prot · G30966 · 1979-12-31 00:00:00 — är ett medel för fullmäktige attutöva kontroll över att nämnderna bedriver sin verksamhet med kommunens bästaför ögonen och i enlighet med de föreskrifter och anslagsvillkor somfullmäktige har beslutat. Möjligheterna för ledamöterna av kommunfullmäktige attframställa interpellationer är självfallet av stor betydelse fränkommunaldemokratisk synpunkt. Det är därför väsentligt attinterpellationsområdet är så stort att den offentliga debatten i fullmäktigefrämjas. bör avgränsningen av del tillåtna området vara så tydlig sommöjligt. har enligt sina direktiv (Dir1978:41) att bl. a. göra en allmän översyn av de kommunala förelagens rättsligaställning. Kommittén skall överväga författningsändringar som kan leda till attde kommunaldemokratiska kraven när det gäller kommunala företag tillgodosesbättre än f. n. utan att företagsformen förlorar sin lämplighet fråneffektivitetssynpunkt. I det sammanhanget skall kommittén enligt direktivensärskilt pröva möjligheterna alt utvidga inlerpellalionsrätten i frågor somgäller kommunala företag. Mot det starka komrnunaldemokratiska intresset av ettvidsträckt inter-pellationsområde slår inte bara intresset av att den ikommunallagen och specialförfattningarna föreskrivna avgränsningen mellanfullmäktiges och nämndernas ansvarsområden iakttas. Av vikt är också, särskiltnär det gäller avgöranden som innebär myndighetsutövning mot enskild, attenskilda personers privata förhållanden inte på ett otillbörligt sätt blottasgenom att nämndernas avgöranden diskuteras i fullmäktige. Även om jag alltså menar att den nuvarande avgränsningenav interpellationsområdet i stort sett innebär en lämplig avvägning, anser jagatt det kan finnas anledning att överväga frågan ytterligare.Inlerpellalionsinslitutel är av så stor betydelse från kommunaldemokratisksynpunkt alt utvidgningar och preciseringar kan vara motiverade också när detgäller andra frågor än sådana sorn rör de kommunala företagen. Jag vill i dettasammanhang erinra om att det i förarbetena till kommunallagen anmärks attbestämningen av interpellationsområdet har medfört vissa svårigheter ipraktiken (SOU 1975:41 s. 403, prop. 1975/76:187 s. 313). Vad jag har anfört idet föregående torde f. ö. visa all det är utomordentligt svårt att i lagtext beskriva Om interpellationsrätten i kommunfullmäktige 11 protokoll 1979/80:64-66 Om interpellationsrätten i kom-munfullmäknge interpellationsområdetpå ett uttömmande och klart sätt. (Kn 1977:07) har i uppdragall pröva olika frågor för att stärka den kommunala demokratin. 1utredningsuppdraget ingår bl. a. alt undersöka om de beslutande organens arbetsformerkan förbättras. Frågan om interpellationsområdels omfattning får därmed ansesligga inom ramen för kommitténs uppdrag. Jag anser därför all några särskildaåtgärder frän min sida nu inte är påkallade. (vpk); Jag tackar kommunminislern för svaret. Det ärinte ofta som ett interpellationssvar innehåller en så omfattande genomgång avdet område som interpellationens frågor gäller som i detta fall. Svaret är enföredömlig redogörelse med hedervärda ambitioner, och jag är fullt till fredsmed det. Som utgångspunkt för min interpellation har jag anfört ettexempel från , där en ledamot i fullmäktige har vägratsframställa en interpellation som formellt gällde ett beslut av skolstyrelsen ikommunen. Avsikten är att framhålla fallet som ett typexempel på hur gränsfallför interpellationsrätten kan handläggas och vilka principiella följder ensådan handläggning kan ha från demokratisk synpunkt och med hänsyn tillintresset av att främja offentlig debatt. Jag hade inte förväntat att kommunministern i svaret här ikammaren skulle gå in på det anförda exemplet, och en debatt här i omhur hanterar sitt interpellalionsinstitut vore frånflera synpunkter klart olämplig. Jag vill dock kort redogöra för det berördaKarlstadsfallet för att belysa den principiella sidan av frågan, som jagfortsättningsvis skall hålla rnig till i mitt inlägg. Skolstyrelsen i hade