prot · G30919 · 1979-12-31 00:00:00 — Enligt min meningutgör delegationen för långsiktsmotiverad forskning, framtidsstudiesekreiarialet-som skall bli en delegation -samt delegationen för systemanalys de tre förforskningsrådsnämnden väsentligaste härdarna för nya tankar och nya metoder isamhällslivet. Två av dem har kommit till forskningsrådsnämnden utifrån, förstdelegationen för långtidsmotiverad forskning och snart även framtidsstudiesekretariatet.Båda har t. v. egna styrelser, framtidsstudiesekretariatets f ö. tillsalt avregeringen. Dessa organ arbetar i stora stycken med samma materia. De måsle pånågot sätt länkas samman, men med bevarande av den personliga integriteten hosde forskningsinspiratörer, som givit karaktär åt verksamheten. Men omverksamheten skall kunna leda till en fruktbar dialog mellan densamhällsrelevanta forskningen och de politiska beslutsfattarna måstekontaktytan mot de senare göras mera omedelbar och mycket bredare än som ärfallet: dvs. riksdagen-både som initiativtagare och som avnämare - borde haungeför lika stor representation som den har i jubileumsfondens styrelse, ochhelst av personer som själva kan verka som förmedlare av kunskaper i båda riktningarna.Speciellt i ett läge sådant som det vi nu haft , med tvåpolitiska block av samma storieksordning, med möjlighet fill eller risk för -hur man nu ser på saken -växlande riksdagsmajoriteter, är det viktigt att bådasidor är väl företrädda. Kunskapsmaterialel måste vara gemensamt förregeringspartier och oppositionspartier. Utbildningsministernfog i propositionen, liksom utbildningsutskottet gjorde i sitt belänkande,också upp behovet även vidgad konsekvensanalys. I detta sammanhang är detkanske inte utan intresse att ta del av utvecklingen i den amerikanskakongressen, speciellt representanthuset. Där antogs nämligen redan 1974enregel,som vanligen omnämns som "foresight provision", och som innebäratt varje utskott inom representanthuset i samband med behandlingen av nyaregeringsförslag skall försöka analysera förslagens konsekvenser på längresikt. Till sin hjälp har kongressmännen dels en framtidsstudiegrupp inomkongressbibliolekets upplysningstjänst, dels ett "clearinghouse" förframtidsstudier, som kom till 1976 på initiativ av ett antal medlemmar avrepresentanthuset och som förefaller att vara mycket aktivt, medan regeringensintresse för detta slag av verksamhet uppges ha mattats . Dennatypav konsekvensanalys,som ärdirekt knuten lill faktiska politiska förslag, kanmåhända inte utan vidare hanteras inom den arbetsenhet som skall formasunder forskningsrådsnämndens paraplyorganisation. Frågan är därför om interiksdagens utskott, eller i varje fall vissa av dem -de med mera övergripandefunktioner - borde kunna disponera personal, knuten lillforskningsrådsnämndsorganisationen eller till egen upplysningstjänst,som skulle ha speciell utbildning och inriktning på denna typ av verksamhet. har riksdag att fatta många beslut medverkningar långt in . hör energiproblemen, effekterna avradikala ingripanden i miljöfrågorna, marknadsekonomins vara eller icke vara -däriblandlöntagarfonder och statligt ägande av produktionen -och kanske också familje-och befolkningspolitiken. Behovet av "foresight" - förutseende,framsynthet, konsekvensbedömning - kommer att bli stort. Det finns goda skälatt själv tar ställning till hur detta bäst skall kunna tillgodoses,nå ett sätt som ger alla politiska meningsriklningar möjlighet att få sinafrågor analyserade och - i bästa fall - besvarade. Detta måsle göras , innanforskningsrådsnämnden låser utvecklingen i former som måhända inte riktigtmotsvarar vad Jag för min del upplever som egna oförytteriigaintres.sen. har vi ju här i debatten hamnat i ett talarblock som, såvitt Jagförstår, kommer alt behandla vad som för stora grupper är det alltöverskuggande problemet, nämligen sysselsättningen, arbetet så atf man kanförsörja sig. Personligenhar jag begärt ordet i den här allmänpolitiska debatten för alt komma