prot · G30978 · 1979-12-31 00:00:00 — Han har därför uppdragit åt mig att förahans talan. Jag vill då till statsrådet framföra tackför svaret, som -synes det mig - är helt tillfredsställande i nuvarande läge.Det blir alltså tillfälle att rätt snart återkomma till några av delfrågorna.Jag är övertygad om att , när han själv tagit del av statsrådetssvar, kommer till samma uppfattning. Jag skulle emellertid vilja ta upp en ytterligare aspektpå kommunikationerna i samband med brokatastrofen. I botten för alla åtgärderligger ju bekymren för den bofasta befolkningens kommunikationer medfastlandet. Men det finns även berättigade krav från sommargäster, turister iallmänhet och trafikanter på , som ju också förbinder medkontinenten. På kort sikt är alltså kommunikationsproblemet hyggligtlöst - det håller jag med statsrådet om, Men snart är det vår och sommar, ochdå väller det fram en strid ström av tusentals och åter tusentals bilar varjedag, i första hand från söder - från . När E 6-ans båda vägbanor skallsmältas samman till en - första gängen någon mil söder om - uppstårstockningar, som vi genom utbyggnaden av i största utsträckningvarit befriade från . Jag säger "vi" därför att jag hörtill dem som med familj har en stuga i skärgården på en ö som ligger sydväst omOrust - närmare bestämt på . har vi varit vana vid oändliga bilköer. Föratt ta ett exempel kan jag nämna att min restid dä till och från sommarstället- det rör sig om en sträcka på från dörr till dörr - ökade frånnormalt något till något , och jag skulle viljasäga fullständigt meningslösa timmar. kan vi snart vara tillbaka i den situationen. har jag faktiskt ofta tagit tåget tillStenungsund, och där har familjen mött mig med bilen, Jag har då kunnat besparamig en bilfärd fram och åter pä mellan 8 och 9 mil. Därmed har jag också sparatmotsvarande mängd bensin och kommit fram utan tidsutdräkt. Jag vill därför fråga statsrådet om högstdensamme kantänka sig att med SJ ta upp frågan om ökade möjligheter för resenärer att medtåg och rälsbuss snabbt ta sig till för vidare befordran medprivata kommunikationer till , och småöarna. Kanske kunde SJrabattera dessa resor Nr 78 för att på så sätt göra demattraktivare, exempelvis genom att sälja häften Tisdaeenden '" berättigar resenären till25 resor till ett lägre pris. 5 februari1980 skulle man således spara drivmedel,och när det gäller framkomstmöjlighe- terna skulle det bli om inte direkt billigare så dock effektivare. Omåtgärder med Om man f. ö. räknar med - jag utgårhela tiden från att det här gäller anledninsav - dagens prisläge, såskulle man kunna åka tåg tur och retur för två Almöbrokatastrofengånger enkel resa å , dvs. I dagens läge skulle det med bil fram och åter - det rörsig om en sträcka på ca 9 mil - kosta kanske . Jag bortser då, i varjefall i viss mån, från värdeminskningen, dvs. slitage och annat som ingår i densedvanliga reseersättningen för egen bil i tjänst. Om man räknar sä, blir detkanske rent av billigare att åka kollektivt, och dessutom slipper man detidskrävande köerna. vill jag säga att jag har roat mig med att ringarunt till en del vänner och bekanta, som också har sommarställe där ute påöarna. Det visar sig då att arbetande makar och föräldrar - en av dem ellerbåda - i mycket stor utsträckning reser upp till fram ochåter. En mindre del av dessa reser dock endast och . Dettagäller alltså på icke semestertid. Det är väl knappast någon större svårighet att ta sig frånjärnvägsstationen i till nuvarande personfärja. Jag vet inte hurmånga det rör sig om. Det rör sig i varje fall inte om någonsärskilt lång sträcka. Visserligen har man alltid en hel del att bärasommartid. Jag har ofta förvånat mig över att armarna inte blir längre av alltbärande . Men det kanske de blir - vem vet? Självfallet blir det vissa trafikstockningar i motsattriktning på öarna. Men jag tror inte att det finns några möjligheter attundvika dessa. Vi måste alltså försöka undvika en alltför stor belastning avbilfärjorna från och