att pröva omförsöksverksamhet med betygsfria årskurser inom skulle genomföras ikommunens rektorsområden. Skolstyrelsen valde då som villkor förförsöksverksamheten alt två tredjedelars majoritet av berörda föräldrar skullevilja ha den genomförd. Innebörden blir ju dä alt om 65 av 100 föräldrar skullevilja ha försöksverksamhet med betygsfri årskurs 3 så skulle deras vilja intefå genomslag - de 35 föräldrar som vore emot försöket skirlle väga tyngre införskolstyrelsen. Detta bör ses mot bakgrunden av en rad olikaförsöksverksamheter inom skolans område som har genomförts utan allföräldrarnas inställning har kunnat göra sig gällande. När nu för en gångsskull föräldrarna får komma till tals om en försöksverksamhet så är detplötsligen en minoritet som fär fälla utslaget. Det var detta, herr talman, som väckte stor förvåning inomden politiska oppositionen i . Beslutet fattades med en rösts övervikti skolstyrelsen. När interpellation i saken framlades för fullmäktigeavvisades den -vid det tillfället genom ett beslut efter omröstning också meden rösts övervikt. Kommunminislern har i sitt utförliga svar klarlagtproblematiken och skälen för inskränkningar i inlerpellalionsrätten ikommunfullmäktige. För kornmuninvånare i gemen är helt säkert denna gränsdragningsvår all acceptera annat än i mycket uppenbara fall, där en tillåteninterpellation skulle innebära grov kränkning av personlig integritet, somkommunministern också var inne på. När gemene man går för att lyssna påkommunfullmäktige eller följer referat av fullmäktigedebalter i massmediaväntar man sig sannolikt över lag att debatten skall få gå in på vilka områdensom helst som gäller politiken i kommunen. Det är snarare hänsynen tillarbetsbelastningen i kommuners beslutande organ som gör avgränsning nödvändig, I det anförda fallet skulle interpellationen möjliggöra endebatt i fullmäktige om del demokratiskt riktiga i att begära två tredjedelsmajoritet bland föräldrarna för att införa betygsfri årskurs 3 i grundskolan.Försöksverksamheten engagerade mänga kommuninvånare, och det har bl. a. förtsen bred debatt på tidningarnas insändarsidor. I praktiken innebar skolstyrelsensvillkor om två tredjedels majoritet att betydligt färre rektorsområden blevberörda av försöksverksamheten än vad som skulle ha blivit följden om enkelmajoritet hade ställts som villkor. Del torde vara svårt för de många föräldrarsom genom det uppställda villkoret berövades möjligheten all få påverka frågani sina barns skola att inse all skolstyrelsens beslut var rikligt fråndemokratisk synpunkt. Kvalificerad majoritet med två tredjedelar av avgivnaröster används ju som regel endast vid omfattande förändringar för helheten.Majoritet är i allmänhetens ögon helt enkelt flertal i en beslutandeförsamling. Ännu svårare har givetvis samma föräldraopinion och även alla andrasom är engagerade i frågan att inse att debatten av synnerligen formella skälinte skulle fä föras vidare i kommunfullmäktige. skulle det givetvis vara enkelt för vänsterpartietkommunisterna och socialdemokraterna i alt ta politisk poäng av detinträffade. De tre andra partierna genomtrumfade med en rösts övervikt eninskränkning i demokratin i kommunerr. Efteråt har emellertid ävenfolkpartirepresentanter beklagat beslutet, och en värmländsk folkpartist somår ledamot av denna kammare yttrade spontant vid ett samtal med mig om fallet iKarlstad, att så snävt skulle han själv inte ha kunnat tolkainterpellationsrätten. Jag vill tro att även centerpartister och moderater ärbetänksamma inför politiskt motiverade inskränkningar i den kommunalainlerpellalionsrätten. Den principiella frågan är vikfig, inte minst mot bakgrundav det omtalade s, k, politikerföraktet. Jag vill inte bestrida att talet omförakt för politiker delvis är en myt, som på ett slarvigt och från demokratisksynpunkt oroväckande sätt odlas i massmedia. Bakgrunden är emellerfid en förtroendeklyfta mellan osspolitiker och allmänheten, och den klyftan är sannolikt samtliga ledamöter avdenna kammare