med ettnödrop. måste något hända. kommun håller på att förblöda. Utvecklingenpå sysselsättningsområdet har i många regioner varitmycket ogynnsam. Västerdalarna hör till de områden som drabbats hårt av destrukturomvandlingar som skeu . Framför allt har drabbatsmyckel hårt, främst på grund av den lågprisimport som ägt rum inomskinnbranschen. Det går inte heller att förneka atl det finns förelag som gjortallt för att såga av den gren som de själva sitter på. får man kanskesäga "suttit på". Pressrubrikernaom nedläggningar och permitteringar har varit många . Underförra vintern avskedades elt SO-tal arbetare från ett företag, ochsommaren avskedades mellan 50 och 60 från elt annat företag, för några dagarsedan fick nästan 20 gå från elt annat företag, och varslar ett företag omavskedande av närmare 70 personer, som måste sluta under det närmaste halvåret.Till detta kommer flera mindre friställningar. Görman en totalsummering, finner man alt ungeför vart tionde industrijobbförsvunnit i kommun 1978-1979. Den allvariiga situationen understryksnu ytteriigare av att antalet anmälda arbetslösa är ca 250. Antaletindustrisysselsatta i kommunen är i runt tal 2 500. Nuanser jag aff varken politiker eller myndigheter stillatigande kan åse att enort förblöder. Del måste till en rad insatser, varav i det här fallet en är attsätta stopp för lågprisimporten av skinnkläder till . måsteman göra insatser för att skapa ersättningsindustrier. Äv beredskapsskälbehöver vi vid en eventuell avspärrning kunna tillverka skinnkläder här ilandet. Skall den yrkeskunskapen finnas kvar, får produktionen inte minska. Jagtror att det finns flera sätt att komma till rätta med lågprisimporten. Menskall del kunna skapas arbetstillfällen så atl även ungdomen stannar kvar påorten, behövs nya industrietableringar, som kan ersätta de industri- 6 protokoU 1979/80:19-20 sysselsättningarsom försvinner och har försvunnit. Det behövs betydligt flerindustriarbetstillfällen i kommunen och för det krävs del ordentliga satsningaroch riktade hjälpinsatser. En åtgärd vore andra och förmånligare bestämmelserför kommunerna att bygga industrihus, så att del finns lokaler att anvisa tillnya och på orten verksamma företag. Undertiden som alla gör sitt bästa för att skapa ny industrisysselsätlning måste dettill beredskapsarbeten som kan anvisas ungdomarna så att de inte flyttar frånorten, för då försvårar man bygdens framtid. Arbetslöshet och framförallt ungdomsarbetslöshet ger utslag i sociala problem i form av missbruk ochekonomiska svårigheter, som ofta drabbar hela familjen. Jag skulle vilja ställaen fråga till regeringen: Har det gått ut direktiv som begränsar möjligheternaatt bedriva beredskapsarbeten? Heladet politiska agerandet, framför allt från regeringens sida, måste inriktas påatt skapa nya arbetstillfällen i de värst utsatta delarna av skogslänen. Underliden krävs ordentliga insatser med beredskapsarbeten där framför allt ungdomaroch kvinnor kan sysselsättas. Detäcklar mig när Jag ser bilar med märken påklistrade med SAF:s slogan "Friföretagsamhet är bra för ". Skall utsatta områden och regioner fåhjälp så krävs krafttag från samhällets sida. Företagarna kräver hjälp avsamhället, och då tyckerjag all de också skall erkänna det. Det har visat sigatl den fria företagsamheten inte klarar de lokaliseringspoliiiska krav vi harrätt att ställa. Jaghar själv troll på svensk skinnindustris framtid - och del gör Jag fortfarande.Men det måste till åtgärder från samhället för att begränsa importen och gynnaden inhemska produktionen. Dethandlar inte om proteklionism, ulan om alt garantera sysselsättning och täckabehovet av de varor som behövs vid en eventuell avspärrning. Men skall delfinnas en framtid för områden som norra och västra så krävs del nukraftiga regionalpoliliska insatser. Jagbörjade med all säga att detla var ett nödrop, ochjag vill avsluta med all upprepaatt det behövs insatser . Det fariigaste en bygd kan råka ut förär attungdomen måste