naturligtvis också från . Jag tror,herr statsråd, på möjligheterna att vi på det sätt som jag skisserat eller påliknande sätt skall kunna ordna smidigare kommunikationer, och då främst förpendlande sommargäster och turister. Jag vill tacka statsrådet för svaret på min fråga. En tragisk händelse har satt sina spår i flera familjersvardagliga liv. Men det är skönt att för en gångs skull kunna berömmamyndigheterna för ett snabbt och riktigt agerande. Det normala när enriksdagsledamot står här i talarstolen är ju att han eller hon är missnöjd medmyndigheternas agerande. Men i det här fallet har myndigheterna alltså hittillsagerat föredömligt. Man har snabbt satt in åtgärder. Byråkratin har skurits nedtill ett minimum. gäller det att inte förlora tempot. Man får verkligen setill att det fortsätter på det här sättet, så att man inte så att säga kommertillbaka i de gamla hjulspåren. Det ärviktigt att den nya bron byggs så snabbt som möjligt. Om man kan ta bron ibruk någon månad tidigare skulle det inte bara underlätta situationen 30 för öborna, utan det skulle ocksåbidra till att man kunde spara in de pengar som krävsför upprätthållandet av den nuvarande extra färje- och båttrafiken. förvärras ju situationen för befolkningen på öarna. Det ärrisk att isproblemen blir så stora att det uppstår allvarliga svårigheter förkommunikationerna, och där gäller det att se efter vad man tekniskt kan göraför att klara av det hela. Man har anledning att under de närmaste veckornavara väldigt uppmärksam. När vintern är över sätter sommartrafiken i gång, som dettidigare har påpekats här, och den kan sannerligen ställa till problem. Detfinns faktiskt stora risker att hela korkas igen, för klararinte att svälja mera trafik än vad som redan går därigenom . Skall mandessutom lägga till en del av den trafik som gått till och är detnog bara en sak som väntar, och det är köer och köer och återigen köer. Detkommer antagligen att stoppa upp hela trafikapparat, och jag väntarmig stora problem för hela länet. Det gäller att göra vad som kan göras för att försökalindra problemen. Ett sätt är att låta de passagerarbåtar, som går mellanAlmön och , få fortsätta att gå parallellt med färjorna, sä att densom pendlar och kanske bara skall till kan klara sig med båten ochinte behöver dra med sig bilen. Det kan ju också vara så att man har bilenparkerad i och kan fortsätta därifrån. Det är faktiskt ett kravfrån kommunens sida att trafiken med passagerarbåtarna skall kunna fortsätta. Man måste också positivt pröva andra idéer. De må verkalitet tokiga, men härgällerdet juatt få kommunikationerna att flyta. Prövagärna en sådan idé som att sätta in bilfärja från södra mot t. ex. Instöneller Tjurkilshu-vud! En planerad passagerarbåtsförbindelse den vägen har fåttinställas pä grund av ishinder. Är det vidare möjligt att under den värsta sommarrusningenha en passagerarbåt som skulle kunna klara av en del av trafiken mot västraTjörn och västra frän ? Det är möjligt att de här idéerna inte är heltgenomförbara, när man börjar räkna på det. Men jag tror inte att man bara skallrycka på axlarna och låta bli att göra någonting, om en idé från första börjaninte verkar helt vanlig. Här gäller det att förutsättningslöst pröva allting.Det kanske kan ligga ett och annat guldkorn på låt mig säga de icke heltkonventionella vägarna, och jag tror att en av möjligheterna kan vara att prövavilka förutsättningar som finns för ytterligare färjeleder. Sedan kan man bara gör en reflexion med anledning av attGöteborgs Handels- och Sjöfarts-Tidning innehöll en artikel av enprofessor som var skriven , där artikelförfattaren pläderadeför en hängbro vid . Tyvärr fick han alltför rätt. Det skulle föra alltför långt om jag försökte besvara och kommenteraallt som här tagits upp. Jag vill först säga att är väl den sombäst träffat huvudet pä Nr 78 spiken. Vad det gäller är naturligtvis först ochfrämst att bygga upp den här den ''°""" bygga en ny bro så fort som möjligt, inte minst därför att det -som 