prot · G309133 · 1979-12-31 00:00:00 — Hela den samlade borgerligheten slöt upp bakom filosofinatt ett spridande av aktierna också skulle ge ett spridande av ägandet. Menverkligheten talar ett annat språk. Samfidigt som ett visst spridande av aktiermöjligen kan ha uppnåtts har det skett en koncentration av makten tillstorfinansen. De småsparare som möjhgen kunde luras att använda ett sådant härsystem kunde i vissa fall tro att det också skulle leda till större inflytande.De som från början hade den tron bör vid det här laget rimligen ha mist den. När denna sparform föreslogs 1978 var avsikten med den -och det sägs Nr 133 även nu - att ge ett kapitaltillskott till den svenskaindustrin. Men det har den under dessa år visat sig attaktiefondssparandet bara svarar för av de 2miljarder som utgör den totala behållningen i den nya sparformen. är alltsåinte fråga om att satsa ett kapital till någon industri. Det ärbara fråga Skattelättnader om att skapa skattebefrielser för vissa privilegierade grupperi samhället, yi lönsparande Denna reform ligger därför helt i linje med deandra s. k. skattereformer som i aktier den borgerliga regeringen hargenomfört sedan den kom till makten. rör det sig om förslag som fårfördelningspolitiskt negativa effekter. I detta fall gäller det alltså rätten att göra avdrag fören del av det sparade kapitalet. Det är en princip som vi från vänsterpartietkommunisterna anser oacceptabel. Den gynnar bara en relativt liten, smal grupp.Och de som får betala kalaset är den stora gruppen - lönearbetarna i dettasamhälle. Ett skäl till att denna sparform är oacceptabel är att ettspekulerande i aktier - förutom den utdelning som det kan ge - skall geskattemässiga fördelar. Regeringen vill nu höja sparskattereduktionen från 20 till30 %, vilket naturligtvis inte är godtagbart. Redan när denna sparformföreslogs gick vi kommunisterna emot den, och vi hållerfast vid den uppfattning som vi då hade. Vi gör det utifrån ståndpunkterna attsparformen leder till fördelningspolitiskt negativa effekter för det storaflertalet och att det är fel att man skall kunna spekulera i aktier och tillråga på allt få vinster i beskattningen av det. Av dessa anledningar vill vi -i motsats till regeringen, som föreslår förbättringar i sparformen - att helareformen om sparande i aktiefonder skall utmönstras. Jag yrkar bifall till det särskilda yrkande som har delatsut till kammarens ledamöter och som har följande lydelse: aft med anledning av motionerna 1979/80:1911 och1979/80:1912 beslutar a) avslåproposition 1979/80:85 och b) hos regeringenanhålla om lagförslag av innebörd att skattelättnader vid sparande i s. k.aktiesparfonder slopas. De två nya sparformer som beslöt omför och som introducerades hade som alla vettill syfte att stimulera ett långsiktigt och regelbundet sparande. Den ena sparformen, kallad skattesparkonto, är ett direktbanksparande, medan den andra är ett sparande i akfier och kallasskattefondkonto. Båda formerna är öppna endast för dem som har A-inkomster, sparande kan man nu konstateraatt resultatet blivit gott. Över en halv miljon konton har öppnats, och utgjorde det sammanlagda sparade beloppet mer än . Emellertid har skattefondsparandet blivit betydligt lägreän beräknat - mot 460 000 skattesparkonton står blott 47 000 skattefondkonton. Orsakerna är naturligtvis att aktiesparandet bedöms som mer riskfyllt - något som också kursutvecklingen burit vittne om - samt att räntan på bankmedel kraftigt 145 10 protokoll 1979/80:132-133 Nr 133 höjts, vilket haft till följd attantalet aktiefondkonton t, o, m, har minskat ?9 anril1080 För att öka intresset för detbetydelsefulla aktiesparandet är det enligt min uppfattning motiverat att, som regeringen nu gör, föreslå en höjning av Skattelättnader skattereduktionenfrån 20 fill . vidlön<: rande " ' j"*' hörde av BoSödersten har socialdemokraterna reserverat sig . . och yrkar avslag på propositionen.Redan för två år sedan motsatte sig socialdemokraternareformens införande, och motivet var då att de nya sparformerna blott gynnadedem som redan sparade och att det hela således blott skulle utgöra enomflyttning av sparandet till gynnsammare villkor för de sparande. Så här stårdet i den socialdemokratiska reservationen : "Snarare kan detgöras troligt att den helt övervägande effekten kommer att bli att man flyttaröver redan existerande tillgodohavanden eller ett sparande som redan bedrivsmen i andra former till denna nya form av premierat sparande." sparande finns det möjligheter att utrönaom det fanns fog för den socialdemokratiska kritiken och farhågorna.Lönsparkommittén har låtit utföra en marknadsundersökning om lönsparandet. Detgendriver vad sade, nämligen att regeringen vägrat enutvärdering av förslaget. I denna undersökning räknas till lönsparandet förutomde två nya sparformerna även den tredje äldre sparformen, som kallasvinstsparkonto. Undersökningen som utfördes gav vid handen attungefär en tredjedel av dem som öppnat något av de aktuella kontona intetidigare haft någon form av lönsparande. Av speciellt intresse är att av de 460000 som öppnat skattesparkonto har finansierat sina avsättningarenbart genom att öka det egna sparandet. Blott har löst finansieringengenom att uteslutande föra över medel från annat banksparande. Resterande 27 %har både fört över sparmedel och ökat sitt sparande. Efter hand som dessa sparmedel på befintliga bankkontonsinar är det mer än troligt att både de och de minskar ochnysparandet ökar. därför att sparmedlen är bundna och de som spararinte vill gå miste om skattefavören genom att sluta spara. Slutsatsen blir attde socialdemokratiska farhågorna och även framfördafunderingar var mindre väl grundade. Så till den socialdemokratiska reservationen fillskatteutskottets betänkande. Man kritiserar i reservationen det uppnådda resultatet,men jag tycker inte att 2 miljarder är så dåligt. Enligt reservafionen berorden svaga utvecklingen av sparandet i aktiefonder på en bristande tro påregeringspolitiken. ville mot den bakgrunden dra i gång enfinansdebatt, men jag tycker inte att det finns anledning att göra det vid dethär tillfället. Den svaga utvecklingen av sparandet i aktiefonder berorförutom på krisen inom näringslivet på ogynnsamma skattevillkor för dem somsparar i aktier och även, vilket framgår av den utredning som lönsparkommitténlåtit 146 utföra, på att många känner sigbundna vid det traditionella sparandet och har ettinbyggt motstånd mot att gå över till en mera okänd sparform. Med tanke på riskerna i samband med aktiesparandet skullejag vilja fråga om inte han delar min uppfattning att dettasparande bör premieras i förhållande till kapitalsatsningar som inte medförsamma risker. Jag begriper vidare inte att man i reservationen kan påstå attett utvidgat aktiesparande strider mot strävan att demokratisera den ekonomiskamakten. Ju fler som blir aktieägare, desto mer sprids ju makten. Om vpk:s motion 1979/80:1912, som nysstalade för, med yrkandet att sparande i aktiesparfonder skall slopas är intemycket mer att säga än vad jag redan framfört. Möjligen kan man notera att vpktydligen accepterar den andra sparformen, alltså sparande på skattesparkonto,eftersom man inte krävt att också denna skall slopas. Med det sagda, herr talman, yrkar jag bifall tillskatteutskottets hemställan i betänkandet och avslag på motionerna 1911 och1912. Skattelättnader vid lönsparande i aktier BOSÖDERSTEN (s); hade inte mycket att kommamed när det gäller att försvara de här skatterabatterna ur realekonomisksynpunkt, och det är klart att detta är nästan omöjligt. Vi har redan tillämpatliberala skatterabatter och fått fram 150 miljoner, men vi har över huvud tagetingen uppfattning om hur mycket av nysparande som ligger däri. Jag tror därföratt skatterabatterna helt enkelt inte går att försvara från realekonomiskasynpunkter. Vi kommer inte att få någon som helst substantiell ökning avriskvilligt kapital genom åtgärder av den här typen. Allt vi åstadkommer denvägen är tyvärr bara lägre skatter för ett litet antal redan välsituerade, som kommeratt dra fördel av skatterabatterna. Om vi skall fä fart på den svenska ekonomin, fordras heltandra åtgärder. Diskussionen om huruvida sparande i aktier skall premieras, omspridning av makt etc. är av ganska gammalt datum, och sanningen är ju att vimåste göra en avvägning av konsumtion och sparande för att få fram de storabeloppen, dvs. de 7-8 miljarder som jag talade om. Och kommer, även om KnutWachtmeister och andra kanske vill dölja det för sig, löntagarfonderna in ibilden. De är det enda verkliga alternativet, om vi skall kunna åstadkommanågot viktigt och epokgörande. Det stötande är att det råkar hampa sig så att förslagetläggs fram just när vi befinner oss i den krisartade situation som råder.Om vi hade levat i en blomstrande, sund ekonomi med starka statsfinanser, dåkunde man kanske ha ägnat sig åt sådana här extravaganser. Men lever vi i ensargad, sjuk ekonomi med stora underskott i statens budget. Att i det lägetbevilja nya skatterabatter, som ur realekonomisk synvinkel är totaltresultatlösa och som bara underminerar statsfinanserna ytterligare till förmånför de bättre situerade, det är ur ekonomisk effektivitetssynpunkt uttryck förren och skär dumhet. Med tanke på det läge vi har på avtalsfronten och påarbetsmarknaden är det ur moralisk synpunkt något ännu värre. Det är enutmaning. Det är ett slag i ansiktet på småfolk och vanliga löntagare som fåttse sina reallöner minska år och som tycks tvingas ut i enstorkonflikt Skattelättnader vid lönsparande i aktier därför attregering och arbetsgivare valt att spela hasard med vårt lands ekonomi. (vpk): Till är det inte specielltmycket att säga. Att han försvarar aktiesparandet och det s. k. spridandet avaktierna och därigenom också den privata maktkoncentrationen är ju förklarligtmed tanke på hans bakgrund. Vad jag närmast vill yttra mig om är det sista som KnutWachtmeister sade i sitt inlägg, nämligen att kommunisterna lärha accepterat den andra sparformen, skattesparkontot. Nej, ,det har vi verkligen inte gjort. När de här reformerna föreslogs 1978 var viockså starka motståndare till dem bägge två. Det är bara den skillnaden att den här gången komregeringen med förslag om skattelättnader vid lönsparande i aktier, och detinrymmer såvitt jag förstår inte den andra formen, skattesparkontot. Därförkunde vi inte ta upp även den saken till avförande från möjligheterna att påolika sätt spara sig undan beskattningen. Först till : Jag är medveten omatt man inte kunde motionera om skattesparkontot, men det förvånade mig attinte passade på att i sitt anförande även kritisera sparandet påbank. Så till , som försöker söndra och härska,försöker driva in en kil mellan å ena sidan och mittenpartierna åden andra. Jag tror inte att det kommer att lyckas, och det är nog tur att BoSödersten får ägna sig åt att försöka söndra i stället för åt att härska. säger att vi inte får någon ökning avsparandet med den 10-procentiga höjningen. Hur vet det? Defarhågor som han framförde nu och som socialdemokraterna framförde sedan -att det här nya sparandet blott skulle bli ett överförande fråndem som redan sparade- har ju inte blivit besannade. Det finns alltså ingentingsom säger att och socialdemokraterna får rätt . Jag ställde en direkt fråga till BoSödersten som jag inte fick svar på, nämligen om han delade min uppfattning attsparande i aktier bör premieras i jämförelse med sparande på annat sätt, sominte medför samma risker. Jag skulle vara intresserad av att få Bo Söderstenssvar på den frågan. BOSÖDERSTEN (s): Man kan ju tycka att förslaget omskatterabatter till aktiesparande, som vi diskuterar här , är enrelativt liten fråga, men ideologiskt sett är den verkligen intressant. Denvisar att den regering som vi nu har inte enbart är ideologiskt mycketdoktrinär utan också fortsätter att dela ut skatterabatter, trots att den bordeinse att ur saklig, realekonomisk synpunkt är de helt ineffektiva. De 150miljoner som man har fått in är enstruntsumma - jag upprepar det - och ingen vet var de kommer ifrån. Att och låter bli sinatalesmän i en fråga som den här visar, tycker jag, på betydande fonder avaningslöshet hos de partierna. Det är trots allt så, att vanliga löntagare av sjunkande reallöner bakom sig. De möts nu av mycket militantaarbetsgivare, som med stöd av regeringen kräver att avtalen skall prolongeras,trots att vi har en ganska kraftig inflation; vi vet att inflationen kommer attbli tämligen hög detta år. Inser man då inte inom och attdet är utmanande mot vanliga löntagare att i det här läget bevilja nyaskatterabatter till de bättre situerade? frågar om min inställning tillaktiesparande. Jag kan inte se att det finns några skäl för att särskiltpremiera aktier, för det kommer inte att leda till någon verklig form avekonomisk demokrafi. Till slut; Vi har från socialdemokratisk sida begärt skall göra en ordentlig undersökning av de nya sparstimulanserna. Det harman - siffror till trots - inte gjort . Den saken ärvetenskapligt inte så lätt att undersöka. Men man är tydligen inte intresseradav det på borgerligt håll. När jag hör kommer jag att tänka påJoseph de Maistre, den riktigt fine gamle franske reaktionären, som var verksamstrax efter . Han skrev: "Statsstyrelsen frodas bäst i etthälsosamt dunkel." Det tycks mig som om det numera blivit den svenskaborgerlighetens valspråk. Skattelättnader vid lönsparande i aktier KNUTWACHTMEISTER (m); Jag skall be att få tacka försvaret på min fråga. Han svarade alltså att han inte tyckte att aktiesparandetskulle premieras. Då är det ganska intressant att konstatera attnationalekonomen har en annan uppfattning än partivännen . fick han samma fråga . Dåsvarade så här; "Vi har alltid haft som tumregel attkapital som bär risker skall ha högre avkastning än kapital som inte bärrisker." Där finns alltså två olika uppfattningar inom detsocialdemokratiska partiet. Sedan var inne på frågan om löntagarfonder. Iett tidigare anförande nämnde han att inkomsttagare i allmänhet inte kan sparaså mycket som man erbjuds i den sparform som vi nu haft i ett och ett halvt år.För ungefär två år sedan - vi fattade beslutet om denna sparform iriksdagen - drog socialdemokraterna i gång en stor kampanj om löntagarfonder.De regler som man då föreslog innebar bl. a. att anställda obligatoriskt skulleavsätta av sin månadslön till ett konto som man icke hade någon ränta påoch som man inte hade någon möjlighet att påverka skötseln av. på en månadslön på . på enmånadslön på . Dessa belopp skulle alltså tvångssparas. Det skullesvenska folket ha råd med, men motsvarande sparande på räntebärande ochskattefördelaktiga konton skulle man alltså Skattelättnader vid lönsparande i aktier inte haråd med. Det är en diskrepans som jag tror att får svårt attförklara. BO (): och jag har inga skildauppfattningar. Vad vi säger är att det inte finns några skäl att med extraskatterabatter premiera ett ineffektivt aktiesparande. Om löntagarna skall få något verkligt inflytande översvenskt näringsliv måste det ske på helt andra vägar. Då måste någon form avlöntagarfondsarrangemang till. Exakt hur det skall utformas är en annan sak. har vi inte haft någralöntagarfonder. Men då har vi också haft sjunkande reallöner. Jag tror att detär bra mycket bättre att man stämmer av konsumtion och sparande, kanske genomatt avsätta 2 ä av det löneutrymme som finns fill löntagarfonder. Samtidigtskall man se till att löntagarna får verkligt inflytande och att vi får en expanderandeekonomi. Det är mycket bättre för svenska löntagare än varje typ avkonservativt arrangemang med sådana här sparstimulanser. Till slut: Vi har inte gjort någon verkligt ordentligundersökning av varifrån de här 2 miljarderna kommer som har samlats upp pådessa konton. Vi har på socialdemokratiskt håll begärt att få en sådan grundligoch vederhäftig undersökning utförd - ju förr dess bättre. Det motsätter mansig på borgerligt håll. Vad är det ni är rädda för? Om dessa saker nu skulle varaså bra som ni påstår, vore det då inte bra att vi finge det belagt, så att vialla kunde tro på era siffror. Sanningen är troligen den att det är en mycketmindre grad av nysparande på dessa konton än man tror och att det framför alltär fråga om en fördelningseffekt och i mycket liten grad om ett nysparande. Ivarje fall tror jag att det gäller just aktiefonderna. Därför - jag upprepardet till slut - är det mycket stötande att man i dagens ekonomiska läge villstraffa löntagarna och återigen ge dem sänkta reallöner. Det är innebörden avregeringens paket. Det fillstår man t. o. m. i den framlagdakompletteringsproposifionen. Samfidigt vill man ge ännu större skatterabattertill höginkomsttagarna, och det vänder vi oss med skärpa mot. Jagskall inte förlängadebatten ytterligare, men jag vill ändå ge en liten upplysning,eftersom han inte tror på den marknadsundersökning som lönspararkommittén låtitutföra. Jag rekommenderar honom att skaffa Ekonomisk Revy nr 3 1980, där detfinns ett referat om den marknadsundersökningen. På det viset tror jag att ävenBo Södersten kan få klart för sig hur de två miljarderna är placerade. BOSÖDERSTEN (s): Ja, det finns kanske inte någon störreanledning att förlänga debatten. Det mesta är väl redan sagt. Men vi ser alltsåhur klart och entydigt de olika ideologiska ståndpunkterna står emot varandra. Det är ganska förvånansvärt att man från borgerligt hållär så ointresserad av att komma fram till en verklig uppgörelse, för man måsterimligtvis inse att skattefrågan är oerhört central och att de storalöntagargrupperna bland svenska folket börjar tröttna på alla de skatteförmånersom ni försöker ge de bättre situerade. Vi har t. ex, indexregleringen. o, m, ge kompensation för oljeprishöjningarna. Vi har energiskatten, somriktas mot människorna i glesbygden. Vi har ytteriigare skatterabatter, somär avsedda för de välsituerade. går ni ut och säger att löntagarnamåste sänka sin standard. I själva verket är ni fullständigt ovilliga att pånågot realistiskt sätt bidra till att via skattemedel underlätta avtalsrörelsen.Från socialdemokratiskt håll kan vi inte finna annat än att den borgerligapolitiken i detta avseende är både hycklande och stötande. Skattelättnader vid lönsparande i aktier Överläggningen var härmed avslutad. Propositioner gavs på bifall tilll:o) utskottets hemställan, 2:o) reservationen av m. fl. samt3;o) det av under överläggningen framställda yrkandet, ochförklarades den förstnämnda propositionen vara med övervägande ja besvarad. DåBo Södersten begärde votering upptogs för bestämmande av kontrapropositionenånyo de båda återstående propositionerna, av vilka den under 2;o) angivnaförklarades ha flertalets mening för sig. Sedan begärt voteringbeträffande kontrapropositionen upplästes och godkändes följandevoteringsproposition: Den som vill att kammaren till kontraproposition i huvudvoteringen angåendeskatteutskottets hemställan i betänkande 38 antar reservationen av den det ejvill röstar nej. Vinner nejhar kammaren till kontraproposition i nämnda votering antagit det avTommy under överläggningen framställda yrkandet. Vid omröstning genom uppresning förklaradesflertalet av kammarens ledamöter ha röstat för ja-propositionen. Då TommyFranzén begärde rösträkning verkställdes votering med omröstningsapparat. Dennaomröstning gav följande resultat: I enlighet härmed blev följande voteringspropositionuppläst och godkänd; Den somvill att kammaren bifaller skatteutskottets hemställan i betänkande den det ejvill röstar nej. Vinner nejhar kammaren bifallit reservationen av m, fl. Skattelättnad för gåvor utvecklingsbistånd m. m. Vid omröstning genom uppresning förklarades flertalet avkammarens ledamöter ha röstat för ja-propositionen. Då begärderösträkning verkställdes votering med omröstningsapparat. Denna omröstning gavföljande resultat; Ja - 162 Nej - 161 § 5 Skattelättnad för gåvor till utvecklingsbistånd m. m. Föredrogs skatteutskottetsbetänkande /80:45 med anledning av motion om skattelättnad för gåvor tillutvecklingsbistånd m, m, I detta betänkande behandladesmotion /80:1582 av m. fl., vari hemställts att riksdagenskulle anta vid proposition 1979/80:160 fogade författningsförslag omskattelättnader för vissa gåvor. Förslagen innebar att reduktion avinkomstskatten medgavs av det belopp som lämnats i gåva till vissaorganisationer, dock högst med . Gåvorna skulle i allmänhet uppgå tillminst . för att kunna medföra skattereduktion. De organisationer somomfattades av förslaget var svenska stiftelser och föreningar som huvudsakligenutövade internationell biståndsverksamhet, verkade för internationelltsamförstånd eller internationellt verkade för respekt för mänskligarättigheter. UtskoUet hemställde aft skulle avslå motion1979/80:1582. Reservation hade avgivits av RuneÄngström och (båda fp) som ansett att utskottet borthemställa 1. att med bifalltill motionen 1979/80:1582 skulle anta av reservanterna framlagt förslag till lag om skattelättnad för vissa gåvor, 2, attövriga i motionen upptagna lagförslag inte föranledde någon åtgärd. Jag ber att få börja med att yrka bifall tillden reservation som ledamöter i skatteutskottet har fogat tillskatteutskottets betänkande 1979/80:45, Skatteavdrag för bidrag till vissa ideella och humanitäraändamål är ett gammalt folkpartikrav. har folkpartister ienskilda motioner, gruppmotioner och partimotioner försökt vinna riksdagensförståelse för en skattelagstiftning som medger avdrag upp till ett visstbelopp för bidrag till verksamhet med ideell och humanitär inriktning. Vid regeringsbildningen vann gehör frånde andra regeringspartierna för en utredning av denna fråga. Utredningen ladefram ett förslag om en i förhållande till de ursprungliga intentionernabegränsad avdragsrätt.När folkpartiregeringen förde fram förslaget i sin skattepropositionhade det ytterligare begränsats till att omfatta bidrag till organisationer somi huvudsak bedriver internationell hjälp- och biståndsverksamhet, men intebara socialdemokraterna och kommunisterna utan även moderater ochcenterpartister gick emot förslaget trots den positiva inställningen i 1976 årsregeringsförklaring. Detta förslag har på nytt underställts genommotion 1979/80:1582 från ett antal folkpartister med som förstanamn. I skatteutskottet har moderater, centerpartister och socialdemokrater enatsom att avstyrka förslaget även . Mofivet för det folkpartikravet ärnaturligtvis att genom skatteavdraget kunna stimulera till ökad bidragsgivningtill ändamål som det finns anledning för samhället att uppmuntra - i det här falletinternationell biståndsverksamhet och verksamhet till förmån förinternationellt samförstånd och respekt för mänskliga rättigheter. Majoritetenbejakar detta förhållande men anför såsom skäl för avslag dels att samhälletredan nu lämnar betydande bidrag för dessa ändamål, dels att gränsdragningenmellan organisationer vilkas verksamhet skulle vara kvalificerande förskatteavdrag och sådana som inte skulle anses berättigade kan bli besvärande.Dessutom, säger man, har ingenting nytt fillkomrnit sedan frågan senastbehandlades i . Visserligen bedriver genom SIDA och olika FN-organett mycket omfattande biståndsarbete som tar avbruttonationalprodukten i anspråk, men jag tror att de allra flesta är överensom att det för olika ändamål och vid skilda tillfällen är utomordentligtvärdefullt med de ideella organisationernas kompletterande insatser. Det gälleri särskild hög grad humanitära insatser i områden och situationer, som av olikaanledningar inte nås av den etablerade u-hjälpen. Och hjälpen från dessaorganisationer kan bli väsentligt större, om bidragsgivningen till demstimuleras med viss gåvoskattereduktion. Bland de organisationer och ändamål som enligtmotionärernas förslag bör komina i fråga finns t, ex. Röda korsets. Räddabarnens, missionens och vissa fackliga organisationers bistånds- ochhjälpverksamhet, och de är inte svåra att särskilja.