flytta till andra orter för att få sysselsättning. Då urholkasbygden och kan inte heller ge arbetskrafisunderlag för befintlig industri. Dåhamnar man i eft ekorrhjul som leder till ständiga försämringar för bygden.Insatser behövs , och då måsle samhällets alla resurser sättas in. Jag lyssnade tidigare i dagens debatt med intresse till anförande. Hans tal om behovet av mänsklig värme och närhet mellanmänniskor kändes skönt och riktigt. Även om jag här skall tala om ett heltannal ämnet tyckerjag ändå det finns skäl au säga att vi i allt vårt arbetebehöver ha med den aspekten på vår verksamhet - en varm mänsklig hand att hållai, som uttryckte det. 1boken på våra villkor, som utkom , står det bl.a. följande: De hållerpå att förändra vårt samhälle. därde direkt griper in i vår vardag kan göras nästan hur lång som helst. Mångamenar att vi lever milt uppe i en informationsrevolulion, där datorn spelarsamma roll som ångmaskinen en gång gjorde för den industriella revolutionen." Dettakan stå som en god sammanfattning över den omfattande litteratur somproducerats i detta ämne . NärNordisk datatunion tillsammans med inbjöd lill en dalakonferensi för en månad sedan, skrev man följande i anslutning till inbjudan: "Visom arbetar med automatisering, roboiisering och dalastyrning, frågaross ofta om vi verkligen styr utvecklingen eller om utvecklingen styr oss. Visei" konturerna av ett dalasamhälle fram emot som vi inte heltgillar. Vi ser konsekvenser som är så genomgripande atl de inte bara angårspecialisterna utan i hög grad även politikerna, arbetsgivarna, arbetstagarorganisationerna,massmedia och menige man." Datateknikenutvecklas nu med slor hastighet och används för att ulföra uppgifter som bliralltmer sammansatta och komplicerade. Utvecklingen går f n. mot att med hjälpav datasystem direkt slyra och utföra rent fysiska tillverkningsföriopp ochprocesser. Datorerna möjliggör därmed en mycket högt driven automation, därmänskliga beslut och operationer av rutinmässig karaktär kan ulföras av datoreri samspel med industrirobotar. Mångadebattörer liknar utvecklingen inom dataområdet vid den industriellarevolutionen . Ja, man talar ibland om datautvecklingen somden tredje industriella revolutionen. Hurreagerar då specialister, vetenskapsmän, visionärer och politiker infördatateknikens utveckling? Vad innebär den? Deförsta datamaskinerna i kom i bruk . Användningenvar inledningsvis ganska begränsad till vissa militära och tekniskaberäkningsuppgifter. Bankeroch försäkringsbolag hade stora pappersvolymer med stora siffer-beräkningsbehovatl fa hand om, och på delta område blev utvecklingen mycket snabb. Ochsuccessivt spred sig användningen av administrativa datortillämpningar inomnäringsliv och inte minsl offentlig förvaltning. har vidatortillämpningar inom snart sagt alla samhällets sektorer. Dentekniska utvecklingen har gått myckel snabbt, och datorernas arbetskapacitethar mångdubblats. Databehandlingskoslnaderna har sjunkit, och med stigandelöner blir det alltmer lönsamt alt ersätta mänsklig arbetskraft iadministration och produktion med elektronik och databehandlingsteknik. F.n. sker en snabb utveckling mot informationslagring ochinformations-återvinning i mycket stora dimensioner. Datatekniken utnyttjas ien ökande omfattning för maskin- och processtyrning i tillverkande industrier -s. k. industrirobotar. Vi får snart ett allmänt datanät i , som kommeralt skynda på utvecklingen av privata och offentliga datakommunikationssystem.I framtidsperspektivet ligger privata, personliga datorer för dagligt bruk ihem och på arbetsplatsen. Manbrukar skilja mellan generella datorer och minidatorer. Minidatorer kan numeraha mycket stor kapacitet i klass med gamla, generella datorer men har merbegränsad variation av programvaror. Antaletinstallerade datorer i har ökat mycket kraftigt . Jag skall nämna några exempel. Minidatorernasantal 1975 var ca 900. är antalet ca 3 000. Kontors-datorer fanns 1975till ett antal av 1 220. finns