prot · G30926 · 1979-12-31 00:00:00 — Det är att man på något sättskall inskränka de stora privata företagens frihet att sortera och plocka blandde människor som skall kastas ut från varven. Ju större denna frihet är, ju merfolk som kastas ut från varven, desto större blir trycket på den redan hårttyngda arbetsmarknaden i och desto hårdare tryck kan man skapa ilöneförhandlingar och inför stmkturförändringar i den privata delen avnäringslivet. Detta om och utgångspunkt. Mendet finns en annan utgångspunkt i denna fråga än den som företräds av de renabörsintressena och deras personliga representanter här i kamma- Ty den verkligakritiken mot sysselsättningspolitiken i varvsfrågan och mot Projekt 80 arenhelt annan. Det verkligt fariiga är vad som sker med de anställdas rättigheter,vad som sker med trygghetslagarna och hur detta påverkar den framtidasituationen i andra branscher. Storadelar av gällande trygghetslagar har visserligen en tvetydig innebörd. Men ivissa stycken ger de obestridligen stärkta rättigheter för de anställda,åtminstone om dessa till sitt förfogande har starka och vakna fackligaledningar som bevakar möjligheterna. Det är dessa rättigheter som vid varvenhotar att bli satta ur spel. a. bestämda bestämmelser om turordning vid inskränkningar ochavskedanden. Genom Projekt 80 sätts dessa ur spel. Svenska Varvs ledning har istort fått fri hand att plocka bland folk, utan hänsyn lill lagarna. Detta ärett allvariigt undergrävande av de arbetandes rättigheter. Lageninnehåller också särskilda skyddsbestämmelser för människor med nedsattarbetsförmåga. Också detta skydd sopas bort med den lösning som genomförs vidvarven. Mot detta har bl. Lageninnehåller bestämmelser som avgränsar arbetsköparens rätt att avskeda folk somdeltagit i vissa fackliga aktioner. Den innehåller också - låt vara någotdiffust -ett visst skydd mot diskriminering av politisk natur. Även ombestämmelserna är något oklara och inte tillfredsställande, kan de dockåberopas lill förmån för den anställde i vissa stycken. Men med Projekt 80sveps också detta skydd åt sidan. Man öppnar väg för företagets ledning attfritt plocka ut personer som är fackligt militanta eller politiskt verksamma. Enlag som genomförts av kan alltså helt åsidosättas genom den här typenav lösningar. Särskilt allvarligt blir det när förhandlingschefen vid offentligt antyder att dessa lösningar kan bli modellen vid framtidastrukturkriser i andra delar av näringslivet. Minfråga till är: Kommer lagen om anställningstrygghet att på liknandevis försättas ur spel vid kommande strukturkriser? Ärdet så vi skall seframtiden? Skall den ekonomiska krisen i landet användas för att steg för stegtränga tillbaka de arbetandes rättigheter, deras löner och deras möjligheteratt bedriva facklig verksamhet? Är detta linjen för den nya borgeriigaregeringen? Attinterpellanten i den här debatten företräder aktieägariinjen är inget märkligt.Det är bara logiskt. Men det finns andra vilkas ställning i sammanhanget det ärviktigt att fä klar för sig. Man hade t. ex. kunnat fråga riksdagenssocialdemokrater, som hjälpte folkpartiregeringen att rösta igenom den härmetoden, om de är överens om dessa följder för trygghetslagarna och om de villrösta för liknande metoder i andra branscher. Och man kan, som Jag nu gör,fråga arbetsmarknadsministern , Jag gör det därför att Jag vet attdet finns nyanser också på den borgeriiga sidan. Vi har-irots vår djupgåendekritiska inställning mot regeringens näringspolitik -ändå aldrig från vårt partis sida uppfattat som blott en Nr 26 förlängda arm utan i stället som en politikermed den vissdistans från storfinansintressena och . Därför vill vi från vårt 12november 1979 'lä" ' "g ställa honom inför denna fråga. Omanställningsgarantin för anställda vid Jag måste i viss män instämma i kritiken från , sommenade att svaret var litet magert. Den aktuella anställningsgarantin ärfaktiskt någonting ganska nytt i svensk arbetsmarknadspolitik, och därför hadedet varit värdefullt alt få de