prot · G30931 · 1979-12-31 00:00:00 — Riksdagensprotokoll 1979/80:31 §1 Justerades protokollet för den 9 innevarande månad. § 2 Om kvinnomisshandel Justitieministern erhöll ordet föratl i ett sammanhang besvara dels ()anmäldainterpellation, 1979/80:41,dels (c)anmäldainterpellation, 1979/80:66, och anförde: har frågat mig dels vilka ålgärderjag anser påkallade medanledning av den senaste tidens alarmerande uppgifter om kvinnomisshandel, delsom jag anser att det är möjligt atl låta polisutredning efter en anmälan ommisshandel fortgå även om anmälan tas tillbaka. 1. om jag vill föranstalta omåtgärder för att undersöka och kartlägga förekomsten av kvinnomisshandel ochannat våld mot kvinnor, 2. om jag vill medverka lill enutredning om åtalsbestämmelserna vid kvinnomisshandel och 3. om jag är beredd att verkaföratt utsatta kvinnor får vård, stöd och hjälp i sin silualion av samhället. Jag besvararinterpellationerna i ett sammanhang. Somnämns i de båda interpellationerna har det förekommituppgifter om våld mot kvinnor i hemmen som är ägnade atl inge allvariig oro.Någon tillförlitlig uppgift om frekvensen av övergrepp av delta slag finnsvisseriigen inte f n., eftersom det rör sig om förhållanden som ärsvåråtkomliga för statistik. Klart är emellertid alt del här är fråga om ettsocialt problem vars betydelse inte får underskattas. Detaktuella problemet har uppmärksammats, bl. a. avbrottsförebyggande rådet. Rådet anordnar ett seminarium över tematvåld mot kvinnor. I seminariet deltar bl. a. tjänstemän vid olika socialamyndigheter, polisväsendet och åklagarväsendet samt medicinsk och sociologiskexpertis. Avsikten med seminariet är alt få fram ett utkast tillhandlingsprogram som kan behandlas vid en planerad större konferens nästa åroch som sedan kan läggas till grund för ett ålgärdsförslag. Enligt min meningärdet ett angeläget initiativ som brottsförebyggande rådet har tagit, eftersomdet är uppenbart all en samordning av insatser från många olika ansvarsområdenbehövs för att problemets omfattning och ändamålsenligheten av olika tänkbaraåtgärder skall kunna belysas. Vadsom framför allt är angeläget är självfallet alt förebygga situationer som kange upphov till övergrepp av det slag som här är aktuellt. 8 protokoll 1979/80:30.1? blickpunkienkommer kurativt och socialt stöd från samhällets sida till kvinnor som utsättsför eller löper risk att utsättas för övergrepp. Jag vill erinra om all behovetav en ändamålsenlig organisation för familjerådgivning liksom för familjeterapioch andra psykosociala insatser för bearbetning av relationsstörningar betonasi den framlagda propositionen om . kan emellertidde insatser som behöver göras från samhällets sida avse mera konkreta frågor,såsom t. ex. hjälp atl lösa bostads-och arbelslöshelsproblem. Pä längre sikttorde den viktigaste förebyggande åtgärden vara atl fortsätta strävandena motjämställdhet mellan kvinnor och män på bl. a. arbetslivets område. båda interpellationerna berörs också bestämmelserna om åtal för misshandel,en fråga som direkt faller inom mitt ansvarsområde. F.n. gäller enligt 3 kap. 11 § att misshandel som inte är grov ochsom inte har förövats på allmän plats får åtalas av åklagare bara ommålsäganden anger brottet till åtal eller åtal är - som det heter -"påkallat ur allmän synpunkt". Denna bestämmelse kan sägas innebäraen inskränkning i den rätt och plikt för åklagaren all åtala som gäller i frågaom brott i allmänhet. Samma regel finns för hemfridsbroti, våldtäkt ochliknande sexuella övergrepp samt för förmögenhetsbrott mol närstående. Despeciella ätalsbe-gränsningarna har brukat motiveras med intresset av atlhindra opåkallade ingrepp i enskilda människors förhållanden. Jagvill framhålla att det ankommer på åklagaren och inte på polisen att avgöra omåtal är påkallat från allmän synpunkt. Har förundersökning inletts på grund aven anmälan som sedermera , måste alltså polisutredningen alltid drivasså långt atl åklagaren får underlag för sitt ställningstagande i åtalsfrågan.Lagen utgår