5 februari1980 säger-blirdriftkostnader på ungefär 1 miljon för att upprätthålla de nuvarandeförbindelserna. Om åtsärder rned ''därnäst mest angelägna just nu är att, som också sade, anledninpav tillse att man momentant får hyggliga förbindelser mellan öarna och ., .., , , , r fastlandet. Vid de diskussioner som vi från departementets sida haft med Almöbrokatastrofen vägverkethar vi behandlat frågan om sommartrafik och annat. Men vi har varit överens omatt göra den prioriteringen, att först skall vi så snabbt som möjligt få tillstånd alla de beslut som behövs, så att man kan komma i gång med brobyggethelst direkt efter industrisemestrarna. Man måste få in alla anbud och klaraall projektering och upphandling, så att bron kan börja byggas så fort sommöjligt - gärna med anlitande av det företag som kan bygga på den kortastetiden. Det bör göras av två skäl. Det första skälet är att somtiden för brobyggandet förkortas betyder faktiskt en minskning av kostnadernamed 1 milj. kr. Denna summa i lägre driftkostnader kan därför dras ifrån ettanbud. Det andra skälet är att man självfallet bör ta hänsyn till vad detbetyder för de boende på öarna att så fort som möjligt få en bro. Det har varit fråga om att klara de temporäraförbindelserna sä bra och så fort som möjligt. Det är det som insatserna ocksåhar koncentrerats på. När detta om är klart kan man börja fundera påalla de åtgärder som kan behövas . Vi skall vara på det klara medatt läget trots de färjor och annat som kommer att sättas in - jagskall strax nämna något om det - blir ytterst bekymmersamt. Nästa fas iplaneringen är också att se vad som kan göras för sommaren. Jag delar uppfattning att man först kantycka att en idé kanske inte är så klok, men att alla de förslag som kommerfram måste prövas förutsättningslöst. Ett exempel är förslaget att sätta inbåtar frän ut till de mindre öarna och kustbandet - det är ett sätt.Och självfallet bör inte, som sade, bussavgången läggas femminuter innan ett tåg kommer till . Det förefaller vara en sak som vimåste ta itu med. Det är vidare möjligt att vi måste sätta in fler tåg ochbussar till , vilket också föreslagits. Vi kanske även skall sättain andra typer av passagerarbåtar , som kan göra att människorna intebehöver ta bilen utan kan använda denna typ av transportmedel. Vi får dånaturligtvis tillse att inte människorna åker passagerarbåt i stället för attåka buss. Kostnaderna måste i så fall parallellställas. När det gäller kostnaderna för de på öarna boende ochandra vill jag säga följande. efter denna katastrof träffade jag kommunala företrädare för . Det var enligt min uppfattning män och kommunalkvinnor när de är som bäst i vårt land. Det är egentligen dessa som är ryggraden i vårt demokratiska system. Det var lugna och kloka människor som sade: får vi ordna allt som direkt behövs, och därefter får vi se över kostnaderna. 32 Jag förstod att att jag raskt skall komma till riksdagenmed begäran om olika anslag. Regeringen avser också att komma till ,eftersom anslag måste till för den nya bron. Däremot är det min avsikt - det äräven min allmänna inställning - att de driftkostnader som drabbar de olikaförvaltningarna i huvudsak skall kunna inom förvaltningarnas ramar.Vägverket hoppas och tror att detta skall vara möjligt, och det bör även kunnagälla SJ. Således bör förslag om ökade medel inte framläggas. Vimåste nu få litet tid att överväga vad som i övrigt kan behövas. Att riksdageni vilket fall som helst kommer att få ta ställning till ett anslagskrav vadgäller byggande av en ny bro - kanske därutöver också ytterligare saker - villjag dock förutskicka. Det kostar naturligtvis oss alla solidariskt mer pengarnär en sådan här katastrof inträffar. Och några förutsättningar att flytta framandra vägprojekt i denna del av landet kan jagf. n. inte se-främst av detskälet att vi ändå får en ökad kostnad. Det är då svårt att lägga fram förslagsom för med sig denna ytterligare ökade kostnad eller alternativt att skjuta påbyggandet av vägar