principiella rrägeslällningarna litetutförligare belysta. Detär framförallt ett par saker som det finns anledning att fundera över när detgäller anställningsgarantins verkningar. Det är självklart att strukturomvandlingeninom vår varvsnäring är ett myckel stort och dramatiskt skeende som har ganskalångtgående konsekvenser för sysselsällningen. Men genomförs dennastrukturomvandling inom ett område med en relativt expansiv arbetsmarknad. Vivet hur man har hanterat strukturomvandlingar totalt sett i landet. Underårtiondenas lopp har det gått en Jämn ström av människor till storstadsområdenafrån våra skogslän och glesbygdsområden, människor som harslrukturrationaliserats bort frän sina jobb i områden där det inte har funnitsnågra alternativ - utan att det har varit tal om några anställningsgarantiereller sysselsättningsgarantier. Men när problemen uppstår i en expansivstorstadsregion som , då kommer anställningsgarantin. Man frågar sig:Vari ligger egentligen logiken, och vilka konsekvenser skall detta fä för denframtida arbetsmarknadspolitiken? 1Göteborg finns det faktiskt en risk för att den här anställningsgarantin kankomma att bli en broms för de berörda människornas möjligheter att i denuppåtgående konjunktur, som vi just nu råkar ha, söka sig till mera varaktigajobb inom företag som haren bättre framtid än varven. Del finns alltså en riskför att anställningsgarantin kan ha fält en negativ effekt på den långsiktigasysselsättningen för en del av de berörda. Det borde kanske ha behandlats mer iinterpellationssvaret. Dessutomhar vi alltså frågan: Är man från regeringens sida beredd att låta detta bli enövergripande princip, så alt samma garantier som man har gett de varvsanställdai skall gälla för människor i områden som inte har en sådan expansivarbetsmarknad, människor som inte har samma möjligheter till alternativsysselsättning - och för vilka naturligtvis en anställningsgaranti skulle haavsevärt större praktisk betydelse än för de varvsanställda i ? Är manberedd att utfärda en anställningsgaranti förde människor i våra skogslänvilkas sysselsättning är hotad? Det finns kanske anledning att något belysa hur arbetsmarknadslägel äri . Jag vill också gärna tillägga den lilla fotnoten att när dettabeslut fattades var läget naturiigtvis betydligt allvariigare än vad del är . Men vi har ju fortfarande ett betydande antal människor arbetslösa - i länet8 500 och i kommunen 6 000-7 000. Mängaav dessa människor som vi nu talar om tillhör också gruppen rätt svårplaceradpersonal. Jag tror att man skall vara på det klara med all även om det i en hel del lediga Jobb och även om en nyrekrytering är på gäng, så harman fortfarande väldigt stora svårigheter att placera dessa som blir kvar påarbetsmarknaden. Det var faktiskt så vid varven i när riksdagenfattade det här beslutet, att 2 600 personer skulle placeras och att det intevar någon större efterfrågan på arbetsmarknaden. Vi förstår då att man inärings-och arbetsmarknadsutskotten här i huset var ganska bekymrad och att manverkligen frågade sig om man kunde finna någon form föratt underlätta fördeberörda människorna. Detta tog sig uttryck i ett uppdrag till regeringen attförsöka få fram något avtal om en anställningsgaranti. Vifick då Projekt 80. Det har i sin tur, fru talman, medfört att av de 2 300personer som var övertaliga vid varven i har man till , etthalvår senare, kunnat placera 700 personer. Det är alltså av de tidigareövertaliga som man har lyckats fä in i ny verksamhet. 