från att stor hänsyn skall las till målsägandens önskemål vidåklagarens bedömning av frågan om åtal kan anses påkallat från allmän synpunkt.1 lagmoliven framhålls emellertid också atl ett allmänt åtal ibland kan varapåkallat Jusl av del skälet att målsäganden inte vågar ange brottet till åtal.Eftersom bevisning rörande misshandel som har sketl pä enskild plats i regelbygger på målsägandens uppgifter, är del dock ofta svårt all fullföljaförundersökningen till ett åtal mol målsägandens vilja. En målsägande kansålunda inte tvingas alt lämna uppgifter om händelseförloppet, underkasta sigkroppsbesikining för konstaterande av skador eller på annat sätt mot sin viljaförmås att medverka till utredningen. Densärskilda regeln om åtal vid misshandelsbrott motiverades vid sin tillkomst bl.a. just av önskemålet atl åtal inte skulle behöva väckas i vissa fall avhustrumisshandel. T. ex. framhöll riksåklagaren i ett remissyttrande all ellingripande med åtal i sädana fall inte sällan kan leda till att äktenskapethelt spolieras eller i varje fall till att hustruns situation blir ännu svårareän förut. Även andra liknande fall åberopades, t. ex. misshandel iaffekttillstånd, där parterna försonas efter misshandeln. Dessaskäl torde ålminslone delvis fortfarande vara bärkraftiga. Å andra sidan kanman befara att den nuvarande ätalsregeln i praktiken har lett lill altsamhället har kommit alt inta en alltför passiv hållning gentemot misshandel ihemmet och liknande. Del finns därför enligt min mening anledning att nu taåtalsregeln under omprövning. Som har nämnt har den år 1977tillkallade sexualbrottskommittén enligt sina direktiv att överväga om del ärmotiverat all behålla de älalsregler som gäller för våldtäkt och vissa liknandebrott. Det synes mest ändamålsenligt atl även den närbesläktade frågan omätalsregeln vid misshandelsbrott utreds genom denna kommittés försorg. Jagtänkerdärför föreslå regeringen atl kommittén får tilläggsdirektiv attundersöka denna fråga. Genom kommitténs arbete torde också frekvensen av debrott som de båda interpellationerna gäller komma att belysas ytteriigare. Jag tackar justitieministern för det positiva svaret pä mininterpellalion, IFN:s deklaration om de mänskliga rättigheterna slår det i artikel 3:"Ingen må utsättas för tortyr eller omänsklig eller förnedrande behandlingeller bestraffning," Att mänga kvinnor verkligen utsätts för förnedrandebehandling har vi denna höst fåll skrämmande bevis för. Alla poliser somkallas till lägenheisbråk och de som genom silt arbete kommer i kontakt med demsom är i nöd och tillkallar hjälp kan ge upprörande skildringar. De siffror somnämnts i samband med den senaste tidens akiualisering är helt svindlande. 300000 fall har nämnts. Endasi 3 000 fall går lill anmälan och 300 lillåtal. Antalet misshandelsfall är svårbedömt. Det s. k. mörkertalet är troligenstort. Vittnesbörd ger anledning misstänka att så är fallet. Detspekuleras mycket om anledningarna lill misshandel, och förklaringarna ärskiftande. Ett behov av revansch på kvinnan för oförälter och misslyckande iarbets- och sällskapslivet är en förklaring. En annan är att mannen frän sinbarndom har fält lära sig atl kvinnan är underiägsen mannen och blir osäker närföreställningen stämmer dåligt med verkligheten och kvinnan gör anspråk påjämställdhet. Den traditionsbundna mansrollen som ställer krav, och mycketannat, anförs också som förklaringar. Detrör sig om olika grader av misshandel. Vid fall av misshandel på gatan skeringripande och åtal, men misshandel inom hemmets väggar faller ej under sammaåtalsregler. Ett vanligt mönster är atl misshandeln börjar, kvinnan tillkallarpolishjälp, mannen grips och förs till polisstation men släpps . Han kan återvända hem, misshandeln fortsätter kanske och blir då oftagrövre. Det enda skydd kvinnan har mol della äratt fiy till en annan bostad. Justitieministernframhåller all del ankommer på åklagaren och ej pä polisen att avgöra om åtalär påkallat. Detär ordningspolisen som får första kontakten