens medhonom längre. Det är fel. Här har redan med regeringen nr l:s tillträdehösten 1976 kommit till nya mornent som också successivt ger resultat. Först och främst har dialogen mellan regionala ochcentrala myndigheter förbättrats. Det är inte bara så all länsplaneringsarbetetaktiverats och att man har tillskapat speciella arrangemang, typNorrbottendelegationen, för att främja den här dialogen. Nej, ökat ansvar ochökad kompetens finns nu hos de regionala myndigheterna genom attlänsstyrelserna har speciella medel till sill förfogande för utvecklingsfrågor,genom att utvecklingsfonderna har konstruerats sä att de är regionala ochsjälvständiga organ etc. Dessutom har del skett en markant förbättring när detgäller glesbygdspo-liliken, och del har genom beslut ocksåskett en förbättring av den allmänna regionalpolitiska instrumentarsenalen. Här har också de mindre orterna fått en chans genom dekommunala industrihusen, och vidare har en ny syn på jordbruket brutit igenom.Jordbrukets roll ur regionalpolitisk synpunkt har omvärderats i den härregeringens regi, och det har också sin stora betydelse för den genuinaglesbygden i . t. o. m. upprustningen av och miltgemensamma gamla skötebarn fortgår ju. Det har alltså konrmitnågonting nytt in i regionalpolitiken och i attityden till de här bygderna. Nugäller det att bygga vidare på den nya förståelsen för dessa alldeles speciellaproblem. Om jag fokuserar intresset, liksom gör, påStröms kommun, så är ju problemen där karakteristiska för den härinlandsregionen. Där gäller det, som jag ser det, framför allt all i ökadomfattning skapa förutsättningar för etablering av främst mindre företag,Industricentrat har fått en ny uppgift också genom all det kan arbeta mera sornett direkt industriholell för enmansföretagare. Utvecklingsfonden i Jämtlandhar en stor uppgift när det gäller all försöka se till att rnan suger upp denarbetskraft som finns. Får jag sedan gå in på de mera konkreta frågorna som SvenHenricsson ställer. Först och främst är rent allmäntintresserad av att få veta vad regeringen har gjort ät de propåer som harkommit från i i den stora länsrapporten. Där hardet ju skett ganska myckel. Det är inte bara så all man har anslagit speciellapengar till turistprojekt, ulan man har också systematiskt försökt gå igenomdet förslag till åtgärder som lagt fram. Del har föranlettåtgärder inte minst i den budgetproposition som nu har fått. Men detkommer också fortlöpande ytterligare insatser. Får jagbara erinra orn några saker. Kravet på alt industricenlrurnanläggningen i byggas ut för minst 300 arbetsplatser är nu tillgodosett. Förslaget om lokaliseringsstöd för uppförande av kommunalaindustrilokaler har också blivit ett inslag i den allmänna regionalpolitiken. Det irärnekaniska centrum i som efterlyste är beroende av NCB:s ställningstagande till nybyggnad avsågverket i Hissmofors. Jag hoppas all det blir möjligt alt ta elt beslut därinom kort. Min bestämda uppfattning är i varje fall all det finns utrymme förelt nytt sågverk i Hissmofors och alt det sågverkets produktion då bör kunnabilda basen för en förädlingsindustri. När del gäller frågor om stubbflisanläggning ochtermomekanisk industri i Hissmofors är det projekt som bör kunna utredas vidareinom ramen för de medel sorn har tilldelats. Kravet på särskilda insatser inom har vii viss mån tillgodosett i budgetpropositionen. Kravet på speciella insatser för demindre förelagen, som ställer, kan tillgodoses inorn ramen för demedel som industriverket, utvecklingsfonden och har fått. Kravet på att SVETAB:s lokalkontor i skallbernannas är något sorn jag tycker SVETAB skall noga beakta. Det finnsmöjligheter för SVETAB att av eget initiativ tillgodose det önskemålet. Frågan om inrättandet av elt regionalt utvecklingsbolagför är nu under utredning. När utredningen är klar, vilket den blirinom kort, är jag beredd alt återkomma med ett mer konkret förslag ominrättande av ett utvecklingsbolag för . Det har alltså hänt ganska mycket sedan länsstyrelsenlämnade sin långa önskelista. Får jag sedan beträffande en fråga som SvenHenricsson ställde utanför listan så alt säga, nämligen frågan om vägprojekteti , som har nära sammanhang med utnyttjandet av gruvfyndigheterna iBlåsjön, säga alt den har aktualiserats av . Landshövdingen iJämtlands län har uppvaktat mig i detta ärende, och del är underberedning i departementet. Min personliga uppfattning är att det är ettangeläget projekt, och jag hoppas att det skall