prot · G309132 · 1979-12-31 00:00:00 — Riksdagensprotokoll 1979/80:132 § 1 Justerades protokollet för den 21 innevarande månad. § 2 Meddelande om interpellationssvar 1979/80:169 om åtgärder för att minska utlandsupplåningen Med hänvisning till riksdagsordningens 6 kap.1 § får jag meddela att jag inte inom föreskriven tid kan besvarainterpellation nr 169 av om åtgärder för att minskautlandsupplåningen. Jag har kommit överens med interpellanten att svaret skall . § 3 Meddelande om interpellationssvar 1979/80:174 om konsunitionsutbildningen vidlandstingskommunala gymnasieskolor har tillutbildningsministern framställt en interpellation om konsumtionsutbildningenvid landstingskommunala gymnasieskolor. Arbetet inom regeringen är sä fördelatatt det är jag som skall svara på interpellationen. Med hänvisning till riksdagsordningens 6 kap. 1 § får jagmeddela att jag på grund av resor inte är i tillfälle att besvarainterpellationen inom föreskriven tid. Jag avser att besvara . § 4 Meddelande om interpellationssvar 1979/80:182 om åtgärder för att förbättrainvandrarelevernas situation Med hänvisning till riksdagsordningens 6 kap.1 § får jag meddela att jag på grund av resor inte är i tillfälle att inomföreskriven tid besvara framställda interpellation om åtgärderför att förbättra invandrarelevernas situation. Jag avser att besvarainterpellationen . Nr 132 § 5 Om fortbildningen isamlevnadsfrågor m. m. StatsrådetBRITT MOGÅRD erhåll ordet för att besvara , (s) anmälda fråga. 1979/80:433. och anförde: Om fortbildningen Vtxv talman! harfrågat mig om jag kan garantera att ('samlevnadsfråsor fortbildningen i sex och samlevnad, jämställdhet,internationell förståelse och alkoholfrågor inte kommer attminska i omfattning under kommande Personalorganisationerna har krävt att fortbildningen ialkoholfrågor och i samlevnadsundervisning inte skall anordnas i form avferiekurser utan vara förlagda till terminstid. Den fortbildningen har därförännu inte igångsatts. Om de fackliga organisationernas krav skulle tillgodoses,skulle det ta utomordentligt att genomföra projekten.Skolöverstyrelsen (SÖ) har bl. a. mot denna bakgrund föreslagit attfortbildningen rörande samlevnads-och alkoholfrågor men också i jämställdhetoch internationell förståelse läggs om, så att verksamheten i ökad utsträckningutgår från lokala initiativ samt sker inom ramen för lokala program förutveckling av skolan och personalen. Detta skulle kunna ske genom en anknytningtill bl. a. personallagsutbild-ningen. Eftersom jag delar uppfattning om värdetav denna fortbildning, har jag ansett det nödvändigt att den kommer i gång utandröjsmål. Jag har funnit SÖ:s förslag väl värt att pröva för att nå detta mål.Genom att anknyta till ett pågående projekt av den omfattning och med detgenomslag som personallagsutbildningen har. kan man förvänta sig dels ensnabbare genomförandetakt. dels även att fler av skolans anställda tar del avfortbildningen. Jag ber att få tacka statsrådet försvaret på min fråga. Anledningen till att jag ställde frågan var behandlingen ibudgetpropositionen av i mitt tycke mycket viktiga frågor. Frågorna omjämställdhet, internationell förståelse, samlevnad och alkoholmissbruk hade ipropositionen kommit litet åt sidan. En del av dessa frågor har regeringentagit upp i andra kampanjer och därigenom visat att den delar uppfattningen attdet är viktiga frågor. lärarutbildningsutredning, LUT 74, gjorde ocksåklart att den ville att fortbildning skulle anordnas på skilda nivåer och atten centralt stimulerad verksamhet här skulle kunna betona vikten av det storasamhällsintresse som ligger bakom önskemålet om välutbildade lärare på dessaområden. Jag tittade i kursutbud för sommaren1980. Jag kunde då konstatera att sex länsskolnämnder skall ta upp kurser ijämställdhet och internationell förståelse. Det sägs i propositionen att fortbildningen i dessa frågorskall in i personallagsutbildningen, och därför vill jag fråga: Hur gör man ide rektorsområdendär man har slutfört en