när hjälp tillkallas. Om denmisshandlade önskar anmäla kommer kriminalpolisen senare till platsen ellermåste den misshandlade själv uppsöka polisstationen. Det är för de drabbadesvårt all förslå atl den första kontakten inte räcker. Det kan också vara svårtatt bevisa att skadorna härrör från misshandel. Mannen kan neka och påstå attskadorna sketl genom fall och eget förvållande. En känsla av maktlöshet griperofta de drabbade, och de känner sig stå utan stöd. Om åtgärder mot kvinnomisshandel 1 botten ligger naturligtvis den brist påjämställdhet vi fortfarande har. Del finns en inrotad inställning hosomgivningen atl man ej skall lägga sig i och atl del på något sätt är legaltatt slå sin hustru. Justitieministernvisar i sill svar på olika vägar och åtgärder som är möjliga för alt förbättraden svåra situationen. Det seminarium som äger rum inger förhoppningarinför framtiden. Det är oerhört viktigt atl allt stöd ges de drabbade. Jag vetatt förslag till åtgärder också har lämnats från bl. a. ett möte i Göteborgöver ämnet kvinnomisshandel-familjeförtryck. Justitieministerntalar om nödvändig samordning. Jag vill dock peka på att polisen inteautomatiskt har plikt att göra anmälan lill de sociala myndigheterna, då devarit kallade lill ett lägenhetsbråk. Men alla fall av misshandel visar ju altnågol är galet i ett förhållande mellan människor, och det bör då varasjälvklart med kuraliv hjälp. Detsom justitieministern nämner som den viktigaste förebyggande åtgärden, nämligenall fortsätta strävandena mot jämställdhet mellan män och kvinnor, måstenaturiigtvis vara värt mål. Dock finns det i våra attityder och i vårt tänkandefortfarande så myckel som måste ändras, innan vi när det målet. Detta kommertill uttryck i bl. a. justitieministerns eget svar, i den del som gällermöjlighet atl väcka åtal trots att anmälan tagits tillbaka. Den särskildaregeln om åtal vid misshandelsbrott motiverades vid sin tillkomst bl. a. medalt åtal ej skulle väckas i vissa fall av hustrumisshandel, eftersom ett åtalkunde leda till atl äktenskapet helt spolierades, liksom med all misshandelkunde ske i affekltillstånd och atl försoning kunde ske efteråt.Justitieministern tror alt della delvis kan vara bärkraftigt fortfarande. Detser jag som ett bevis för alt det t. o. m. här kan ses som en acceptabelhändelse atl misshandel sker, bara försoning sker efteråt. Men nog måste man ivarje fall av misshandel hävda atl någol är fel och atl hjälp behövs! Jagtackar emellertid justitieministern för alt han är villig atl ta åtalsregelnunder omprövning. Närdel gäller det fortsatta handläggandet är det ytterst angeläget atl åtgärdervidlas och alt utredning kommer till stånd. blir naturiigtvis följden avde tilläggsdirektiv justitieministern ger den sittande sexualbrotts-kommittén.Man kan därigenom först och främst få en vederhäftig statistik och en realistiskbelysning av den verklighet som tyvärr finns. Delär min förhoppning att slutet blir alt undersökning kan fullföljas och åtalväckas i anmälda fall, trots att anmälan återtagits. Det är mig främmande atlropa på lag och ordning, men jag vill framhålla atl samma lag och ordning skallgälla män och kvinnor i delta land. Det vikliga är naturligtvis inteutkrävandet av straff, men vi får inte underskatta den preventiva effekten aven lag. Vår önskan måste vara att även den femte artikeln i deklaration omde mänskliga rättigheterna skall efterievas. har rätt till frihet ochpersonlig säkerhet. Denna dag är en dyster och beklämmande dag i den svenska historia.Vi skall tala om kvinnoförtryck, ett förtryck som bottnar i denojämslälldhet som råder mellan kvinnor och män. Av allt atl döma är det kvinnorsom kommer atl föra debatten -justitieministern är visserligen man, men hantalar å ämbetets vägnar. Och naturiigtvis är detta någonting som ärsymtomatiskt. Mänga män har ännu över huvud taget inte insett och förstått altdet finns någon ojämställdhet i vårt samhälle. Det kanske säger sig självt attmännen, som sitter där med alla privilegier