i andra delar av landet för att tidigare kunna bygga enSvanesundsbro. Den värsta tiden för de på öarna boende är ,innan den nya färjeleden mellan Almön och Stenungsön öppnas. Färjeleden byggsnu och skall vara klar . Färjorna kommer att ta 900 fordon . Vikommer också att få tre färjor mellan Svanösund och Kolhättan. Dessa kommermaximalt att ta 600 bilar . Det betyder sammanlagt maximalt 1 500 timmen. Med denna kapacitet ganska hyggligt den vardagligaförsörjningen under icke . Vid och Almön kommer ocksåbusstrafiken och viss nyttotrafik att prioriteras - och det anser jag ärrimligt. Denna trafik klarar man alltså, men det är helt uppenbart attsommartrafiken inte kommer att kunna med de toppbelastningar somförekommer . Vi måste därför tänka oss en spridning avtrafiken - betydligt fler som åker buss, båt och liknande färdmedel. Men somjag sade tidigare: Detta får vi överväga . blir det i alla fallbättre, eftersom man då får i gång den nya färjan. I ett sådant här sammanhang är det också viktigt att vifattar beslut snabbt och konsekvent. sade att myndigheterna hargjort så i detta fall, och det är riktigt. generaldirektör var uppei , och regeringen var redan i torsdagsberedd att lämna klartecken för segelfri höjd och bredd för att vägverketskulle kunna gå vidare i planeringen. Jag vill här säga att det ankommer på oss alla -riksdagsmän, kommunalmän och myndigheter, vad vi än jobbar med - att se tillatt fatta beslut så fort som vi över huvud taget har möjlighet till. Trots alltär detta en katastrof för öarna och för enskilda människor. Vi skall göra alltför att bygga upp bron så fort som möjligt - det är det väsentligaste. Allamåste vi alltså nu försöka att tumma på våra egna behov, i detalj sätta oss ini allt och raskt och konsekvent fatta beslut så fort som vi har en möjlighet.När man tar in anbud Om åtgärder med anledning av Almöbrokatastrofen Nr 78 på en sådan här bro är det ocksåmycket väsentligt att väga in tidsfaktorn då Tisdagenden g"-" " y' LENNARTNILSSON (s): o, .. , j Herr talman! Det var inte min avsikt attkommunikationsministern snabbt I , skulle komma till med ett förslag utan attförst ha underlag för ett .,..,, sådant. Men vad jag har trottoch hoppats på var att utöver det som stod i det skrivnapapperet, som ju enligt tidigare utsago kommunikationsministern inte råderså mycket över, skulle det komma litet mer i den efterföljande Det är klart att ekonomin är en betydelsefull faktor. Vadsom da är viktigt är att vi gemensamt ställer upp, som kommunikationsministernsade, för att på olika sätt försöka klara problemen. Jag hade också hoppats attkommunikationsministern skulle lämna ett löfte på regeringens vägnar, attdärest det uppstår kostnader utöver dem som gäller , omfördelningarm. m., är man beredd att vidta åtgärder och lämna ett förslag som handlar omatt kommunerna exempelvis kunde få ett extra skatteutjämnings-bidrag. En liten detalj i det stora hela, som man inte tänker sämycket på, är att i och med att människor behöver för att ta sigtill arbetet, så ställer det en hel del andra krav, exempelvis på barnomsorgen- man får öppna daghem och fritidshem tidigare m. m. Det innebär alltsåkommunala kostnader. Enligt uppgifter som jag inhämtat från kommunaltförtroendevalda ute på har man diskuterat vem som skall ta kostnadernanär det gäller passagerartrafiken med båt - om det skall vara kommunen eller vägverketeller om det skall betalas på annat sätt. På säger man att man därskall ta hand om det som rör färjorna. Detta leder till kostnaderexempelvis för kommuninvånarna, om kommunen skall ta hand ompassagerarbåtstrafiken. Det var beträffande dessa kostnader som jag hade hoppatsatt kommunikationsministern skulle kunna lämna ett besked om att regeringenställer sig positiv och kommer att lämna förslag framöver när man får in allafakta och underlag för ett sådant förslag. Också jag har lockats av gamla tidersbåttrafik från norrut i kustbandet, och då kommer man att tänka påmånga historier om den gamle legendariske kapten . Är det möjligt attordna båttrafik så kan det ju underlätta vägfarandet. Jag vill poängtera vad jag har sagt, nämligen attAlmöbron var en del av länstrafikleden 160 Rotviksbro-Orust-Tjörn-Stenungsund med anslutning till E 6. Här finns också Lysekilsområdet. All den trafik som gick söderut från , från och från gick alltså via denna fasta landförbindelse och tillbaka samma väg. Även invånarna i är således drabbade - om än inte i samma grad som vi som bor ute på öarna. 