första omgång av personallagsut-bildning?Varförskulleman inte kunna anordna kurser för dem som deltagit i dennautbildning? Det är min erfarenhet från tidigare att åtminstone lärarna står ikö för att få delta i fortbildning. är förändringen gjord, och min följdfråga är; medverka till en snabb förändring av anslagets användning om dessaviktiga ämnen uppenbarligen försvinner i fortbildningen ochpersonallagsutbildningen? Fortbildningen är så viktig att den bör fortgå för degrupper som kan engageras på fritid, nämligen lärarna, och bör i så fall skeparallellt med övrig fortbildning i personallagsutbildningen, eftersom behovetär så stort av vuxna ledare på alla dessa områden. Det är litet egendomligt ändrar förutsättningarna innan man hunnit arbeta igenom de förslag somlagts fram i samband med betänkandet SOU 1978:86, Lärare för skola iutveckling. Det står dock i propositionen att olika insatser för utveckling ochfortbildning skall genomföras så att de samverkar och understöder varandra.Detta kunde kanske vara ett sätt. Om fortbildningen i samlevnadsfrågor m. m. Det viktiga måste vara att se till att påbästa sätt uppnå de mål som fortbildningen i alkoholfrågor, samlevnad,jämställdhet och internationell förståelse är ett uttryck för. Det är min troatt resultatet efter omläggningen blir bättre än det hade blivit om det projektsom ursprungligen avsågs hade genomförts. Jag tror det framför allt av ettskäl, nämligen att nu tillkommer ett aktivt deltagande från kommunernas ochskolornas sida. Utan en sådan koppling blir fortbildning av detta slag, där detkanske mest är fråga om att påverka värderingarna hos människor i skolan,tämligen meningslös. Jag sade i mitt svar att detta kunde anknytas bl. a. tillpersonallagsutbildningen. Även fortsättningsvis kommer naturligtviskursledarutbildning att anordnas. Centralt informations- och studiematerialfinns eller kommer att framställas. Länsskolnämnderna bör i sina kontakter med skolor ochskolfolk i länet ytterligare informera om möjligheter och stimulera tilligångsättande av sådan verksamhet. Vidare kan ju länsskolnämnderna ställa upp iplaneringssammanhang, vid studiedagar osv. Nämnderna förfogar över ett förhållandevisstort antal kontaktpersoner i dessa frågor. Detta är mycket viktiga frågor, och fortbildningen avskolans personal är i och för sig en liten del i sammanhanget, men den är ocksåviktig. Mitt påstående skall inte överdrivas, men nog har skolan möjlighet attpåverka dagens ungdom. Jag tror att den omläggning av dessafortbildningsprojekt som kommer att genomföras skall ge skolan bättremöjligheter . Den oro som vi känner när det gäller dennafortbildning delas bl, a, i en ledare i nr 10. Man hyser sammaoro för dessa frågor, som är så viktiga för att lärarna skall klara dennaundervisning men Nr 132 också för elevernas rätt att få engod fostran på dessa avgörande områden. Tisdaeen den '" ' denna oro delas av flera inom skolområdet som tror att 9 anril1980 öronmärkningen av pengar behövs. Vi fattade beslut om en ny abortlag, och den kräver m. m. Om fortbildninsen ''8'' kunskaper om sex och samlevnad. Vihar fått en jämställdhetslag, / samlevnadsfråsor "" kräverinformation och genomslagskraft för att få betydelse. Vi har haft problem medinvandrargrupper. Vi har en ojämn fördelning av invandrarbarn i skol- ochbostadsområden, som gör att vi behöver öka förståelsen för varandra. Vi har ensituation med social utslagning, bl. a. på grund av alkohol, som borde göra attdet var självklart att skolans fortbildning på detta område hade följts upp etttag till. Något som dessutom gör det hela allvarligt är den mängd av uppgiftersom måste redan nu inom den lokala personallagsutbildningens ram. Jag ärrädd för att de andra viktiga frågorna kommer aU åsidosättas. Jag vill därförfråga: Hur kan statsrådet stimulera denna fortbildning, när öronmärkningen avpengarna inte längre finns som ekonomisk stimulans? Jag vill erinra om mitt svar på frågan.Personalorganisationerna har inte gått med på att