det ca 3 700. Antalet generella datorer,dvs. större datorer, var 1975 1 580. har det skett en fördubbling lill ca3 100. När del gäller minidatorer och kontorsdatorer är det alltså fråga om entredubbling . Motden här bakgrunden finns det anledning att ställa elt antal frågor. Vad kommerdatautvecklingen all få för konsekvenser för arbetslivet och för del dagligalivet i övrigt? Vad slags nya arbetsplatser skapas av datateknologin ochautomaliseringen? Vilka krav ställer datoriseringen av Jobben på kunskaper,insikter och färdigheter? Kommer utvecklingen att leda till en specialiseringoch en arbetsdelning, så att många arbetsuppgifter blir monotona och allt fierdärmed får svårigheter atl överblicka sitt eget arbetsresultat? Antaletpersoner som använder databehandlad information i sitt arbeie är starktväxande. har redovisat atl databehandlad information ingår i denormala arbetsuppgifterna för drygt en miljon människor i vårt land. A vTCO-anslutna arbetar enligt 33 96, dvs. var tredje, med daforalsler, ochiLO-ledenärdet 14 96. Ca 300 000 av dessa slutanvändare av databehandladinformation har någon kontakt med en terminal, t. ex. en skrivmaskin medbildskärm. Menutbildningen i ADB är låg. Enligt samma SlFO-undersökning har användarnauttryckt ett stort behov av mer utbildning. Endast fyra av tio användare harfått utbildning i databehandling. Detkan konstateras atl behovet av elektronik- och datatekniski utbildad personalpå olika nivåer har ökat . Och myckel pekar på alt detla behovkommer alt understrykas ännu mer. finns del ingen obligatorisk datalära i , trots att ca 75 %fortsätter i gymnasieskolan. Ca 30000 ungdomar går åriigen ul på den svenskaarbetsmarknaden utan någon tidigare undervisning eller grundläggandeförståelse av datorernas uppbyggnad, arbetssätt eller kunskap som gäller. Givetvismåsle detta ändras . Vi måste ge alla elever i ungdomsskolan enallmänbildning om datorer och datorers användning. Datalära behöver ingå iundervisningen både i högstadium och i gymnasieskolan. Närhetentill ämnen som matematik och samhällskunskap är uppenbar. Skolan måste också taansvar för y rkesförberedande åtgärder och arbetslivsorientering, därdatortekniken kommer att spela en allt större roll. Föratl detta skall vara möjligt måsle snabba åtgärder till för att orientera ochvidareutbilda också lärarkåren. anslag för allmänfortbildning för lärare i tekniska ämnen är f n. bara , vilket gerca 22kursveckor för ca 20 lärare i varje. Av de knappt 100 kurser som SÖ anordnarför lärare 1979 behandlas ämnet modern elektronik och datateknik i endast ettfåtal eller närmare bestämt 6 kurser. Behovetav tekniskt högt kvalificerad personal är alltså stort. Det gäller personal medförmåga att utnyttja teknikens möjligheter alt skapa de system-och programvarorsom behövs för atf forska, utbilda osv. Även på det här området står vi införstora resursproblem. Det finns en stark oro för atl datorerna hotarsysselsättningen, all datorerna lar bort jobben för många. Så har det ju redanblivit i flera branscher, även om datoriseringen har kunnat genomförastämligen odramatiskt genom atl man planerat väl och tagit god tid på sig.Rationaliseringseffekterna har i stort sett kunnat balanseras avvolymtillväxten. Menpå vissa håll och inom vissa områden har det varit en mycket snabb omställning,som påverkat de enskilda människorna kraftigt. Datorerna kommer framgent altinföras. Det kommer atl få rationaliseringseffekter, och det betyder faktisktfärre jobb. Manmåste ta all den här oron på allvar. Det gör vi bara om vi ställerutbildningsresurser till förfogande och om vi medverkar till all ge ett ökatinflytande lill dem som i sitt arbete kommer i kontakt med datorer och lillallmänheten som möter dalateknikens resultat i sitt dagliga liv. Det måsteskapas nya former för utvecklingen av datasystem, så att de som berörs fårverkliga möjligheter att påverka systemens uppbyggnad och införande. Frånstatens synpunkt kan det också finnas behov av att söka bemästra en alltförsnabb utveckling. En viktig utgångspunkt måste vara alt alla berörda så långtmöjligt skall få ha kunskap om hur tekniken skall användas. Blandde frågeställningar som Jag också helt kort vill nämna är den internationellaaspekten. I mycket av den massproducerade tillverkning som påträffas i des. k. låglöneländerna finns den här tekniken. Men slår automatiken igenom fårman måhända räkna med att del blir en återflyttning av den enklamasstillverkningen från låglöneländerna till västländerna. Detta gällergivelvis inte minst i samband med robotiseringen. Del medför kanske intesärskilt många nya arbetstillfällen för vår del -det är Ju robotarna som görjobbet - men nya problem kan uppstå i låglöneländerna, när dessa ser alt derasmöjligheter dras bort. Måhända fordras här en helt ny syn på problemen. Jagvill, herr talman, slutligen också något beröra den arbetseliska frågan. Vadhänder med människorna? Vilka mänskliga värden representerar över huvud taget arbetet?Någon har framhållit atl genom den höga teknologiska utvecklingen fjärmasmänniskan från det "ursprungliga". Hur långt klarar vi av att fjärmaoss från varandra? Dalatekniken kan nämligen fjärma människa från människa. Vimåste skjuta fram problemet om hur människan skall fungera i ett alltmertekniskt styrt arbetsliv. Det finns grundläggande mänskliga värden som vi intefår nonchalera. Vi måste beakta hur snabb den tekniska utvecklingen är och hurlångsamt det går att förändra mänskliga värderingar. Man kan fråga sig varförarbetet över huvud taget är så viktigt för vår existens.Är det så att arbetet fyller funktionen att göra människan efterfrågad, att gehenne en plats i helheten? Då blir slulfrågorna: I vems tjänst skalldatautvecklingen slå? Vilka värden kan vi vinna och vilka värden riskerar vialt förlora? Ingen av oss är säkeriigen beredd atl hindra en fortsatt tekniskutveckling. Den har Ju ändå fört myckel gott med sig . Men finns detmåhända elt tak, eller finns det ingen gräns för tekniskt framåtskridande? Vadsom är viktigt är att försöka styra utvecklingen in på banor som gör att denfortsatta användningen av datorer och elektronik i stället för alt ha förödandeverkningar inom arbetslivet öppnar nya möjligheter, både till nyajobb och tillbättre arbetsmiljö och därmed också lill ökade möjligheler för ett rikare liv. Jagvill , herr talman, sammanfatta mitt anförande i följande punkter. Den snabba datoriseringen av arbetslivet måsteföljas med stor uppmärksamhet från samhällets sida. För de grupper på arbetsmarknaden som är särskilt"sårbara" i den bemärkelsen att Jobben försvinner eller att jobbenändrar karaktär måste särskilda resurser ställas till förfogande. Datoriseringens eventuella negativa inverkan påfördelningen mellan kvinnor och män på arbetsmarknaden måste förhindras. Aktiva åtgärder måste sättas in frånstatens sida, från fackens sida och från arbetsgivarnas sida. Behovet av kunskap och utbildning inom dataområdetmåste tillgodoses. Dagens allmänpolitiska debatt handlar om många aktuella saker,alllifrån svikna vallöften till sällan skådade framtidsprofeiior, datoriseringm. Jag skall i mitt anförande framför allt ta upp hur människorna iskogslänen upplever dagens situation. Jag skall under de minuter jag har tillförfogande lämna en bild av hur många värmlänningar upplever vardagen. Il00(-12 000 värmlänningar står till arbetsmarknadens förfogande. Pessimism och vanmakt börjar övergå iförbittring och vrede över politiker och företagsledare som inle ändrar på denhopplösa situationen. Dengångna valrörelsen har traditionsenligt präglats av vallöften från höger tillvänster. I gjorde vi socialdemokrater ell bra val. Om valvindenblåst på samma sätt i övriga landet, så hade vi haft en socialdemokratiskregering - en regering som vid det här laget redan hade vidtagit en radkonkreta åtgärder, inte minst för all rädda ur krisen. För varjedag som går, herr talman, förvärras situationen. Hurkommer de borgeriiga au ta itu med de åtgärder