finnas möjligheter inom en intealltför avlägsen framlid att hitta lösningar på hur man kan gå vidare med bådevägprojektet och gruvprojektet. SVENHENRICSSON (vpk): Det är klart att vi inte skall glömma bortatt notera de tillmölesgäenden som har skett när det gäller den förslagslistasom länsmyndigheterna har lagt fram. Det vore ju orättvist att inte erkänna attdessa krav och förslag på vissa punkter har fått en seriös behandling och ävenblivit välvilligt bemötta. Jag är också tillfredsställd med altindustriministern uttrycker en så stark oro för vad som håller på all inträffa.Men när han sedan övergår till att beskriva hur rnycket bättre det har blivittycker jag inte all det stämmer med min egen erfarenhet pä ort och ställe.Visst kan jag medge all volymen på insatserna har ökat, men insatserna har inteändrat sin i huvudsak socialpolitiska karaktär. De stämmer ganska bra överensmed grundsynen att man skall göra förändringar i s. k. socialt acceptablaformer, sorn det heter i olika sammanhang. Det är dock inte det saken gäller. Vad vi behöver i länetär en avgörande förändring i en situation där vi håller på att helt gå under istora områden; jag tänker då på de vidsträckta delar som ligger utanför destora centra. Vi behöver åtgärder som radikalt tryggar underlaget för serviceoch gör det möjligt för oss att fä behålla vår skola, vår handelsbod, vårpoststation eller vad det nu kan vara. Ty försvinner möjligheterna alt leva idessa bygder, försvinner också möjligheterna alt få denna service. Jag medger all delta inte är ett problem enbart i vårtlän, men när av dem som frågar efler jobb är ställda utanför den normalaarbetsmarknaden och med hjälp av olika konstlade åtgärder sä att säga hållerhakan över vattnet, då är del någonting som inle fungerar som del skall. Jagtycker att det är synnerligen angeläget alt här framhålla för industriministern- såsom jämtlänningkänner han också till problemen - alt vi rnåste finna vägar, inle bara för attlösa problemen i och dess omgivningar rned deras centrala orter, ulanframför allt behöver vi få tillbaka en levande landsbygd i vårt län. Förutsättningen för att det skall bli bättreoch för att och mina strävanden skall bära frukt är att mankan avdela resurser för att utveckla näringslivet - del är sysselsättningen somär det avgörande. Där har faktiskt som jag ser det skett en avgörandeförbättring, eftersom samhället nu har en helt annan resursarsenal när detgäller att främja utvecklingen i en genuin glesbygd. Dessutom finns det här ikammaren uppenbart en ny resonans och förståelse för svårigheterna i dessabygder - något som jag tycker att och jag skall diskontera; detgäller för oss som representerar dessa bygder all tillsammans komma med deuppslag och de krav sorn är nödvändiga, att föra den dialog med den centralastatsmaklen som skall utlösa och skapa de resurser som vi behöver för enpositiv utveckling. Därvidlag är jag faktiskt ganska optimistisk. Vi måste allahjälpas åt med detta. Jag tycker att man här också bör notera vad som totalthänder i samhällsutvecklingen. Den nya synen på energipolitiken innebär juockså att bygder som dessa, särskilt då glesbygden, har fått en ny chans med dealternativa energikällor man här har till sitt förfogande och de möjligheterdet ändå innebär alt kunna utnyttja dessa. i lån har juett energipolitiskt program som visar att om man utnyttjar de inhemskaenergikällorna, vilket är såväl kommersiellt som tekniskt möjligt med enrelativt omgående verkan, skulle detta innebära 1 200 nya jobb i ,framför allt då i den genuina glesbygden. Möjligheterna finns, och del gälleralltså att ta dem till vara. SVENHENRICSSON (vpk): Jag skall falla mig kort. Deklarationen omatt vi nu har en helt annan resursarsenal är glädjande. Jag vill då uttryckaförhoppningen om att dessa resurser verkligen sätts in för att åstadkomma enradikal förändring av situationen i vårt län. Av budgetpropositionen kan jagdock inte utläsa så mycket om dessa resurser. Jag tänker på kommunerna, förvilka man förutskickar en åtstramning för att åstadkomma bättre möjligheter altklara finanserna. Även pä andra punkter återspeglar inte budgetpropositionenatt man sätter in denna resursarsenal. Jag hoppas därför all vad industriministernhär säger till slut kommer att leda till att vi får en mera positiv utveckling.Men jag ställer mig synnerligen skeptisk fill resultatet om det skall gå vidaresom det har gjort. Överläggningen var härmed avslutad. § 11 Om utvecklingsfondernas