påtagligt medvetna om och berörda av. Till de faktorer som skaparbristande förtroende mellan politiker och allmänhet hör ju att beslut begränsastill en så liten krets som möjligt och att insyn och debatt sorgfälligt undviks- ofta av bekvämlighetsskäl eller med hänvisning till fidsbrist. Demokrati ärarbetskrävande och tidsödande. Det blir det ännu mer om Om interpellationsrätten i kommunfullmäktige Om interpellationsrätten i kommunfullmäktige politiskabeslut skall föras ut och förankras och tillkomma i former som ger de mångamänniskorna delaktighet och förmåga till direkt påverkan. Avgriins-ningar måstegivetvis alltid finnas, och det har kommunrninistern exemplifierat här. Det är dock glädjande all kommunministern betonar allmöjligheterna för ledamöterna av kommunfullmäktige att framställainterpellationer är av stor betydelse från kommunaldemokratisk synpunkt och attdet därför är väsentligt att interpellationsområdet är så stort all denoffentliga debatten i fullmäkfige främjas. Jag noterar med tillfredsställelseatt kornmunministern anser att del finns anledning att överväga frågan om denkommunala inlerpellalionsrällen ytterligare och all utvidgningar ochpreciseringar kan vara motiverade också när det gäller andra frågor än sådanasom rör de kommunala företagen. Svårigheterna med lagtexter och demokrati kommer alltidatt finnas. Demokrati får inte göras till stela formaliteter. Demokrati måstevara dynamisk och stadd i ständig utveckling. Ett samhälle bör kunna i grundenförändras med demokratiska medel, och demokratin bör ständigt utvidgas ochfördjupas. Den dagliga kampen för demokrati kommer alllid att råka i konfliktmed intressen som vill använda lagtexter som försvarsmurar. Jag noterar att inte avkrävermig någon kommentar till det aktuella fallet i , men det kan ändå varaviktigt att i det här sammanhanget erinra om skolförordningens bestämmelser ombetyg. Bestämmelserna om när betyg i skall ges finns i 6 kap, 11 §i skolförordningen. Paragrafen har följande lydelse: "Betyg bestämmes i årskurserna 3, 6 och 7 vid slutetav vårterminen sarnt i årskurserna 8 och 9 vid slutet av varje termin.Skolstyrelsen får besluta att betyg i årskurserna 3 och 6 skall ersättas medannan form av besked. Har elev varit frånvarande från undervisningen ,får rektor besluta att betyg ej skall bestämmas." Skolstyrelsen har således en självständig beslutanderätt ifrågor om ersättande av betyg i årskurserna 3 och 6 rned annan form av besked.Fullmäktige kan alltså inte ge skolstyrelsen några direktiv i frågan. Del finns också anledning att erinra om den rättsligaundersökning på området som professor gjorde 1963 och 1964. Denavser rättsliga förhållanden som i denna del gäller också efler den nya kommunallagensfillkomst 1977. Undersökningen ledde till bl. a. följande slutsats som utgör enytterligare bevisning för vilken avgränsning som skall gälla; En interpellation får inte gälla en nämnds beslut i enfråga sorn saknar ekonomisk betydelse för kommunen, om det av enförfattningsföreskrifl e, d. framgår all nämnden har en självständigbeslutanderätt sorn är oberoende av direktiv från fullmäktige. Jag vill , herr talman, understryka allinterpellationsinstitutet självfallet utgör en viktig del av den offentligadebatten i de kommunala församlingarna. Jag tycker att det finns anledning att observera hur utvecklingenblir i dessa sammanhang. Vidare vill jag framhålla all del för att man skallkunna bevara ett levande inlerpellationsinstilul också är nödvändigt med klaraavgränsningar, så att inte missbruk föranleder att man inte kommer att kunnautnyttja denna fina form av offentlig debatt. (vpk): I anslutning till kommunministerns påpekandeom vad som gäller enligt skolförordningens bestämmelser om betygen vill jaganföra att så länge en skolstyrelse tillämpar gängse praxis i dessa fall ochfattar beslut enligt gällande författningar är det givetvis oklanderligt, ochdet medför dä inle att det uppstår frågor som föranleder några debatter ikommunfullmäktige. Det som skedde