den här fortbildningenanordnas under ferietid. Om man skulle följa deras förslag skulle det taorimligt att genomföra projekten, och de skulle inte leda till deresultat som och jag vill ha. Personalorganisationerna har genomfört en blockad motfortbildningen när det gäller alkoholkunskaps- och samlevnadsundervisning.Eftersom den blockaden alltjämt gäller har fortbildningen inte kommit i gång,och då måste man väl göra något annat. Min principiella inställning är att detär oändligt mycket viktigare att få till stånd ett lokalt, aktivt intresse fördessa frågor- jag skulle kanske hellre vilja uttrycka det så, att jag ärövertygad om att det lokala intresset finns, och skapar vi möjligheter fördetta intresse att ta sig praktiska uttryck. Jag vill bara fråga statsrådet ; Hurgör vi då inom de rektorsområden där vi för tillfället har avslutatpersonallagsutbildningen? Jag ber att få upprepa det jag sade i börjanav debatten - jag har sagt det ytterligare en gång, och säger jag det entredje gång -nämligen att jag hänvisade till/?/. a. personallagsfortbildningen.Det finns ju också exempelvis studiedagar, och fortbildningen kan genomförasäven i andra former. Jag tror att det är viktigt att man lokalt bestämmer sigför hur man skall anordna fortbildningen. Att möjligheterna skulle vara uttömdadärför att man avslutat personallagsfortbildningen har jag mycket svårt atttro. ULLAJOHANSSON (s); Om nu remissbehandlingen av betänkandet SOU1978:86 visar att man vill ha fillbaka de öronmärkta pengarna förfortbildningen, är statsrådet då beredd att medverka till att de tas tillbaka? Överläggningen var härmed avslutad. § 6 Om snöröjningen och renhållningen vid rastplatserintill vägarna Om snöröjningen och renhållningen vid rastplatser intillvägarna Kommunikationsministern erhöll ordet för att besvara (vpk) den 22 aprilanmälda fråga, 1979/80:436, och anförde; har frågat mig dels om jaganser att arbetet med snöröjning och renhållning vid rastplatser bör anförtrosvägverket, dels om jag kommer att vidta sådana åtgärder att de hitfillsvarandeinvesteringarna på rastplatser ger allmänheten verklig nytta av satsningarna. När det gäller allmän väg med tillhörande parkerings- ochrastplatser svarar för snöröjning och renhållning. Jag har fulltförtroende för sätt att sköta dessa arbetsuppgifter. Det finns flera lagar och förordningar som på ett ellerannat sätt reglerar ansvaret för snöröjning och renhållning, t. ex. väglagenoch den kommunala renhållningslagen. Vidare finns bestämmelser inaturvårdslagen som riktar sig direkt till den enskilde medborgaren och somsyftar till att skydda natiiren mot nedskräpning. Det kan vara så att det är någon annan än somhar ansvaret för ett rastställe vid sidan av en väg. På flera platser i landetfinns s. k. naturrastplatser, som uppförts av annan myndighet än . Detär då inte skyldighet att svara för skötseln av dessanaturrastplatser. kan dock mot betalning - som vilken annanentreprenör som helst - åta sig att sköta snöröjning och renhållning vid dessaplatser. (vpk): Jag får tacka kommunikationsministern försvaret, men kanske inte för innehållet i det. En enkät bland landets kommuner har visat att det vidrastplatser finns 300 toaletter i 80 kommuner. 120 av de tillfrågade kommunernaanser att flera toaletter behövs. anför att riktmärket för ettytterligare kommunalt engagemang måste vara att det inte uppstår någrakostnader utöver de hitfillsvarande. Den tyngsta enskilda posten när det gäller att åstadkommabättre möjligheter att utnyttja rastplatserna utgör snöröjningen och ansvaretför bränsletillgången vid rastplatserna. kommun har i skrivelse tillNorrbottens länsavdelning vid för sin del framställtföljande förslag: att vid naturvårdsenhet anställes Om snöröjningen och renhållningen vid rastplatser intillvägarna ytterligareen naturbevakare med renhållningsuppgifter, att arbetsuppgifterna vidrastplatser inom allmänna vägområden överförs till vägförvaltningar-na -således även naturrastplatserna. Det är viktigt för det rörliga friluftslivet och förtrafiken att fillgången till toaletter och rastplatser är god. Att på anläggningar och byggnader för människors grundläggandebehov av resor och avkoppling är bra. Men om man låter bli att vidtaåtgärder så att insatserna blir till nytta, vittnar det om både dålig ekonomioch tanklös politik. Att hänvisa till rådande förhållanden och tillansvarsfördelningen mellan olika myndigheter leder inte till någon lösning avproblemet. Kommunikafionsministerns svar inger inget hopp om en lösning. Jagvill ändå ställa frågan: Kan man inte genom administrativa åtgärder få tillstånd ett effektivare utnyttjande av personal, så att man på detsättet kan lösa dessa frågor? Det är väl så att med visst foganser att fasta rastplatser, t. ex. för , inte hör till vägverketsuppgift - enligt väglagen gör de inte heller det. Naturrastplatserna har ju tillkommit genomlänsstyrelsernas försorg. Jag tycker att man inte får haka upp sig på atthuvudmannaskapsfrågan inte är löst - det är den bevisligen inte, och detfungerar inte särskilt bra härvidlag. Därför finns det naturligtvis anledningför och länsstyrelserna att på de ställen där detta är ett problem taen diskussion om hur man skall göra. Man kan emellertid inte begära att inom sinaekonomiska ramar skall ta på sig sådana uppgifter som det normalt ärkommunernas sak att sköta. Men jag håller med om att allmänheten inte får blilidande därför att huvudmannaskapsfrågan inte är löst. Om vi inte får ettbesked från länsstyrelser eller lokalt , är detmöjligt att regeringen själv tar initiativ så att frågan kan lösas. (vpk): Jag noterar med tillfredsställelse attregeringen ämnar ta initiativ, så att frågan kan lösas. har juingenting skett som har gett vid handen att en lösning härvidlag är på gång.Men det sista beskedet tackar jag särskilt för. Överläggningen var härmed avslutad. § 7 Föredrogs och hänvisades 1979/80:2030till lagutskottet 1979/80:2031 och 2032 till jordbruksutskottet 1979/80:2033 fill trafikutskottet S 8Föredrogs men bordlades åter betänkande 1979/80:25 S 9 Föredrogs och bifölls Interpellationsframställning1979/80:190 § 10 Internationellt utvecklingssamarbete m. m. Föredrogs utrikesutskottetsbetänkande /80:20 med anledning av propositionen 1979/80:100, bilaga 6,såvitt avser internationellt utvecklingssamarbete m. m. jämte motioner. I föreliggande betänkandebehandlades de förslag avseende internationellt utvecklingssamarbete m. m. somregeringen förelagt i budgetpropositionen 1979/80:100, bil. 6, litt.C samt i anslutning därtill väckta motioner eller motionsyrkanden. De samlade anslagen för internationelltutvecklingssamarbete hade /81 föreslagits uppgå till 5 015 milj.kr. Detta innebar en ökningmed 600 milj. kr. eller iförhållande till innevarande budgetårs anslag. De totala biståndsanslagen hadeberäknats så att de liksom innevarande budgetår skulle motsvara något mer än 1procent av bruttonationalprodukten. Internationellt utvecklingssamarbete m. m. (Redovisning av utskottsbetänkandet jntas efteranförandena i ären- I fråga om detta betänkande hålles gemensam överläggningför samtliga punkter. Under den gemensamma överläggningen får yrkandenframställas beträffande samtliga punkter i betänkandet. antog den svenska påförslag av den socialdemokratiska regeringen riktlinjer för den svenska biståndspolitiken.Dessa riktlinjer kritiserades då och då av de borgerliga partierna, och mandrev igenom att det skulle tillsättas en biståndspolitisk utredning. Så skeddeockså 1972, Under den fid som den här utredningen pågick fortsatte man attarbeta efter de tidigare antagna riktlinjerna, I riksdagsdebatten den 19 maj1976 sade emellertid följande, som jag tycker det är värt attnotera i det här sammanhanget: "Det råder stor enighet i vårt land om svenskutrikespolitik. Ett undantag är dock u-landspolitiken, där en sådan enighetknappast föreligger, Meningsskiljakfigheterna är dock inte så framträdande vidårets riksdagsbehandling, eftersom situationen närmast måste betraktas somavvaktande. Det är biståndspolifiska utredningens ställningstagande somavvaktas," Internationellt utvecklingssamarbete m. m. Litetlängre fram i sitt anförande säger han; "När biståndspolitiska utredningen har framlagt sittbetänkande måste en omprövning ske av hela den svenska biståndspolitiken, ochdet är alls inte säkert att de nuvarande principerna i så fall kominer attgälla. Biståndspolitikens allmänna inriktning bör övervägas, och i synnerhetsådana frågor som ländervalet bör bli föremål för en noggrann prövning." kunde vi i denna riksdag behandla resultatetav utredningens arbete. Vi kunde då konstatera att såväl regeringen somriksdagen i allt väsentligt anslöt sig till utredningens förslag och därmedtill de principer för biståndspolitiken som socialdemokratin iregeringsställning utformade. Målen för biståndspolitiken - resurstillväxt,ekonomisk och social utjämning, ekonomisk och polifisk självständighet samtdemokratisk samhällsutveckling - som de hade formulerats av socialdemokraterna- gäller alltså fortfarande. I stort sett har det alltså rått och råder enighetinom den svenska om dessa principer. Det är nog inte bara i som det råder enighetomkring biståndspolitiken, utan jag tror att vi hos svenska folket har gehörför den biståndspolitik vi bedriver. Människorna i det här landet har enkunskap och ett medvetande om situation som jag tror saknarmotsvarighet i andra länder. Här har inte minst den av staten stödda informationsverksamhetsom folkrörelserna bedriver varit verkningsfull. Trots det svåra ekonomiskaläge vårt land befinner sig i, ifrågasätter man inte biståndet till u-länderna.Visst möter vi kritiska kommentarer ibland, men vi kan nog påstå att vi har enopinion för vår biståndspolitik. Av solidaritet med människorna i ärman beredd att bidra med skattemedel och också med egna medel. Arbetarrörelsensinternationella solidaritetsfond har fått starkt gehör för sin insamling medmottot Ljus över , och vid förstamajfirandet kommer manatt över hela landet samla in ytterligare medel för att bistå människorna iNicaragua. Jag tror också att människorna i vårt land har kunnatkonstatera att den solidaritet som vi har visat med länderna i tredje världenhar bidragit till att dessa känner tillit till , vilket i sin turinnebär att de vill ha ett vidgat samarbete med vårt land. Det kan exempelvisgälla vår handelspolitik. Den av svenskt näringsliv somförhatlig betraktade svenska utrikespolitiken, inkl. biståndspolitiken, harsäkerligen inneburit nya exportmarknader och därmed sysselsättning i Sverige.Och påståendet att med bistånd följer handel kan förmodligen flera svenskaföretag bekräfta. Detta har skett tack vare och inte trots vår biståndspolitik. Även om riktlinjerna för den svenska biståndspolitikenstår fast sä uttrycker vi socialdemokrater en oromed anledning av vissa tendenser i de borgerliga regeringarnas tillämpning avbiståndspolitikens principer. Det är dels minskat intresse för stöd tillu-ländernas oberoende, dels ökad kommersialisering av biståndet. Vi har ländersom av förtryck under ekonomisk kolonialism och inhemsk diktatur ochsom efter frigörelsen för en hård kamp mot den ekonomiska brutala verkligheten.För att dessa länder skall ha en chans att bevara sitt oberoende gentemotnågon av stormakterna är det angeläget att och likasinnade länder gerdem ett starkt stöd. Vi vet alla att den politiska frigörelsen är ett steg motmålet men att det andra steget, den ekonomiska frigörelsen, är minst lika svårtatt ta. Jag minns från mitt besök i efter befrielsen att landetsdåvarande vicepresident sade ungefär så här: Politiskt har vi varit enportugisisk koloni men ekonomiskt en sydafrikansk. Detta uttalande illustrerarjust många av beroendeförhållanden. Andra talare kommer här eftermig att utveckla socialdemokraternas syn på södra och , När det gäller kommersialiseringen av biståndet så börjadedet med den speciella industrifonden för samarbete med , det som nuheter , Där tvingas till s. k, joint för att få delav