1 och för sig är del inteett dåligt resultat , när man beaktar hur mänga människor det ändåvar fråga om. Fårjag säga till att den anställningsgaranti som man förhandlat sigfram till och som är materialiserad i Projekt 80 AB har, som afUgglas i och för sig riktigt påpekade, mottagits med en del blandade känslor.Det har väl sin grund i just de förhållanden som nämnde. Våraanställningstrygghetslagar är inte så dåliga som försökte påstå,utan de fungerar. Om en person känner tveksamhet på det sätt som Svenssonhär hävdar, är det ingenting som säger att denne person - det må vara han ellerhon - skall gå över till Projekt 80, utan vederbörande kan bli kvar och få sinsak prövad på vanligt sätt vid domstol. Anställningsskyddslagen gäller alltsåför en sådan person. Det tycker Jag är angeläget att understryka. Däremot finnsdet naturligtvis enligt denna lagstiftning möjlighet för parterna all förhandlasig fram till en rimlig avgång vid sidan av de regier som gäller i självalagen. Det utrymmet finns alltså. Det går att komma överens om sådana separataavtal, och det har man gjort här för att få en bättre struktur längre fram. Detär också en väg att vandra som jag tror kan ha sin betydelse. Jag tror att JörnSvenssons fråga är besvarad genom mitt besked att man alltid har den lagligaanställningstryggheten som grund. Man behöver alltså inte hysa den oro som JörnSvensson försökte ge en bild av. FårJag lill sist, fru talman, säga att detta naturiigtvis aren något principielltavvikande modell till den som vi tog om , Det framgår också klart av svaretatt här har tagit ett initiativ för att ordna en anställningsgaranti.Huruvida denna lösning kommer att vara bra eller ej är det, som jag redan sagt,för tidigt att svara på. Jag tror att vi skall avvakta till dess att de olikautvärderingar som är på gång ger mer fakta på bordet om konsekvenserna. Såvittjag vet finns det inte. , for dagen anledning att diskutera någonsådan här modell till lösning på någon annan ort. Otnanställningsgarantin för anställda vid Omanställningsgarantin för anställda vid fråga om någonstrukturförändring av denna storleksordning på något annat ställe, i varje fallinte f n. MARGARETHAAF (): Det kan inte hjälpas, men vantolkning av mininterpellation roar mig faktiskt. hörde uppenbarligen inte allsvad jag sade i mitt första inlägg här , och lät mig därför upprepa någrastycken. Jag sade sä här: Faktumär ju också att Projekt 80 har bemötts med mycket blandade känslorav devarvsanställda. Som särskilt trygghetsskapande har inte Projekt 80 upplevtsutan i mänga fall snarare som en avstjälpningsstation. Projekt 80 har ipraktiken också inneburit att trygghetslagarna satts ur spel genom att turordningsreglernainte blivit tillämpliga genom att varsel inte lagts. Fack och företagsledninghar varit ense om detta, men ur den enskilde varvsan-ställdes synpunkt är sakenkanske inte lika självklar eller tilltalande. Låtmig påminna om att , när varvspropositionen behandlades, ställdeJag frågan här i kammaren om anställningsgarantin i själva verket fränsocialdemokraternas sida utgjorde ett tillmötesgående gentemot varvsledningen,som med hjälp av en s. k. övertalig styrka skulle få större möjligheterattdisponera arbetskraften utan hinder av turordningsreglerna i Åmanlagarna.Något svar fick jag inte då, inte heller av , om jag minns rätt.Jag skulle vilja fråga : Stödde inte vpk införandet avanställningsgarantin? Röstade ni emot den? Röstade ni för den moderatareservationen, eller röstade ni för centerpartireservationen? Det går inte att komma ifrån att storvarven,möjligen med undanlag av Uddevallavarvet, är lokaliserade till regioner medförhållandevis rikt differentierade arbetsmarknader, där konjunkturuppgångenhar medfört och kommer att medföra alternativa sysselsättningsmöjligheter. Vifår inte heller glömma bort de massiva regional-och arbeismarknadspolitiskaåtgärder som ingick i varvsbeslutet. Enanställningsgaranti som verkar så barmhärtig kan mot den här bakgrunden snarastfä karaktären av en Döbelnsmedicin förde berörda. När garantin går ut i slutetav kan konjunkturnedgången återigen vara ett faktum. Oroande i dettasammanhang är passusen i arbetsmarknadsministerns svar om alt Projekt 80 ännuinte hunnit informera samtliga övertaliga om sin verksamhet. Förhåller det sigverkligen på det sättet? Borde inte denna information gå ut så fort sommöjligt, så att de berörda kan söka de nya jobben? Ihöstrapporlen frän länsarbetsnämnden i framhålls bl. a.att vissa svårigheteratt tillgodose främst