som de i valrörelsen utlovade? Värmlandslän har den efter allra bekymmersammaste situationen. Viser ingen ljusning vid horisonten. Arbetslösheten har under de senaste årenstad igt legat på i ru nt tal 5 000-7 000 personer. katastrofallhög siffra, om vi tänker efter. Den prognos som lämnats lill arbelsmarknadsstyrelsenhösten 1979 ger ingen ljusning. Prognosen visar bl. a. följande. Varselom nedläggningar av industrier lämnas fortfarande runt om i länet.Vermitprodukter i är elt av många företag som läggs ner. Deanställda protesterar och är överkörda av företagsledningen. Kortsiktigavinstinstressen avgör ensidigt framtiden. Företaget är ett av många somförsvinner ut i en ökenvandring. De anställda och samhället fick aldrig enrejäl chans att påverka driften och framtiden. Den senaste okloberräkningen visar för atl antaletkvarstående arbetssökande är något lägre men - och det är ett viktigt men somnu redovisas - nedgången är helt beroende på alt antalet beredskapsarbetenökat. visar med andra ord alt den s. k. högkonjunkturen inte nått vårtlän och i varje fall inte fått någon som helst genomslagskraft påarbetsmarknaden i . Hurblir det då med resurser till beredskapsarbeten, om vi ser framåt? Om vi jämförmed föregående år rör det sig om inte mindre än 80-100 milj. kr. minskningar avanslagen till beredskapsarbeten i . har för sindel begärt 210 milj. kr. för aktuella beredskapsarbeten, men har maninte fött beviljat mer än 106 milj. kr. Situationen förvärras mycket snabbt omman inle får begärda medel för att hålla sysselsättningen uppe. måsteregeringen handla - och handla mycket snabbt - för all ge inle minst våraungdomar det stöd de så väl behöver. 2 500 ungdomar är arbetslösa imitt hemlän. 2 500 ungdomar som känner sig stå utanförsamhällsgemenskapen. Enfärsk undersökning visar alt ungdomarna ofta tycker att det är deras egel felalt de är arbetslösa. Till slut resignerar man och tycker alt man hamnarutanför. Man är inte med i samhällsgemenskapen. En del börjar dricka, och efteren tid är den sociala utslagningen ett faktum och handlingsföriamningen spridersig. Deåtgärder som samhället vidtagit är bra, men de är långt ifrån tillräckliga föralt klara kommande vinter. Den statistik som länsarbetsnämnden nu tagit framvisar att det totalt har skapats ca 2 000 beredskapsarbeten för ungdomar hösten1979. Var finns då dessa ungdomar placerade? Jo, det är en förkrossandedominans inom den offentliga sektorn. Inte mindre än I 700 beredskapsarbetenåterfinns inom den primärkommunala sektorn, och hos och staten.Resterande blygsamma 300 beredskapsarbeten har den s. k. enskilda sektornåstadkommit. Bara300 beredskapsarbeten för de unga, i ett län som , är ett kolossall lågttal. Det bör mana till eftertanke: Hur och på vilket sätt skall det privatanäringslivet tvingas ta sitt ansvar för de arbetslösa ungdomarna? Hur vi skallfå arbetsgivare av alla kategorier att fullfölja sina skyldigheter gentemot dearbetshandikappade grupperna aren annan mycket viktig fråga, som väntar påsvar. Den av den borgerliga regeringen förda bostadspolitiken har medfört atfbyggnadsarbetare och hyresgäster "offrats". Tusentals och återtusentals byggnadsarbetare har haft långa arbetslöshetsperioder. gåttarbetslösa har många lämnat branschen och gått till andra yrken.Byggnadsarbetarna accepterar inte den förda dragspelspoliiiken. Jag har fullförståelse för deras handlande. Nuråder det i stället på många håll i landet en slor brisl på byggnadsarbetare.Regeringen står där med dels bostadsbrist, dels brisl på byggnadsarbetare.Samtidigt har byggnadskostnaderna och därmed boendekostnaderna ökat, Ja, rusati höjden, så att snart ingen har råd att flytta in i de nyproduceradebostäderna. Och sist men inte minst: har bostadsbidragen urholkats. Frånvårt håll har vi varnat för just dagens situation. Vi ville öka byggandet. Vipåtalade de ständigt stegrade byggnadskostnaderna. Och vi krävde au regeringenskulle handla - och handla . är loppet mer eller mindre kört.