och som styr samhället, har svårareatl inse ojämsiälldheten än kvinnorna, som lever mitt uppe i den ochstundligen. Jagberaltfå tacka justitieministern försvarelpåmininlerpellation. Jag vill säga alt jaguppskattar att den blivit besvarad , trots atl den inlämnades såsent som . Med den lagstiftning vi har legitimerar samhälletkvinnomisshandel. Vårt svenska samhälle - progressivt och avancerat - har intekommit längre i jämställdhetsarbetet, utan befinner sig fortfarande delvis pådet gamla och föriegade patriarkaliska stadiet. Såsent som 1962 slogs denna princip fast i svensk lagstiftning. Propositionenskommeniar är cynisk: "Syftetmed begränsningarna i den allmänna ålalsrätten är ej blott att lätta åklagar-och polismyndigheternas arbetsbörda utan även att hindra opåkallad inblandningi enskildas förhållanden. Vad särskilt angår misshandel, kan enligtriksåklagarämbetets remissyttrande förhållandena understundom vara sädana, attåtal för brotten av olika anledningar icke börske. Härvidlag åsyftas i förstahand åtskilliga fall av misshandel mot maka. ingripande med åtal i sådanafall kan ej sällan leda till, alt äktenskapet helt spolieras eller att i varjefall hustruns situation blir ännu svårare än förut." Dellaär ett uttryck för kvinnoförakl. Det viktigaste är enligt denna kommeniar attlätta åklagar- och polismyndigheternas arbetsbörda, och del näst viktigaste äratt inte äktenskap spolieras. Delta är inte bara cyniskt utan omänskligt. Ävenom man vill slå vakt om äktenskapet och tro på dess möjligheter, kan man integöra del lill priset av misshandel, HåkanWinberg lar inte hell avstånd från denna uppfattning. Del står i svaret:"Dessa skäl torde åtminstone delvis fortfarande vara bärkraftiga,"Jag hade önskat en klarare och mer entydig deklaration, ett klarare avståndstagandefrån uttalandena kring denna lagstiftnings tillkomst. Jag skall emellertidinte polemisera mot justitieministern i denna fråga, därför att det resultatsom han kommer fram till ärju atl ätalsreglerna skall omprövas. Del är ettklokt och klart ställningstagande och ligger helt i linje med min framställningi interpellationen. Jag tackar för detta. Därmed är den första stötestenenundanröjd, men det återstår mänga. Justitieministernförutsätter atl den kartläggning av kvinnomisshandel som jag har tagit upp imin interpellation kommer att behandlas i sexualbrottsulredningen.Justitieministern säger: "Genom kommitténs arbete torde också frekvensenav de brott som de båda interpellationerna gäller komma att belysasytterligare." Detta finner jag tillfredsställande. Men somjagharsagt i mininterpellalion: Kvinnomisshandeln är endast en del av det våld mol kvinnor somförekommer i vårt samhälle. Det är viktigt atl inse deltanär tilläggsdirektiven skall skrivas. Del finns en bred katalog övervåldshandlingar av olika slag. Förutom sexuella övergrepp har vi olaga hot,hemfridsbrott, skadegörelser m. m. Våldetmot kvinnor sker i största utsträckning i det fördolda och kommer aldrig lillmyndigheternas kännedom. Det innebär all i vårt svenska rättssamhälle finnsbrottslighet som aldrig blir föremål för samhällets åtgärder. Ligger del inte isjälva detta faktum ett incitament till fortsatt brottslighet? Man vet att mani stort setl går fri frän straff Delär naturligtvis så som justitieministern säger, att övergrepp av detta slag ärsvåråtkomliga för statistik, men vi måste försöka få till stånd enkartläggning, så att vi får ell underlag som gör del möjligt för samhället atlingripa. Det är naturiigtvis detta som är det primära: att ge hjälp, stöd ochvärd åt de utsatta kvinnorna samt givetvis också att ordna rådgivning och vidtapsykosociala åtgärder av olika slag för män som utövar misshandel. Närvi kommer in på frågan om stöd och hjälp måste Jag först allmänt säga atl jagskulle önska att vi hade nått fram till en större öppenhet människor emellan ivårt samhälle, all vi kunde tillstå våra svagheter och brister och ömsesidigthjälpa varandra. De flesta av oss kan Ju ha svårigheter i fråga om mänskliga