verkstadsindustrins växande behov avyrkesarbetare är att vänta. Det finns alltså lediga jobb. Jagtrodde dessutom att enigheten mellan partierna var betydande när det gällde attsöka öka röriigheten på arbetsmarknaden genom att främja den yrkesmässigarörligheten -jag upprepar, den yrkesmässiga rörligheten - för all minskabehovet av s. k. fiyttlasspolitik. Anställningsgarantin vid varven går stick i stäv med dennasträvan. Till detta har arbetsmarknadsministern inga kommentarer, JÖRNSVENSSON (vpk): Det är en förbluffande koalition som bildats här av moderaternashögerflygel och vänsterflygel med i spetsen. Del tråkigamed den koalitionen är att den har en enda inriktning, och det är att bedrivakritik av varvspolitiken bara med det syftet att ställa flera människor tillarbetsköparnas och storfinansens förfogande, alt välja och vraka emellan. Detförvånar mig inte när det gäller , men det förvånar mig ihögsta grad när det gäller , och det är någonting vi skall notera. Du vet mycket väl, om du har läst handlingarna iärendet frän december , att vpk företrädde en principiellt helt annanvarvspolitik. Vi har inte röstat för vare sig några socialdemokratiska,folkpartistiska, centerpartistiska eller moderata propositioner ellerreservationer. Vi anser att ni alla fören katastrofal varvspolitik. Moderaternagör det i särskilt hög grad, därför att de dessutom vill vräka ut människorfullständigt skoningslöst, sä att olika bolagsintressen kan få plocka frittbland denna s. k. röriiga arbetskraft. MargarethaafUgglas-nu, väl att märka, säger jag något som hon själv har provocerat fram -skall inte här försöka framställa sig som en talesman för de anställda. Honrepresenterar, t. o. m. personligen, ett aktieägariniresse som har allt attvinna på en sådan ökad rörlighet just i den region det handlar om. Och jagtycker inte att skall göra sig till draghjälp åt dennareaktionära politik genom att bortse från att det av Göteborgsregionensbefolkning på 350 000 i arbetsför ålder bara är 200 000 som har stabilt arbete.Där finns 25 000 förtidspensionerade. Man har en anställningspolilik pä detStora företaget som innebär att man nobbar var fjärde arbetssökande baradärför att man har så mycket att plocka ur att man kan bära sig ät på detsättet mot människor. Då tycker Jag inte att vi skall medverka i propagandanför att välta ut ännu flera människor på en arbetsmarknad där bolagsintressenaskall få plocka ut de starka eller dem som de av andra skäl vill ha och låta deandra gå. Detär inget fel på anställningsgarantier som sådana, men min oro gäller -och detär den frågan jag har ställt till - de problem som kan uppslå näranställningsgarantiernas praktiska förverkligande får en sådan form att dethotar att gå vid sidan av gällande lagstiftning. Att så är fallet och att detfinns oro för detta har ju sagts öppet i en mängd tidningsartiklar, därfackliga företrädare av olika slag från både tjänstemanna- och arbetarsidan haruttalat sig. Där har det sagts klart ifrån, att man begår lagbrott ijätteformat när anställda stampas ut från varven i . RolfWirtén säger inte heller hela sanningen när han menar att trygghetslagarna häralltjämt gäller. De hade gällt på delta oförändrade sätt, om man hade berettplats för den s. k. övertaliga arbetsstyrkan inom ramen för del existerandeföretagets verksamhet, men man har bildat ett nytt bolag och Omanställningsgarantin för anställda vid Omanställningsgarantin för anställda vid I och med det förändras förutsättningarna för trygghetslagarnastillämpning på ett sätt som rimligtvis måste vara lill nackdel för vissakategorier anställda. Omman skall välja den här typen av lösningar medanställningsgarantier - vilket vi inte har någol emol; ivärtom har vi i fierasammanhang när det gällt bransch- och strukturkriser och liknande frågorföreträtt linjer som har pekat klart mot det - skall man inte göra det i enform som innebär alt man ökar arbetsköparsidans inflytande och i motsvarandemån minskar de arbetandes eller pä olika sätt undergräver eller går vid