34 Själv är jag orustbo, ochAlmöbron var den fasta landförbindelse jag använde vid mina resor. Kommunikationsministern gick inte in på det jag anförde omSvanesundsbron. Jag är emellertid mycket glad för att det sagts att beslutetom denna bro ligger fast, men naturligtvis önskar man att arbetet med den skallkunna tidigareläggas. Vi känner det angeläget att så sker. Att trafikproblemenhar varit stora redan tidigare är vi som bor på öarna mycket medvetna om. Dethar hänt att trafikanterna fått vänta för att få kommaöver bron och köra de få mil det oftast varit fråga om. Man har därför körtöver bilarna till fastlandet under lågtrafiktid och sedan anlitat ett annatfärdmedel för att komma över när det varit högtrafik. Jag vill alltså påminna om att den region som drabbatsär mycket omfattande. I det här sammanhanget vill jag också ta upp en annanfråga. Den ligger egentligen inte under herr statsrådets departement, meneftersom jag frågat vilken samlad syn regeringen har på de aktuella åtgärdernatycker jag att den hör hemma i debatten. Frågan gäller informationsrapporternai radio när det händer katastrofer, och jag undrar om herr statsrådet kanöverväga förslaget att man exempelvis i radions program 3, som har nonstop-sändning , inför en obligatorisk fortlöpande information vidsådana tillfällen. Där skulle man kunna rapportera om svårare olyckor somhindrar trafik, men även om andra saker, såsom rån och överfall. En sådankontinuerlig och snabb information skulle kunna rädda liv. I avtalet mellanstaten och kunde det tas in en skrivning om obligatoriskinformation vid olyckstillfällen - det är ju aktuellt att ta upp avtalet ganskasnart. Överläggningen var härmed avslutad. § 6 Föredrogs och hänvisades 1979/80:78till justitieutskottet § 7Föredrogs och bifölls Interpellationsframställningarna 1979/80:132 och 133 § 8Anmälan av interpellationer Anmäldes och bordlades följande interpellationer som ingivits till kammarkansliet 1979/80:134 av () till industriministernom den industriella utvecklingen: har näringspolitiken ställts införsvåra uppgifter. , branscher och landsdelar har drabbatshårt av strukturproblem, nedläggningar och arbetslöshet. Medvetenheten om attdessa kriser inte varit tillfälliga, utan att vårt land står inför mycket storaproblem på det näringspolitiska området även , har växt sigstarkare. Ingen torde tveka om att det behövs en bred satsning pånäringspolitiken om skall kunna behålla sin plats bland de ledandeindustriländerna. . Jag vill i detta sammanhang peka på fyra områden. Planering och framförhållning. De senaste årenserfarenheter har visat att den långsiktiga näringspolitiska planeringen är klart otillräcklig både hos företagen och hos samhället. Företagens egna åtgärder har ofta kommit . Den samordning inom de olika branscherna som är nödvändig för att nå en god effektivitet har saknats. Samhällets insatser har i alltför hög gradblivit att i efterhand söka rekonstruera och städa upp. Under de borgerliga regeringarnas tid har såväl beslutsunderlaget som viljan till långsiktiga åtgärder saknats. Att möta planlöst betyder fortsatta kriser ochnedläggningar med arbetslöshet som följd. De som drabbas hårdast är deanställda. Detta är för oss socialdemokrater en oacceptabel utveckling. Vi harredovisat en rad förslag i vår industripolitiska motion. Det är angeläget attklarlägga hur regeringen ser på dessa problem. Forskning och utveckling. Ett av de mest oroandetecknen inför 1980-talet är att forsknings- och utvecklingsarbetet i företagen stagnerar