i var emellertid att skolstyrelsengav sig in på ett område och öppnade möjligheter för en form av direktdemokrati genom alt anmoda föräldraopinioner att ta ställning och genom attange att deras ställningstagande skulle vara vägledande för frågan om när manskulle ha försöksverksamhet. I och med detta hade skolstyrelsen frångått degivna författningarna, och det var när frågan blev föremål för offentlig debattoch föräldrarna skulle ta ställning som man fick anledning att ifrågasättavarför det skulle vara just två tredjedels majoritet. Det är därför som jaganser att exemplet från är viktigt när del gäller frågan om denkommunala interpellationsrätten. Jag har ju redan tidigare framhållit all delgivetvis är skolstyrelsen obetaget att det beslutas om försöksverksamhet. Manhade, som sagt, i det här fallet lämnat det vanliga området. Om de statliga stödbeställningarna vid svenska varv Överläggningenvar härmed avslutad. § 9 Om de statliga stödbeställningarna vid svenska varv Industriministern ordet för all besvara () anmälda fråga,1979/80:212, och anförde: har frågat mig om de statligaslödbesiäll-ningarna vid svenska varv är ägnade att öka varvskapaciteten. Frågan har ställts med anledning av all Öresundsvarvel isamband med en statlig stödbeställning har annonserat efler arbetskraft. godkände (prop, 1978/79:49, NU1978/79:17, rskr 1978/79:115) vissa induslripolitiska riktlinjer beträffandesvensk varvsindustri. För Öresundsvarvets del innebar dessa bl, a, att antaletanställda borde minska med drygt 700 personer till 2 500 vid utgången av år1980, beslöt alt de anställda vid de svenska storvarvenskulle få en ansiällningsgaranli t, o, m, , har antalet anställda vid med drygt 300 personer. Ytterligare minskningar kommer att genomförasunder för att den nu planerade nivån skall uppnås. Svaret påfrågan år alltså nej. Om de statliga stödbeställningarna vid svenska varv WIGGOKOMSTEDT (m); behandlade riksdagentilläggsbudgeten, I trafikulskollel hade vi att bl, a, ta ställning till ettanslag på 280 milj. kr. till SJ för fidigareläggning av en beställning av entågfärja. Det var regeringens välvillighet gentemot Öresundsvarvet i Landskronaför att klara sysselsättningen och få en smidigare avtrappning när det gällerminskningen av antalet anställda. Vi känner ju alla till att detta måste ske.SJ behövde inte färjan förrän om några är och begärde därför ytterligare 70milj. för att bygga den tidigare. Merkostnaden för byggande av färjan iSverige i stället för vid något annat västeuropeiskt varv uppgick tillytterligare 90 milj. kr. Genom placeringen av ordern hos Öresundsvarvel torde desvenska skattebetalarna alltså få ta på sig en stor merkostnad. Jag anseremellertid att det är helt riktigt att placera beställningen i i syfteatt klara vår sysselsättning. Men den uppfattning som jag hade i mitten avdecember var att tidigareläggningen av beställningen av tågfärjan avsåg attklara sysselsättningen för dem som redan var anställda vid blir man mer än förvånad när samma varv i samband med beställningenannonserar efter mer personal. Att öka antalet anställda var ändock inteavsikten. Det finns många människor som med rätta kritiserarvarvspolitiken som den har bedrivits. Den socialdemokratiskaindustripolitiken har ju över lag präglats av enlåt-gå-anda. Då vi nu har fått en borgerlig regering som skall handläggafrågorna, är det naturligt att människorna hyser förhoppningar om en annanpolitik. Sedan frågan ställdes har vi också fått Svenska Varvs styrelsesförslag, varav det framgår att det måste göras ytterligare hårda nedskärningar.Mot denna bakgrund är frågan än mer motiverad än då den ställdes. säger industriministern i svaret att man /79har minskat antalet anställda med 300 personer och att ytterligare minskningarkommer all genomföras , Det är märkligt om en minskning skallgenomföras som man i början av del året går ut ochannonserar efter mer personal. Svaret är nej, säger statsrådet. Då vill jag frågaindustriministern vilka åtgärder han planerar att vidta