relationer,men liksom beträffande misshandeln söker vi dölja detta för omväriden. Våramänskliga relationer är i stort sett likartade och berör samma områden avlivet. Vi borde kunna hjälpa varandra merän vi gör om vi inte vore såfördomsfulla. Genom en större öppenhet sinsemellan skulle vi kunna skapa ettvarmare klimat. Idessa tider när kvinnor lider under ojämslälldhet, misshandel och förtryck hardel uppställ kvinnogrupper av olika slag. Kvinnor söker ett systerskap, och detfinns en ny tendens i värt samhälle: atl kvinnor sluter sig sammanivärpoliliski för all stödja varandra. Också när det gäller kvinnomisshandelställer kvinnorna upp för varandra. Men inte heller när det gäller den sidan avkvinnomisshandeln har samhället ställt upp för kvinnorna. Detär positivt att kvinnor stöder varandra, men vården är naturligtvis samhälletsuppgift. Utformningen av denna vård ligger inte under justitieministernsansvar, och vi måste kanske diskutera den frågan separat och i annatsammanhang. Herrlalman!Frågorom misshandel och annat våld mot kvinnor är en svår materia atl handskasmed, eftersom de berör människors känslorelationer. Med det positiva besked vihar fött här beträffande utredning om åtalsbestämmelserna tas i varjefall ell första steg mot bättre förhållanden. Men det är bråttom, och jaghoppas och önskar att justitieministern vill medverka till att denna utredningskall bedrivas skyndsamt. INGALANTZ (vpk): Jag har läst bok älskar agar man? Det var enmyckel skrämmande läsning. Det är svårt atl tro att beskrivningarna av hursvenska kvinnor misshandlas är riktiga. Kvinnomisshandel är vanlig, menegentligen existerar inte kvinnomisshandel - ålminslone inte officiellt. Brollsforskare räknar med att det begås någrahundra tusen brott . Av dessa anmäls kanske en procent. Det är mycketsannolikt att alla av oss känner någon kvinna som misshandlas - i enstrappuppgång eller på arbetsplatsen. Vilkamän misshandlar kvinnor? Misshandel förekommer inom alla samhällsgrupper ochyrken. Men det verkar troligt att kvinnomisshandel skulle vara vanligare ifamiljer med alkoholproblem. Vilkakvinnor blir misshandlade? Svaret blir också här: alla sorters kvinnor. Men delfinns kvinnor som är mer utsatta än andra. Mannenhar haft laglig rätt all aga sin hustru. Först lag uteslöts den"lagliga ägan mot hustrun" ur lagtexten. 1 lagstiftningförsvann mannens legala rätt alt aga hustrun. beslöt man att göramisshan-delsbroilet till ett angivelsebrott, dvs. det är kvinnan själv sommåste anmäla misshandeln för att mannen skall kunna åtalas. Motiveringen varatl man ville "värna om familjen". Och om jag förstår rätt tycker han att den motiveringen fortfarande skall gälla. Varjeår polisanmäls ungefär 3 000 fall av kvinnomisshandel. I över hälften av fallentar kvinnorna tillbaka sin anmälan. På varje anmält fall går ungefar 100misshandelsbrott som inte anmäls. Det betyder alltså flera hundra tusen brottvarje är. Barade allra grövsta fallen av kvinnomisshandel som anmäls resulterar i åtal,rättegång och dom. 300-400 gärningsmän döms . Hälften av dem kommerundan med böter, 20 96 får fängelsestraff, i regel . Varjeår blir mellan 40 och 60 kvinnor ihjälslagna av sina makar, fästmän ellersammanboende. Del betyderatt mer än en tredjedel av alla som mördas här ilandet är kvinnor som har misshandlats till döds. Underen månad undersökte man pä psyk-akuien vid 500 kvinnor somutsatts för misshandel. Bara 41 kvinnor uppgav för personalen att de hademisshandlats. Ingen av dem polisanmälde misshandeln. Kvinnorna sökte i ställetvård för sömnproblem, ångest och neurotiska besvär. Kvinnorna försöker i detlängsta alt hålla misshandeln hemlig. På gjordes enundersökning av 100 människor som kommit till sjukhusets oralkirurgiskamottagning, där man lagar skadade käkar och utslagna tänder. Av de 100 var 25kvinnor. Av dessa 25 hade 16 utsatts för våld. Deallra flesta misshandlade kvinnor kommer inte in i någon statistik. De fårmagkatarrer och ångest, och deras barn far illa. Jagfrågade i går en kvinna vad det är som gör alt en kvinna som misshandlas av sinman ändå stannar kvar. Hon sade all "man försöker alltid hitta ursäkterför misshandeln, man försöker släta över". Och vidare: "Man är räddoch bäringen annanslans att ta vägen. Man är beroende ekonomiskt och pä mångaandra säll av mannen." Del är med andra ord en vanmaktssituation som mångakvinnor lever i. Sommaren1978gick ett misshandelsmål upp i högsta domstolen. Kvinnan hade fått femkraftiga sparkar i magen och ryggen, och mjälten var spräckt. Om åtgärder mot kvinnomisshandel Honfördes lill sjukhus och opererades akut. Om operationen inte hade gäll så fort,hade hon troligen dött. Och om sparkarna hade tagit en decimeter högre upp,hade hon dött genast. slog fast au del inte rörde sig om grovmisshandel. Troligtvis pä grund av uppsåtskravel. Man måste hamenat att nästan slå ihjäl någon för att misshandeln skall betraktas som grov. Åtalför grov misshandel är mycket ovanliga. Det är en av orsakerna till att så fäfall av kvinnomisshandel någonsin leder lill åtal. All misshandel borde behandlas lika. Allmän anmälningsplikt måstegälla även för kvinnomisshandel. Vi måste fä rältsformer som fungerar för allaoch som inte stannar vid ytterdörren. Om del räcker med att ändra rättspraxis i denna fråga kan jaginte bedöma, men åklagaren måste åläggas att åtala. Detär bra att denna fråga kommer all utredas. Jag skulle vilja fråga detta kan tas som ett löfte att lagen kommer atl ändras eller om frågan barablir föremål för en utredning. Enav inlerpellanlerna har krävt en kartläggning. Och det är bra om en sådan ocksåkommer till stånd. Men man skall inte glömma bort alt en utredning inte ändrarpå några förhållanden. En kartläggning kan användas som ett instrument men haralltid en underordnad betydelse i en sådan här akut och viktig fråga. Jagär inte lika positiv som de föregående talarna har varit när det gäller HåkanWinbergs svar. Jag tycker inte att del rymmer speciellt mycken insikt om detallvariiga i denna fråga. nämner t. ex. inte vad han tänker göraför att förändra kvinnornas situation. 1 nie heller svarar han på om det ärmöjligt att läta en polisutredning fortgå, även om kvinnan förmätts ta tillbakasin anmälan. Jag tycker alt är svarel skyldig pä dessa frågor. Ändradeåtalsregler tror jag barett viktigt symbolvärde i den här frågan- de kan bidra lill en större självkontroll och en allmän förändring avaUityderna till hustrumisshandeln - men jag är rädd för atl de inte har någontotal preventiveffekl. Det är t. ex. kriminellt alt slå barn. I fråga ombarnmisshandel har vi också andra åtalsregler än vad som gäller i fråga omhustrumisshandel. Vad vi emellertid vet är atl barnmisshandeln ökar istället för alt minska, trots att vi antog ett förslag om förbud motalt aga barn. Att döma av alla läkarrapporter som kommer in ökar alltsåbarnmisshandeln. Jagtror alt det viktigaste i detta sammanhang - även om jag också anser det varaviktigt med andra älalsregler - är aU vi får fier kvinnohus. Jag saknade denpunkten i justitieministerns svar. Han nämnde där inte någonting omkvinnohusens betydelse för de kvinnor som blir misshandlade. Jagbesökte ett kvinnohus i . efter öppnandet av detkvinnohuset var det redan fullt, och fiera kvinnor stod i kö för all få kommain. De flesta av dem hade utsatts för grov misshandel, många av dem hadeockså blivit våldtagna, med i bilden fanns vidare incest m. m. Behovet avkvinnohus är oerhört stort just för atl man skall kunna komma till rätta medkvinnomisshandeln och för all kvinnorna skall ha någonstans alt fly. Jagtror också det är mycket viktigt att trycka på att vi behöver ökad kunskap ommansrollen i samhället. Vi har redan mycken kunskap om kvinnorollen - det harforskats myckel om den, och den har debatterats mycket-men om mansrollen vet viytterst lilet. Här har naturligtvis männen själva ett stort ansvar för atl viskall få bättre kunskap om vad det är som gör att män slår kvinnor. Vilkafaktorer är det som ligger bakom? Vad ärdet som brister i jämställdheten?