sidanav de låt vara bristfälliga bestämmelser som gäller beträffande anställningstrygghet. slår fritt åt alla håll, men eftersom Jag inte lyckadesurskilja några sakargument i det utfall han gjorde mot mig ärjag tyvärrförhindrad att gå in i diskussion med honom; jag vill inte lägga mig rikligt påsamma allmänna nivå som han. Jag tar i stället upp diskussionen medarbetsmarknadsministern. Detär helt klart att en strukturomvandling av det slag som vi får uppleva iGöteborg är en väldigt stor sak och alt det krävs rejäla insatser såväl fråndel berörda företaget som från samhället för att rädda sysselsättningen åt demänniskor som drabbas. Samhället har ett oerhört stort ansvar, och del måsteman klara av. Ensysselsätiningsgaranti verkar onekligen så, att den ger anställningstrygghetvid varven nu när vi har konjunkturuppgång och det finns gott om andraarbetstillfällen i , men den löper kanske ut i ett läge därlågkonjunkturen är ett faktum. Man kan diskutera om det är rätta metoden.Dessutom ärdet väldigt viktigt alt vi utvecklaren arbetsmarknadspolitik medkrav på en sysselsättningstrygghet som är likvärdig över hela landet. RolfWirtén sade all vi inte kunde förutse någon strukturförändring av den härstorleksordningen någon annanslans, och det är naturligtvis riktigt om man serdet i absoluta tal. Över huvud tagel lär vi bara kunna tänka ossstrukturförändringar av den här storleksordningen i absoluta tal i storstadsregioner.Men om i den lilla orten med 5 000-10 000 invånare läggs ner, är det ändå för den orten en strukturförändring somrelativt sett är precis lika stor. Det kan också vara så-eftersom denarbetsmarknaden förmodligen är mycket mindre - att konsekvenserna för deberörda är betydligt större. Jagmenar all vi måste utarbeta en arbetsmarknadspolitik som är lika lillämpbar iden lilla orten när läggs ned som i den storaorten när det stora företaget måste göra stora inskränkningar. Del finnsavgjort en risk att vi får en arbetsmarknadspolitik där man drar på för fulltnär det är storskaliga nedläggningar och nedtrappningar av anställda men låterden stora friställelseprocessen, den stora arbetslöshetsprocessen, den storaomflyttningsprocessen från de små orterna ske i all tysthet. När vi kritiseratanställningsgarantin är det i mycket hög grad utifrån den utgångspunkten att dettainte ärett rättvist system, ett system som kan ge alla här i landet samma typav trygghet. Vi anser att det inte skall vara någon skillnad om man arbetar iett stort eller litet företag, bor på en stor eller liten ort. Samhällets ansvarförde berörda människornas trygghet och sysselsättning måste vara detsamma. PärGransiedl försöker nu göra sig till riddare av de små orterna ochmenar att han är den ende som ser lill att samhället arbetar någorlundarättvist förde människor som friställs i de små orterna jämfört med de stora.Jag tycker att det är ett vackert spel för galleriet. , och intehar mycket med den politiska realiteten att göra, Vi har nog samma känsla förett rättvist ansvarstagande i den här frågan. Attjag kan påstå del, fru talman, beror naturligtvis på det förhållandet altsamhället har skaffat en mängd instrument för alt hjälpa människor som kommer iarbetslöshet i eller vad nu villta för exempel i den lilla orten. Vi har lönegarantin och det 75-procentigabidraget för ett företag som dominerar sin ort om och när man kommer istruktursvårigheter och måste friställa. Vi har vidare utbildningsbidraget,som har använts ofta -jag menar alltså 25-kronan eller numera20-kronan. Och det finns även andra instrument. Detär inte så. , att människor som blir friställda i den lilla ortenlämnas i sticket på någol sätt. Del är ett tal som jag tror börhålla tillbaka. Vadvi har att göra är att ställa oss frågan: Hur löser vi problemen vid varven iGöteborg? Det är den fråga som afUgglas tagit upp i sininterpellation. Lät oss hålla oss till det. Därvill jag nog återigen vända mig till och påslå att han alldeleshar missuppfattat Projekt 80 AB. Vad var nämligen syftet? Det