lånesäkerheter Industriministern ordet för an besvara () anmäldainterpellation, 1979/80:110, och anförde: har frågat mig orn jag är bereddalt företa en översyn av bestämmelserna om lånesäkerhel hos de regionalautvecklingsfonderna och tillämpningen av dessa i syfte att stimuleranyförelagande och utveckling av befintlig mindre och medelstor industri. Bestämmelserna orn lånesäkerhet återfinns i förordningen(1978:506) om statligt kreditstöd genom regional utvecklingsfond. De är så utformade,att resp. utvecklingsfond har stor frihet all besluta om vilka säkerheter somskall krävas. Detta ligger i linje med uppfattningen att utvecklingsfondernaskall vara länsorgan med stor självständighet och med eget ansvar förförlustläck-ningen av lånen. Jag räknar dock rned alt utvecklingsfondernasstyrelser fäster uppmärksamhet vid de intentioner som har kommit till ullryck iriksdagens beslut med anledning av den s. k. småföretagsproposilionen (prop.1977/78:40, NU 1977/78:34, rskr 1977/78:110). Som framhåller i sin interpellation är syftetmed utvecklingsfondernas långivning att ge krediter till utvecklingsbarasmåföretag som saknar bankmässiga säkerheter. Om elt företag kan ordnafinansiering på den allmänna kreditmarknaden under normala marknadsmässigavillkor, skall fonderna inte - annat än i undantagsfall - bevilja lån. Avsiktenär alltså, att fonderna vid sin kreditprövning inte i första hand skall lahänsyn till vilka lånesäkerheter som erbjuds. Avgörande om lån skall lämnas ellerej bör ske på andra grunder, främst om verksamheten har eller bedöms fåtillfredsställande lönsamhet. I de fall län lämnas bör dock bästa tillgängligasäkerheter i form av pantbrev och inteckningar ställas för lånet. Personlig borgen skall i regel ställas av ägare tillfåmansbolag. Syftet med kravet på personlig borgen är inte i första hand attförstärka realsäkerheterna, utan att bidra till att borgensmannen ansträngersig alt trygga en gynnsam utveckling för företaget. Det syftet kan nås även medbeloppsmässigt begränsat borgensansvar. En sådan begränsning bör kunna ske imånga fall. Borgen av anhöriga till ägare får krävas endast i undantagsfall.Del bör observeras alt en företagares risk i dessa fall blir utomordentligtstor såsom skattereglerna är utformade. Ett företag kan skriva av ettengagemang på ett misslyckat projekt eller en insolvent kund med obeskattademedel. En företagare däremot kan inle göra avdrag för ett infriatborgensåtagande, eftersom det betraktas som en kapitalförlust. Det kan därigenomlätt förstöra hans och familjens ekonomi. När det gäller frågan om översyn av bestämmelserna villjag erinra om att har bifallit en motion av bl, a, JohanOlsson om utredning av de mindre och medelstora företagens finansiella situation(mot. 1979/ 80:25. NU 1979/80:10, rskr 1979/80:62), Jag anser an del ärlämpligt att i det sammanhanget pröva om bestämmelserna om utvecklingsfondernaslånesäkerhet behöver preciseras. Under detta anförande övertog förste vice talmannenledningen trv kammarens förhandlingar. Jag vill till industriministern framföra ettlack för svaret på min interpellation. Anledningarna till min fråga är flera,bl. a. skiftande erfarenheter av fondernas handläggning av frågor om säkerhetför lån till företag. På den punkten har man framfört kritik frånföretagarhåll. Man anser att utvecklingsfonderna i många fall har ställtalltför härda krav på säkerhet, och man har framhållit att bankerna numera oftatillämpar lika liberala säkerhelsregler som utvecklingsfonderna. Av svaret framgår att fonderna har stor självständighet isin prövning och vidare att avgörande för lån är inte säkerheten som sådan,utan om företaget bedöms få lönsamhet i sin framlida verksamhet. Man bedömeralltså produkten och, förutsätter jag, personen i stället för altbeloppsmässigt räkna fram säkerheten. Det framgår också att utvecklingsfondernainte skall tillämpa bankmässiga säkerhetskrav och att borgen av anhöriga intekan krävas annat än i undantagsfall. Det framgår slutligen all en översyn av bestämmelsernalämpligen kan ske i samband med den utredning om de mindre och medelstoraföretagens finansiella situation som beställt i anledning aven motion. Sammanfattningsvis vill jag säga att det är bra med dennakarlläggning av -eller kanske bekräftelse på - de riktlinjer som drogs upp närman startade utvecklingsfonderna. Syftet med utvecklingsfonderna var ju att främjanyförelagande och utveckling i den mindre och medelstora industrin, och det ärju ett