för att inteytterligare nyanställningar skall göras vid Svenska Varv förrän det slutligaställningstagandet om vår varvspolitik har gjorts. Jag vill erinra om att framtill dess fattal ett nytt beslut om varvspolitiken gäller självfalletdet tidigare beslutet. Enligt min uppfattning- det framgår av mitt svar - harSvenska Varv uppfyllt de mål som tidigare beslut i frågan innebär. Jag kan första förvåning över behovet avnyanställningar. Jag känner inte till detaljerna i fallet. Det kan möjligenlänkas röra sig om speciella personalkategorier. Och jag förutsättersjälvfallet som industrimi- nister att varven uppfyller de mål och utför de uppgiftersom har ålagt varvsgruppen med sitt beslut. Jag planerar självfalletinga åtgärder därutöver. Vi diskuterar, som väl känner till, enproposition om den framtida varvspolitiken, och beslut med anledningav den propositionen får bli vägledande för hur varven ifortsättningen skall lägga upp sin verksamhet. Just mot den bakgrunden att vi nu mycketintensivt diskuterar hur den svenska varvspolitiken skall se ut ärdet som jag lar upp frågan. De människor som nyanställs kan knappast hanågon bra sysselsättningsgaranti - när vi vet att vi ytterligare måste skäraned antalet anställda ganska hårt. Industriministern säger att han inte känner tilldetaljerna ulan att det kan handla om speciella grupper. Det är alldelesriktigt. Jag har till Öresundsvarvet ställt frågan vad som är anledningen tillannonseringen, och jag har fått svaret att man bl. a. behövde svetsare. Minuppfattning är då att man faktiskt får bedriva någon form av internutbildningbland sådana yrkeskategorier som det finns överskott av på andra områden.Eller varför inte ta den kategorin varvsarbetare från något annat svenskt varvsom också har bekymmer - alltså göra en omfördelning - i stället för attnyanställa? Det är väl alla rörande ense om att det inte är en bra politik, omman kommit överens om en målsättning alt skära ned radikalt, och samtidigtnågot varv går ut och annonserar efter mer personal. Jag bedömer det som enmycket dålig sysselsätlningsgaranti för de människor som i så fall får enanställning och måste lämna sin arbetsplats någothalvår . Det får enligt min uppfattning definitivt inte innebära att viskall lägga ut ytterligare stadiga stödbeställningar, som därtill kostaråtskilliga mer än de skulle ha kostat på något annat, utländsktvarv. Överläggningenvar härmed avslutad. § 10 Omsysselsättningen i Industriministern ordet för att besvara (vpk) anmäldainterpellation, 1979/80:87, och anförde: har frågat mig om jag delsdelar uppfattningen att den regionala utvecklingen i stora delar av Jämtlandslän är oacceptabel, dels är beredd alt helt eller delvis stödja de förslag tillåtgärder berörande industridepartementet som i ladefram eller är beredd att föreslå andra verksamma åtgärder i sammasyfte, I budgetproposifionen 1980 (prop. 1979/80:100, bil. 17)lämnas en kortfattad redogörelse för utvecklingen i olika regioner. a. att befolkningstillväxten inom storstadsområden ochprimära centra har dämpats och att de betydande flyltningsförluslerna för de s.k. skogslänen under främst 1960-talets senare hälft har övergått i en. Även sysselsättningsutvecklingen i skogslänenhar varit mer gynnsam . Men obalansen mellan denorra och de södra delarna av landet är fortfarande mycket påtaglig ochundersysselsättningen är störst bland kvinnorna. Vidare kvarstår deinomregionala obalanserna i främst skogslänen. I budgetpropositionen har sysselsättningssitualionen iolika län belysts genom jämförelser mellan länen i fråga om dels den andel avantalet invånare som står utanför den reguljära arbetsmarknaden, dels denberäknade undersysselsättningen. Vid båda jämförelserna intar länen särställning, men även de övriga skogslänen visar upp sämre förhållanden påarbetsrnarknaden än övriga län. För visar dessa jämförelser attundersysselsättningen, näst efter , är störst i landet medanandelen personer som är arbetslösa, i beredskapsarbete eller i arbetsmarknadsutbildninginte