och t. o. m. minskar. Detta medför risker för att skall halka efter, föratt vi skall tappa vår ställning som en framstående industrination. En av orsakerna till den hårdnade internationella konkurrens som möter svensk industri är att man i viktiga konkurrentländer målmedvetet och planmässigt satsat på statligt stöd till utveckling av ny industri. Samhället har ett stort ansvar för att se till att också den svenska industrins forsknings- och utvecklingsarbete stimuleras och att de nödvändiga resurserna ställs till förfogande. På detta område har socialdemokratin lagt fram en lång radförslag. De borgerliga partierna har visat föga intresse för dessaavgörande framtidsfrågor. Det är angeläget att regeringen klarlägger om någonförändring i denna attityd är att vänta. Allt fler inser vilken tillgånglöntagarnas kunskaper, erfarenheter och engagemang utgör. Det är en tillgång som utnyttjas dåligt- som den borgerliga regeringen kräver att löntagarna genom återhållsamhet i avtalsrörelsen skall ta ansvar för samhällsekonomin. För socialdemokratin är det en självklarhet attlöntagarnas roll i industrins utveckling och planering väsentligt måsteförstärkas. Även i detta avseende är det viktigt att regeringens inställningklargörs. Den kraftiga minskning när detgäller industri investeringar som skett kommer att innebära svåra problem för svensk industri . Vi går in med stora brister i industrins produktionsutrustning. En kraftig ökning av industriinvesteringarna är nödvändig inför 1980-talet. har vinsterna ökat. Det har dock interesulterat i några produktiva investeringar. Helt klart är att det införframtiden ställs mycket stora krav på riskvilligt kapital - både för att lösastrukturproblemen och för att göra de nödvändiga framtidssatsningarna. Socialdemokratin menar att detta mycket stora kapitalbehovpå sikt endast kan tryggas genom samhällets och löntagarnas medverkan. Dettahar dock tidigare avvisats av de borgerliga partierna. Också när det gällerdenna fråga är det viktigt att regeringen redovisar sina ståndpunkter. Jag villdärför ställa följande frågor till industriministern: Anser industriministern att planeringen ochframförhållningen inom industrin är tillfredsställande? Om inte, vilka åtgärderkommer att föreslås? Vilka slutsatser drar industriministern av nedgången avföretagens forsknings- och utvecklingsarbete och vilka åtgärder kommer attföreslås? Hur ser industriministern på löntagarnas roll när detgäller industrins utveckling och planering? Vilka åtgärder för att stärkalöntagarnas ställning kommer att föreslås? Vilka åtgärder kommer industriministern att föreslå föratt öka tillgången på riskvilligt kapital? 1979/80:135av () till statsministern om inrättande av samhällsägdautvecklingsbolag: I en socialdemokratisk partimotioni föreslogs inrättandet av fem samhälleliga utvecklingsbolag inomområdena transportsystem, energiteknik, miljöteknik, utbildningshjälpmedel ochmedicinsk teknik. Syftet var att stimulera och underlätta forskning ochutveckling inom dessa utvecklingsbara områden, medverka till finansiering avprojekt, samt kanske öppna vägen för export. beslöt i enlighet med motionens förslag attinrätta de tre förstnämnda utvecklingsbolagen. För /80 anslogssammanlagt 15 milj. kr. till grundkapital för bolagen. Några åtgärder för att genomföra beslut haremellertid inte vidtagits. I budgetpropositionen anför föredragande statsrådetatt han inte anser att utvecklingsbolagen nu bör inrättas. Detta måstebetraktas som mycket anmärkningsvärt. Än mer anmärkningsvärt är att åtgärdernauppenbarligen inte uteblivit på grund av senfärdighet i hanteringen av ärendetutan på grund av ett medvetet beslut av regeringen att inte effektuerariksdagens beslut. Regeringen visar en klar nonchalans gentemot riksdagen.Regeringen visar därjämte en djup oförståelse för de behov avframtidssatsningar som finns inom svensk industri. Detta är ett bland mångaexempel på underlåtenhet och passivitet på näringspolitikens område. Jag villfråga statsministern: