prot · G30958 · 1979-12-31 00:00:00 — Det år möjligt att det blir pengaröver pä dessa skattehöjningar, rnen då innebär detta ett misslyckande med dessaskatters egentliga syfte, som ju var att minska konsumtionen, Inga beräkningarom det troliga utfallet har presenterats för utskottet, och det har jagförståelse för, men nog hade del ändå sett bra ut om regeringen gjort ettförsök att effektuera skrivning om att skattesänkningarna skullekompenseras. Reservanternas förslag till beslut förutsätter attindexregleringen avskaffas. Vi har alltsedan den genomfördes varitutomordentligt kritiska till ett syslem som blint ger kompensation tillskattebetalarna oberoende av de bakomliggande orsakerna. I tidigare debatterhar jag radat upp en serie av skäl mot indexregleringen, och jag kan upprepaett par av dem, Vi menar att desom har de högsta inkomsterna har lättare att bära de påfrestningar som inflationeninnebär. Prishöjningarnaär så olika pä olika varor och tjänster. Hyror och dagligvaror har en tendensatt stiga mer än andra varor. Då indexet är en sammanvägning av allt blirlåginkomstlagarna underkompenserade, eftersom dessa för sitt uppehälle ärtvingade att köpa mest dagligvaror. Den som harhöga inkomster har ett större utrymme för sparande och placeringar, som intealls drabbas av några fördyringar, men får ändå indexkompensation skattevägen, Om kompensationför inflationen inte kan ges lönevägen eller om man av fördelningspolitiskaskäl vill omfördela lönekakän, så korrigeras detta av indexregleradeskatteskalor och marginalskatletak på så sätt att höginkomsttagaren aldrig bärden avsedda delen av bördan. I det nu föreliggande regeringsförslagel ochutskottsbeiänkandet har indexregleringens underliga utslag blivit ännu meramärkbart. när behandlade folkpartipropositionen om1980ärs skaller har inflationen satt högre fart än beräknat, och den s. k. basenhetensom är grunden för de indexreglerade skatteskalorna har höjts från beräknade . Den huvudsakliga anledningen till kostnadsutvecklingen äratt oljepriserna stigit. I praktiken innebär höjningen av basenheten attskattesänkningarna 1980 blir större än man avsåg i våras.Skattebetalarna kommer alltså att få kompensation för oljeprishöjningarna,trots att alla de borgerliga partiledarna och även sagtatt de inträffade och kommande oljeprishöjningarna kan ingen få kompensationför, ulan de måste bäras av folkhushållet gemensamt. blir det ändåkompensation, men del mest stötande är nog ändå sättet på vilket kompensationenfördelats. En inkomsttagare i 50 000-kronorsklassen får en ytterligareskattelättnad på , medan den som tjänat , får 561 Fortsatt reformering av inkomstskatten, m. m. Fortsatt reformering av inkomstskatten, m. m. Det är svårt att falla all detta skall vara eltsolidariskt sätt för folkhushållets medlemmar all betala den ökade oljenotan. Men dettti ar ändå bara början. Indexregleringen har eneftersläpande effekt, och det är bara prishöjningarna intill september månadsom påverkar skatter. De stora oljeprishöjningar som kommit därefteroch som vi beräknar skall komma ger utslag först skatter och då påsamma orättfärdiga sätt som jag beskrivit. F. ö. kan tilläggas att deskattehöjningar på tobak och alkohol som i all enighet genomfördes härkommer att medföra skattesänkningar på samma fördelningspolitiska sätt medsammanlagt 500 milj. kr. genom att det slår på indexet, även om detta inteinträffar , och denna skattesänkning sker även om staten genomkonsumlionsminskning - vilket jag hoppas skall ske - inte får något mer avdenna kaka. Mot den här bakgrunden är jag förvånad över att man frånmittenpartiernas sida så envist hänger fast vid indexregleringen. Självfalletmåste skatteskalorna i inflalionstider justeras med jämna mellanrum, men dettabör ske med hänsyn till alla omständigheter och inte bara bero på vilkakomponenter som ingår i ett index utan hänsyn till utrymme som finns. Bristernai index bevisas ju inte bara av vad jag här har anfört utan även därav att t.o. m. borgerliga regeringar säger att det inte räcker med indexet, utan man haralltid föreslagit justeringar i skatteskalorna vid sidan av indexsystemet. Jag har i det föregående kritiserat en del brister i vårtnuvarande skattesystem som hänför sig till missbruk av olika avdrag. 1reservationen tas upp en del annan kritik, bl, a, det förhållandet att kapital-och spekulations-vinster besktitlas mildare än arbetsinkomster och att vissayrkeskategorier kan ha en hög levnadsstandard utan alt betala skatter sommotsvarar standarden. För egen del anser jag att det är helt nödvändigt attomgående skärpa skatten pä realisationsvinster för att få bort de värstaorättvisorna. Något konkret förslag föreligger dock inte , varför jag fördagen inte har något yrkande, utan vi återkommer till detta , I reservationen pekas också på det gap som uppstått mellanstatens inkomster och utgifter. Detta gap närmar sig på ettår, och någon förbättring skymtar inte utan snarare tvärtom. Jag skall inte härgå in på vad sådana väldiga budgetunderskott får för förödande effekter förhela samhällsekorromin - det kommer andra att göra - ulan jag inskränker migtill att kommentera skattesystemets betydelse i sammanhanget. Självfallet ärdet sä, som det står i reservationen, att de borgerliga regeringarna inte haften tillräcklig kontroll över den statliga utgiflsexpansionen. Men faktumkvarstår, att vill man ha en välfärdsstat med en stor offentlig sektor, såförmår inte del skallesystem vi har, med tonvikt på direkt inkomstbeskattning,att klara de krav sorn ställs på utgifternas finansiering. En fortsall övergång från inkomstbeskattning till indirektbeskattning är därför nödvändig. De vägar som står till buds om det skall blinågra större skatteintäkter är antingen höjning av momsen eller införande av enbruttobeskattning. Enligt reservanternas uppfattning är produktionsfaktors- skatten,dvs, en form av bruttobeskattning, både den mest ändamålsenliga och den som ärmest rättvis. Vi är medvetna om att det tekniskt inle går att sätta någotlagförslag i kraft på grund av alt förberedelsearbetet avstannat.Vi hemställer därför all skall ge regeringen i uppdrag alt låtaslutföra bruttoskattekommitténs arbete och låta pröva ett förslagredan innevarande . Enligt vår uppfattning är detta en brådskande åtgärd föratt vi dels skall kunna göra nödvändiga förändringar av inkomstskatlesystemet,dels också sanera landets ekonomi innan vi har kommit så långt i utförsbackenalt katastrofen inte går att förhindra. Till skatteutskottet har också överlämnats ett förslag omskatteåtgärder i motionen nr 4 vid årets . Motionen i övrigt harbehandlats av finansutskottet. 1 motionen föreslås åtgärder för att man skallfä till stånd bättre investeringar i näringslivet. Den fråga som speciellt berörskatteul-skoilets område gäller ett åläggande för förelagen att sätta in 20 %av vinsterna för till ett särskilt investeringskonlo påriksbanken. Dessa skulle sedan få tas ut och användas till investeringar enligtspeciella regler. För att stimulera till uttag och därmed investeringarföreslår vi ett särskilt avdrag om på investeringarna. Utskottsmajoriteten avstyrker molionsförslaget och menaralt de konton för likviditetsutjämning som införts är tillräckliga. På dessafinns insatta , rnen det måste vara ettmisstag all tro all dessa pengar kan ersätta avsättningar till investeringar,Likviditelsutjämningskon-tona är, som jag har uppfattat saken, till för attlocka de stora företagen all avstå från sin överlikviditet , men delär ingalunda säkert att del blir investeringar när pengarna tas ut. Det lågabelopp sorn insatts på likviditetsutjämningskontona, trots de förmånligaräntevillkoren, visar att det behövs betydligt kraftfullare åtgärder för att fåförelagen att göra de för landet så nödvändiga investeringarna. Vi reservanter anser att förslaget i motionen nr 4 är ensådan åtgärd, och jag ber att fä yrka bifall till densamma. Slutligen, herr talman, vill jag säga några ord om beräkningenav det kommunala skatteunderlaget, I sak har vi reservanter inte sä mycket attinvända emot alt skatten pä de s. k. förmånsinkomsterna - dvs. arbetslöshetskassa,sjukförsäkring o. d. - också får tas ut av kommunerna, men då staten ensam bäransvaret för förmånernas finansiering innebär del alt 6 miljarder kronorytterligare tillförs kommunerna på statens bekostnad. För att neutraliseradenna transaktion föreslår regeringen en serie av åtgärder, som också krånglartill skattesystemet, bl. a. genom att grundavdraget höjs till . vid denkommunala beskattningen och helt tas bort vid den statliga. skatter uppnås genom sifferkarusellenneutralitet mellan stat och kommun, men därefter sker en ständig förskjutningtill slatetis nackdel. Vi reservanter anser att det bör gå att hitta bättrelösningar, som ger neutralitet också framöver, och vi yrkar därför avslag påpropositionen med Fortsatt reformering av inkomstskatten, m. m. Fortsatt reformering av inkomstskatten, m. m. begäran omett nytt förslag från regeringen. Detta förslag hoppas jag skall vara säkonstruerat att vi får behålla samma grundavdrag vid den statliga och kommunalataxeringen, elt önskemål som drevs starkt frän de flesta då vi tidigare hadeolika och t. o. m. differentierade grundavdrag. Med det anförda ber jag att få yrka bifalltill den vid betänkandet fogade reservationen. (vpk): Den borgerliga regeringens och de borgerligapartiernas syn på och agertmde i skattefrågor är riktade mot dem som har lågaoch medelstora inkomster, ja, man kan jämföra deras förslagenhel och genomförandeav s. k. skattereformer som omvända Lasse-Maja-historier. Vi vet att Lasse-Majavar känd för att stjäla frän de rika och ge åt de fattiga. Borgerlighetensgemensamma agerande är att stjäla frän de fattiga och ge till de rika. Vi har under de år som borgerliga regeringar av olika slagsuttit vid makten utsatts för denna oacceptabla politiska linje. All deborgerliga partierna så kraftigt överför skattetrycket på de vanligainkomslskiklen har de effektivt kunnat dölja i valrörelserna. Där hårde t. o. m.helt frankt gått ut och påstått att de skall sänka skatterna. De som erhållerskattesänkningarna är framför allt de som har höga inkomster och som dessutomhar arbetsfria inkomster från t. ex. kupongklippning och spekulationer. Moderata samlingspartiet har i valrörelse efter valrörelsetalat om att sänka skatterna, men vad del medverkat till är höjningar av deindirekta skatterna och kommunalskatterna samt genomförande av sädana förändringarsom ytterligare tjänat kapitalistklassen. Jag är övertygad om att det inte ärfråga om självbedrägeri från sida utan om en utstuderad taktik,men det är i allra högsta grad ett bedrägeri mot de väljargrupper som fallitför det fagra talet och det stora smilei från företrädare. Det ärdessa grupper, men framför allt de vanliga människorna som har anledning att gåtill doms med dem som gör sig skyldiga till denna falska löftespolitik. har haft en kraftigt växandes, k, offentlig sektor. Den har vuxit delvis därför att den kapitalistiskautvecklingen så krävt. Kapitalisterna har behövt en allt starkare statsapparatsom stöd och administratör. Systemet har skapat skärpta motsättningar, ökadfolkomflyttning och ökad utslagning samt har under det senaste årtiondet uppvisattilltagande kristendenser, vilket sammanlaget ställt allt större krav på den s.k. offentliga sektorns tillväxt. Delvis har den offentliga sektorn växt som enföljd av sociala reformkrav från arbetarrörelsen. Det är skattepolitikens uppgift att vara ett väsentligtbidrag till den offentliga sektorns finansiering. Men harskattepolitiken blivit ett led i fördelningen av de ekonomiska tillgångarna. Arbetarrörelsen har haft grundprincipen att man medskatterna som medel skulle kunna jämna ut inkomstskillnaderna. Men redan underdet socialdemokratiska regeringsinnehavet blev den offentliga sektorns inkomst- ochutgiftspolitik ett sätt att föra över tillgångar från de arbetande tillkapitalägarna. Denna utveckling har kraftigt förstärkts under de få år sorn vihar haft borgerliga regeringar. har skattesystemetsinkomstutjäm-nande effekt mellan olika inkomsttagare uppenbart minskat. Skattepolitiken har också kommit att få endelvis ny roll. Den har kommit att tjäna som instrument för en indirekt statliginkomstpolitik. Med förändring av olika skattesatser och av storleken på olikaformer av avgifter har man fått fackföreningarna att moderera sina krav i desenaste avtalsrörelserna. De som tjänar på detta har i sista hand varitarbetsköparna. Den borgerliga skattepolitiken har gått ut på att minskaprogressivilelen och därmed minska den inkomstutjämnande effekt somskattesystemet haft mellan olika grupper anställda. Det förslag från regeringen vi nu behandlar utgör ingetundanlag från den politiken. Vi kan konstatera att som progressivilelenminskat har försök gjorts att avrusta den offentliga sektorn. Förslagdiskuteras om att införa olika former av "självrisker" för besök påsjukhus eller vid andra gemensamma samhälleliga servicefunktioner, sådanasociala engagemang som ett solidariskt handlande kräver att vi skall slå vaktom och i stället vidareutveckla. Det rör sig härom ett medvetet handlande avborgerligheten att överföra tyngdpunkten för de gemensamma nyttigheterna tilldem som också har den största anledningen alt efterfråga desamma. Detta sker genom marginalskattesänkningar tagna frånstatsskattens progressivitet. Detta visas bl. a. genom den indexregleradeskatteskalan och sänkningen av marginalerna i relativt höga inkomstskikt. Detsker genom att garantera dem som har extremt höga inkomster utdelning genominförande av en marginalskattespärr på . Här vill jag göra en kommentar till vad . Han sade att det i utskottet nu bara är socialdemokraterna som årmotståndare till den här marginalskattespärren. Ja, vi från vänsterpartietkommunisterna är också motståndare till den, men vi harju inte av denborgerliga majoriteten tillåtits att sitta med i utskotten. Alltså, den skatteskala som har möjlighet att utjämna,nämligen statsskal-teskalan, uttunnas som höjningar görs av deskatter som hårdare drabbar låg- och rnellaninkomstskikten. Höjning avmervärdeskatten, devalvering, borttagande av de s. k. arbetsgivaravgifterna -som f. ö. löntagarna avstått pengar för i tidigare lönerörelser - är exempel påden klasspolitik som de borgerliga för mot arbetarklassen och de lägremellanskikten. Höjningarna av skatten på alkohol och tobaksvaror genomfördes,och regeringen ville dessutom höja skatten på läskedrycker, allt i namn av attdet var rent alkoholpolitiska motiv bakom. Hur går det ihop beträffande läskoch tobaksvaror? Det är en gåta. Energiskalten höjdes genom beslut i , på förslagav den borgerliga regeringen, fören veckasedan. Effekterna av detta har nuvisat sig ute i samhället. Skälet angavs av regeringen vara att stimulerasparandet av 2 protokoll 1979/80:58 Fortsatt reformering av inkomstskatten, m. m. Fortsatt reformering av inkomstskatten, m. m. Utskottet däremot kunde inle svälja del väl grovabete sorn regeringen presenterade som skäl för skattehöjningen, utan anfördeäven statsfinansiella skäl. Höjningen av dessa energiskatter kommer inte,såvitt jag förstår, att medföra några egentliga spareffekter, och delta varsäkerligen inte heller avsikten. Vad den däremot får effekter på ärbränslekostnaderna i bostäderna och därmed också på hyrorna. Det medför att detblir avsevärt dyrare för dem som måste använda bilen för att komma till sinarbetsplats på grund av att kollektivtrafiken är dåligt utbyggd. Del innebärökade kostnader, framför allt för dem som bor i glesbygd. Del löfte sombudgetministern gav om kompensation har vi inle sett ännu, men vi kan räkna meddet värsta. Dessa senare beslutade skatter har avselts att finansieraden marginalskattesänkning som regeringen beställt. Men det är bara det attdessa pengar inle räcker. Kostnaderna för marginalskatlesänkningen ochindexregleringen ligger en bra bit över de intäkter som alkohol- ochenergiskatterna erbjuder. Vad har vi att vänta framöver för att finansiera deorättvisa skalteförslagen? Kommer vi titt ställas inför fakta om ökning avmomsen? Eller hur skall detta skatteförslag finansieras? Motsvarande förslagavvisades ju av med motiveringen att förändringarna skalltotalfinansieras. Var det ett sant eller ett falskt argument, eller harvalutgången medfört all den nya trepartiregeringen inte anser sig behövatolalfinansiera skatleförsla-get? Jaghar bara velat påpeka detta, och jag utgår ifrån attden finansrunda som kommer efter själva skattedebatten får ge svar pä detta. Totalt sett kan då konstateras att skatten i de normalainkomslskiklen inte har minskat såsom det utlovades i valrörelsen, utan fördessa har skatterna totalt sett ökat. De som däremot har erhållit lägre skatterär de som har inkomster pä samma nivåer som riksdagsledamöter ochregeringsledamöter eller de som har ännu högre inkomster. Några ingrepp för attändra på detta förhållande har inte föreslagits från den samladeborgerligheten. Vi står inför en ny avtalsrörelse. I starten har den somvanligt varit trög, och det kommer den förmodligen att fortsätta all vara.Arbetare och tjänstemän har utsatts för kraftigareallönesäkningar. Den genomsnittlige inkotnstlagaren inorn industrin har pådessa år förlorat ungefär två månadslöner. Det är förluster som hänför sig tillflera faktorer: hög inflation, devalvering, höjda direkta skatter men ocksådåliga löneavtal. Den här kraftiga reallönesänkningen måste på något sättkompenseras, och den föreslagna skatteförändringen, som behandlas, ökarytterligare kraven pä ökningar av lönen. Lönearbetarna kommer att gå till kampför sina rättigheter. Vissa uttryck för detta har vi redan fått då arbetare harlagt ned jobben, därför att de inle längre accepterar denna svångremspolitik.Fortsättning följer sannolikt både i och . I nr 1979 redovisas i tabeller hurregeringens senaste skatteförslag slår ut. Då måste vi hålla i minnet allatidigare förslag i samma riktning. Enligt de tabellersom presenteras i får den som har en en skattesänkning på , vilket motsvarar 1,. Densom tjänar , får en skattesänkning på 2 066, motsvarande , Dendäremot sorn har en inkomst på , får en skattesänkning på hela 5 857kr,, motsvarande . Delta påverkar naturligtvis kraven i avtalsrörelsen frånde olika inkomst-skikten. För att vid en prisstegring på uppnå ennettoökning med . behöver den som har en bruttoinkomst på 40 000kr. en bruttoökning med 13,. För den som tjänar . krävs enbruttoökning på för att uppnå samma nettoökning. Men den som tjänar 200000 behöver bara en bruttoökning på för att uppnå samma nelloökning vid enprisstegring på , vilket motsvarar en normal eller t. o.m. låg inflationunder den borgerliga regeringsperioden. De som tjänar ännu mer behöver intenågon bruttoökning alls för att uppnå en nettoökning vid en 10-procentiginflation. Här framstår hela den borgerliga svångremspolitiken i allsin anskrämlighet, och dess ojämlikhet är påfallande. De som har del sämstskall fortsätta att ha det dåligt, och de som redan har del gott ställt skallöka sitt försprång. Men det är inte bara genom förändringarna avskattetabellerna som de högavlönade gynnas. Detsamma gäller de avdrag fråninkomsterna som är möjliga att göra inom nuvarande systern. Vänsterpartietkommunisterna har under en rad av är ställt krav pä saneringar iavdragsdjungeln. Det utnyttjande av avdragen som i dessa sammanhang förekommerär inte möjligt för andra än just dem som har höga inkomster. Det stora gnällsom från vissa håll systematiskt hörs om höga marginalskatter är till sin karaktärirrelevant. De höga marginalskatterna för dessa grupper är mer teoretiska änverkliga - just på grund av avdragsmöjligheterna. Låt mig ta ett exempel på huren höginkomsttagare kan utnyttja sin situation. På en av bålmässorna annonserades många dyrabåtar. De flesta av båtförsäljarna erbjöd förmånliga villkor för dem som varintresserade. De erbjöd lån för att den intresserade skulle kunna köpa en sådyr båt som möjligt, eller för att göra köpet "lönsamt". I sambandmed detta förklarades att räntekostnaden i verkligheten inte blir så