verkar på PärGranstedt som om han har läst i handlingarna att när garantin går ut i slutetav , då skall alla dessa människor finnas kvar och då skall de plötsligtkomma ut pä arbetsmarknaden, alla dessa 2 300. Del är verkligen att vrida dethela ät galet häll. Jag hoppas att han inte har missförståttprojektet så gruvligt. .Avsiktenär givetvis att man vid den här strukturomvandlingen, liksom vid sä mångaandra, skall ge samhället rådrum att försöka hinna placera ut människorna underden tid som har ulmätt, alltså fram till utgången av 1980. Det ärdelta som är syftet med Projekt 80, alt hjälpa människorna lill nya jobb ellerlill utbildning, om de inte har en lämplig bakgrund för att ta de jobb somerbjuds på den öppna marknaden. Delta är syftet medProjekt 80, och det är detta som pågår för fullt. Arbetethar inte pågått länge, . Vi har arbetat med detta sedan iapril, och då hade man, som jag sade förut, lyckats placera 700, dvs. Av de 2 300 återstår ungefär 900, om jag är rätt informerad.Och till ungefär hälften av dessa har man hunnit med att ge information om deaktiviteter som ingår i Projekt 80. Omanställningsgarantin för anställda vid Omanställningsgarantin för anställda vid /y AB af var ett dåligtresultat, men det är ändå fråga om ett stort antal människor som man nått uttill på . Och vi har rätt många månader på oss ytteriigare för attklara resten. Jag kan gärna hålla med om att det är angeläget att göra det såfort som möjligt. Ett intensivt arbete pågår därför redan. Men poängen medriksdagsbeslutet är naturiigtvis, fru talman, alt ge rådrum, sä att man vidutgången av 1980 har hunnit placera alla de berörda människorna. När vi harklarat det och utvärderingen ger vid handen att vi jnte fått störningar påarbetsmarknaden i övrigt, Ja, då har vi kanske här hittat en variant påanställningsgarantin som kan vara användbar i ett liknande läge. Jag hoppas att vi skall slippa att hamna i ett så unikt läge medfriställningar av en sådan omfattning som det var fråga om vid varven iGöteborg och f ö. också i . MARGARETHAAF (): Jag har framställt min interpellation om anställningsgaranti för deanställda vid varven just för att belysa principiellt viktiga frågor urarbeismarknadspolitisk synpunkt. Där ärjag ense med . Detär självfallet inte lätt att ta definitiv ståndpunkt , men jag tycker nog altarbetsmarknadsministern kunde ha anlagt litet mera relevanta synpunkter på denhär frågan. Det är en konstig ordning och det är principiellt stötande attutfärda anslällningsgarantier för bara en grupp anställda i och inteför alla. Sedan har ju också anställningsgarantin, som den har praktiserats vidvarven, inneburit att lagen om anställningsskydd inte kommit att tillämpas. Detär också en underiig ordning, som de varvsanställda naturligtvis kan ifrågasätta.Här har fiera gånger hänsyftats på vad man har genomfört inom , ett annatstort, nytt statligt företag. Jag kan då omtala för arbetsmarknadsministernatt vi i sysselsäitningsutredningen hade en diskussion om den typ av vad mankan kalla anställningsgaranti som förekom där och att väldigt många kritiskasynpunkter kom fram vid den diskussionen. Jag är inte helt säker på att delvarit särskilt lyckosamt eller fungerat särskilt bra vid , Beträffandeden långt vidare frågan vid sidan av rättvisefrågan, där vi skall sträva efteratt skapa en väl fungerande arbetsmarknad till båtnad både för de enskildamänniskorna och för ett effektivt fungerande näringsliv, kan sägas alt alla satsar på ökad yrkesmässig rörlighet för att slippa flyttlasspoli-tiken, I en situation där detta, som jag trodde, är dengemensamma utgångspunkten kan inte den typen av anställningsgaranti när detgäller varven vara särskilt riktig. Jag vill först fästa arbetsmarknadsministerns uppmärksamhet på att Jagi och för sig inte kritiserat den typ av aktiviteter som bedrivs inom Projekt80, Vad jag har ifrågasatt är själva principen med en sysselsättnings garantioch naturiigtvis också den kanske litet tungrodda apparat som blir knuten till denna.