är lika stor som i andra län. Jag kan naturligtvis inte som ansvarig förregionalpolitiken vara till freds med de regionala obalanser som vi fortfarandehar. Arbetet måste inriktas mot en regional utjämning så att människor i alladelar av landet kan få tillgång till arbete, service och god miljö. Den regionala utvecklingen följs upp inom främst länsplaneringenoch en redovisning därav sker i länsprogram och årliga länsrapporter.Länsstyrelsen i lämnade - liksom de andra länsstyrelserna - undervåren 1979 en länsrapport till regeringen, läns rapport hade formenav ett åtgärdsprogram som innehöll en rad förslag inom olika departementsverksamhetsområden. Yttranden över rapporten har inhämtats från skilda statligamyndigheter. De regionalpolitiskl motiverade förslagen i länsrapporten hardärefter vägts mot andra önskemål vid arbetet med den framlagdabudgetpropositionen. Flertalet av de förslag som berör industridepartementetsverksamhetsområde har tagits upp och tillstyrkts. Jag följer med stor uppmärksamhet utvecklingen i Jämtlandoch är självfallet beredd att inom ramen för lämnade bemyndiganden ochtillgången på medel pröva tänkbara åtgärder pä det regionalpolitiska områdetför att komma till rätta med de regionala obalansproblemen. (vpk): Jag tackar för svaret, där industriministerÅsling uttalar sig i allmänhet om den regionala obalansen men sägersig vilja följa utvecklingen i med uppmärksamhet. Tillåt mig då atttill att börja med lägga fram en del allmänna synpunkter på det här bekymret, I en passus i svaret talas förhoppningsfullt om attskogslänen inle längre har de tidigare sä betydande flyttningsförlusterna. Mankan av delta förledas tro att en avgörande förbättring i det regionalpoliliskalägel har inträffat i skogslänen. Så är nuinte fallet. Det finns dock politiker som tror att den minskade folkomflyttningen är ett tecken på förbättring ochregional s. k. balans. I verkligheten kan rnan lika gärna se det som ett teckenpä motsatsen. I är de regionala problemen större än vad devar . De gamla krisområdena - till dem hör ju ochskogslänen i allmänhet - har i många fall upplevt drastiska försämringar. Nyaregionala kriser har uppstått i en rad områden. Hela den nationella situationenhar blivit sämre, och flertalet regioner i landet är numeraarbelslöshetsregioner. Den folkomflyttning som kännetecknar den verkligahögkonjunkturen är inte möjlig. Regionkriserna fördjupas som resultat avden allmänna krisen och de tidigare så expansiva områdena har själva hamnat ien kris. Stödområdet omfattar, som framgår av en framställd karta, alltstörre delar av landet. Klyftan mellan olika landsdelar då det gäller ekonomiskutveckling har alltså inle utjämnats. I min interpellation angående Jämtlandslän har jag sökt beskriva den negativa utvecklingen: en starkt eftersläpandesysselsättningsgrad särskilt markerad dä del gäller industrin. Kraftigundersysselsätl-ning, ett rekordstort antal människor i skyddad sysselsättningoch f. ö. svenskt rekord då det gäller andelen förtidspensionerade kan ocksånoteras. Härtill kan läggas alt födelseunderskotlet är permanent. Det innebärall länet inte kan generera någon egen befolkningsökning på grund av denogynnsamma ålderssammansättningen hos befolkningen. I länets ytterområdendominerar pensionärerna i många samhällen, och ungdomens andel minskar förvarje är. Redan nu sviktar underlaget för viktigasamhällsfunktioner. Ta t. ex. skolorna i relativt välutvecklade orter, därdessa hotas av indragning pä grund av starkt minskat elevunderlag. Det här är tecken på en fortgående utarmning och pådjupgående problem. Det är inte något tillfälligt, utan det har varat länge.Det är nedslående förhållanden, som förebådar en tragisk utveckling, såvidainle en radikal vändning kan åstadkommas. Det år inte min avsikt att göra en ingående beskrivning avden politik som har lett fram till dagens läge, men jag vill ändå erinra om attden nuvarande regionalpolitiken föddes ur den omvandling som del ekonomiskasystemet undergick efter 1950.