hög, utanatt det i stället t. o .m. skulle bli lönande om man hade tillräckligt höginkomst, för då medför rätten till avdrag att samhället betalar den störstadelen av räntorna. Priset i det exempel som jag tänker redovisa är intespeciellt högt. 1 det utbud av båtar som finns vid båtmässorna representerardel en ganska vanlig nivå. Båtens pris kontant var . Av detta skulle entredjedel, ,, betalas kontant och resten i form av s, k,annuilelslän. Detta innebär att räntorna kommer att uppgå till ,, ochtotalt blir då priset . Men det som egentligen händer är att 135 000kr. av räntorna på . betalas av de andra skattebetalarna. Kvar ståratt betala i räntor för köparen bara , och det egentliga priset blirdå . som lånet löper urholkas dessutom defaktiska räntekostnaderna av inflationen. Del är, som del stod i tidningenBroderskap för en lid Fortsatt reformering av inkomstskatten, m. m. Fortsatt reformering.av inkomstskatten, m. m. sedan,fråga om "En mässa för skattesmitare". Detta år, som jag tidigare sade, bara en del av demöjligheter till skatteundandragande som vissa människor kan utnyttja. För detkan knappast vara vanliga människor med vanliga inkomster som har råd att ta påsig så höga månatliga kostnader som det här rör sig om. Inte heller har vem somhelst möjlighet att få dessa lån, utan för detta behövs höga inkomster. Alltsåår delta och många liknande exempel inte tillämpbart för vanliga inkornstskiktutan för dem som har de höga inkomsterna - för dem som är privilegierade. Däremot är det de med vanliga inkomster, de som inte kanutnyttja systemet, som får betala fiolerna. Det är därför som vi frånvänsterpartiet kommunisterna vill ha slut pä dessa förhållanden. Det är därförvi kräver ett avdragstak för räntor. Dessutom måste de avdragbara räntorna avselån för egen bostad. Vi anser det orimligt att det nuvarande systemet fårfortsätta. Men de borgerliga partierna vill av naturliga skäl inte ändra pådet. Del sorgliga är dock alt socialdemokraterna inte heller ärberedda att stödja ett förslag som tar till vara de värderingar som ändå finnsinom arbetarrörelsen. En omläggning av avdragssyslemet enligt vänsterpartietkommunisternas modell innebär dessutom alt man slopar och deövriga borgarpartiernas konstruktion rned speciella sparavdrag. Dessutom villvi slopa rätlen till avdrag för s. k. representation och rätten att göra avdragför underskott i en förvärvskälla från inkomsten i en annan förvärvskälla. Vireser också krav på begränsning av avdragsrätten när det gäller utgifter förupprustning och ombyggnad av hyresfastigheter. Den av oss föreslagna avgörandeförändringen av avdragssyslemet innebär all de avdrag som ifortsättningen medges skall göras direkt från skallen och inte som fråninkomsten. Dettainnebär att en höginkomsttagare inte kan tillgodogöra sig högreskattelättnad än vad en person med vanliga inkomster kan göra för samma avdrag. Ett annat problem som måste beaktas är de effekter sominträder till följd av inkomstökningar och bortfall av bidrag samtavgiflsökningar. Dessa problem berörs endast flyktigt av regeringen. Av dennaanledning har vi också ställt kravet att dessa marginaleffekter borde utredas,men det har inte utskottet ansett. Del är ändå klart att det uppstår problemför många människor när dessa marginaleffekter inträder. Vi har tidigare fört fram förslag om enproduktionsbeskattning, dock inle i form av en proms, vilket skulle innebära enny arbetsgivaravgift och en ny omsättningsskatt. Vi har velat göra enproduktionsbeskattning mer innehållsrik och med bättre substans. Vi anser atten sådan beskattning skall göras dels på omsättningen, dels på företagensråvaruuttag. Beskattningen skall också baseras på den mängd energi som åtgår,men framför allt skall skallen differentieras i förhållande till densamhällsnytta som företagens produkter har. En sådanbeskattning skulle kunna lyfta av en stor del av de nu Ett sådant systern skulle också undanröja deorättvisor som det nuvarande skattesystemet med sina avdragsmöjligheler medför.