väsentligt mål all arbeta för. Del framstår som allt angelägnare attbygga ut näringslivet med'hänsyn till sysselsättning, ekonomi och handelsbalans- och av många andra skäl. Man är i slorl sett enig numera på olika håll. Jagkan notera ett betydligt ökat intresse för att bygga ut den del av näringslivetsom omfattar de mindre och medelstora företagen. Olika utredningar har ocksåsagt att de flesta jobben att finna inorn småförelagssektorn.Det gäller att samla upp vad idérika människor - uppfinnare och andra - kanprestera i form av nytänkande, nya produkter, nya processer och satsningar påolika företag för alt producera varor och tjänster. Jag vill i detta sammanhang gärna ge en komplimang tillindustriministern, som arbetade fram småförelagarpropositionen i slutet av1977. minns rnan ute i landet rned glädje denna stora satsning påde mindre företagen. Totalintrycket är ju fortfarande positivt när det gällerdessa utvecklingsfonder. Något som har väckt särskilt intresse är att man fålltillfälle att bevilja produktutvecklingslån. Man decentraliserade ju den härverksamheten från statens utvecklingsfond. Det har uppskattals i hög grad ute ilänen, och intresset för denna form av lån stiger. Det är ju ett sätt atttillhandahålla riskpengar till nya projekt. Vi är väl överens om att det är enorma krav som ställs påunga företagare som vill framåt och som vill utveckla sin verksamhet. I mångafall lämnar de en trygg anställning och tar pä sig skulder och förpliktelsersom sätter familjens framtida ekonomi pä spel -och ofta även anhörigas ekonomi.Det framgår också av interpellationssvaret att industriministern har uppmärksammatdetta problem - att skatlebestämmelserna är särskilt ogynnsamma för enskilda personeroch enskilda företag när det gäller denna risktagning. Men fortfarande finns det dess bättre människor av den härtypen - som drivs av lusten att skapa något, att ge arbete, att utveckla enidé, att erbjuda något nytt eller kanske göra en insats för sin hembygd. Det ärsådana människor vi behöver, och de måste uppmuntras. Del är mot den bakgrunden som jag vill ifrågasätta om interisklagandel inom utvecklingsfonderna måste öka. Jag vill betona detprogressiva i dessa satsningar. Vi hörde en debatt om regionalasvårigheter, och vi vet att statsmakterna måste offra enorma belopp för attuppehålla verksamhet som kanske ändå inte ger någon ny sysselsättning förframliden. Vi lägger ned mycket stora belopp på arbetsmarknadsåtgärder - förall förmedla arbetstillfällen - och långt mindre på all skapa de nya jobben.Jag tycker all det är en Sned fördelning. Här borde man försöka tänka om,särskilt när del gäller de svaga regionerna. Industriministern har i budgetpropositionen sagt att manvid fördelning av medel mellan olika delar av landet måste ta stor hänsyn tillde regionala problemen, och det vill jag starkt instämma i. Men här har vi också problemet med lånesäkerheten. Jagtror alt det är nödvändigt att utvecklingsfonderna känner statensmedansvar när del gäller risktagandet. Att ha utvecklingsfonder medsjälvständighet är i och för sig en väldigt bra idé, och jag tror att detkommer att leda till ett effektivare och rationellare arbete för fondernas del.Men i längden kommer det att innebära all man i varje fall i de svagareområdena i landet känner en press på sig alt gå in med lån också när utsikternatill lönsamhet är små. Det innebär att riskerna blir stora. Om fonderna självapå sikt skall ta de ekonomiska riskerna är det möjligt att det blir ett merdämpat engagemang från deras sida. Jag tror att det vore bra om statsmakterna visade enpositiv attityd gentemot utvecklingsfonderna när det gäller risklagandel, säatt fonderna verkligen kunde känna att de har statsmakterna bakom sig när desatsar pengar på projekt som de tror är bra men som kanske ibland kanmisslyckas. I min interpellation har jag berört gällande bestämmelser omsäkerheter för lån. I och för sig är det inte så mycket att säga om dessa.Bestämmelserna medger ju vida ramar. Men vad som här är viktigt ärtillämpningen av dessa. Såvitt jag kan bedöma har industriministern inle sagtsin mening när det gäller just tillämpningen av dessa bestämmelser i denpraktiska hanteringen. Min åsikt är att man bör göra en utvärdering av den härverksamheten. Man bör inhämta företagens och företagsorganisationernassynpunkter i det här läget. Del är bra alt fonderna har självständighet och attde kan handla rned 12 protokoll 1979/80:64-66 de lokala problemen för ögonen.