denna bit av biståndsbudgeten. Initiativet och förhandlingsstyrkan överlämnastill svenska företag som planerar för en investering i något u-land. I åretsbudget får vi besked om att 60 milj. kr. skall avsättas för s. k. blandadekrediter. Med ett par rader i budgetpropositionen som underlag skall riksdagenbevilja detta anslag, som vi inte vet mycket om hur det skall användas och somvi så att säga får underteckna mer eller mindre in . Det är barasocialdemokraterna i utskottet som har protesterat mot detta tillvägagångsätt. När det gäller industribiståndsfonden så säger man idebatten att frågar efter hjälp med sin industrialisering. Javisst,och de accepterar naturligtvis den form som givarlandet bjuder, även om detsker med inflytande från det svenska näringslivet. var juockså stor tillskyndare till industribiståndsfonden. kommer man säkert ocksåatt kunna påstå att efterfrågar krediter. Javisst, och vi säger ireservation 3 att vi "vill inte utesluta att det vid sidan av biståndetkan bli motiverat med statlig finansiering av u-landsanknutna verksamheter meddelvis eller helt andra mål, t. ex. främjandet av svenska företags export tillu-länder". Men kalla det då för vad det är, nämligen exportfrämjandeåtgärder, och ta anslagen från rätt huvudtitel. Det är inte bistånd. Sverigebehöver öka sin export, det är vi nog alla överens om. Sysselsättningsska-pandeåtgärder behövs i . Men biståndsbudgeten är till för u-ländernasutveckling. Handelspolitiken har sina uppgifter, arbetsmarknads-ochnäringspolitiken sina. Ett annat exempel på kommersialiseringen är hanteringenav importstödet till Sri Länka. De tendenser som jag har visat på innebär helt enkelt så sakteliga är på väg att urholka biståndsanslaget, som skall användasenligt de fasdagda principerna för internationellautvecklingssamarbete. Biståndet är på så sätt inte längre av BNP. Jag sade tidigare att när det gäller målen för den svenskabiståndspolitiken har det i stort sett rått och råder enighet inom alla partieri den svenska . har i princip också anslutit sig, även omde haft vissa kritiska yttranden och även om man kan konstatera att de i entrepartire-gering har ett visst inflytande. tarmoderaterna steget fullt ut, och i en reservation till utskottets Internationellt utvecklingssamarbete m. m. Nr 132 betänkande ger de sin syn påprinciperna för svenskt bilateralt bistånd, T'sdn!jpnden Biståndet skall omprövas gentemotvissa länder. 99 -inril1980 ° länder som för angreppskrig och/eller åsidosätter de mänskliga De länder som nämns i reservationen är , och / fp tinnplh , Utskottet upprepar försin del vad som anfördes föregående år när t )pckl'nessnmar- ''' gäller reglerna förbiståndssamarbete, att fasthållandet vid denna h tp in m grundregel i fråga om utvecklingssamarbetevarken hindrar eller utesluter politiskaavståndstaganden från mottagarländernas utrikes- eller inrikesagerande närsådana avståndstaganden framstår som motiverade. Och sådana avståndstagandenhar vi gjort , nöjer sig inte med detidigare beslut vi har fattat, utan nu vill de att vissa skallstraffas genom att vi omprövar biståndet. Ja, lyckades man ju med hjälp avfru få bort från biståndssamarbetet för , harman haft en viss framgång med i årets budgetproposition. När man läser texten i årets budgetproposition om Vietnamssvåra försörjningsläge får man en känsla av att det här kommer att utmynna iförslagom höjning av biståndet, men i stället finner man att förslaget innebären minskning med 35 miljoner. framgång i valet har satt sinaspår i biståndsbudgeten. är det kanske som skall prickas föratt det landet bidrog till att störta , I den motion som ligger till grund förmoderatreservationen höjs pekpinnar mot vissa för deras röstning iFN;s generalförsamling. Vi vet att det finns givarländer som utövar politiskpåtryckning på mottagarländerna, som ekonomiskt och utrikespolitiskt straffarmottagarländer som följer andra linjer än dem som givaren står för. Svenskbiståndspolitik har alltid varit fri från sådana inslag.