prot · G30958 · 1979-12-31 00:00:00 — "Högerförsliig" och "vänsterförslag" - i alla dessadebatter har nästan likadana skattealternativ framställts som om skillnadernamellan dem vore enorma. Det ena är "rättvist", det andra"orättvist". Del ena är "rättfärdigt", det andra"orättfärdigt" osv. Vi måste slå fast sambandet mellan skatter och reformer,mellan inkomster och utgifter i samhällsarbetet, mellan resurser och ambitioner. Skattereformer är inte bara en fråga om vilja ochlagkunnande, orn administration och administratörer, orn skarpsinne och konstruktiv fantasi, om vilja att förändra. Det är i hög grad en fråga onr ambitionsnivån i samhällsarbetet, om hur höga krav vi ställer pä våra skatter, hur högti uttagvi måste göra. Elt skattesystem kan fungera bra på en viss uttagsnivå och 54 mindre bra på en högre nivå. Ingelskattesystem, hur sinnrikt det än är, kan fungeraotn uilagsnivän iir för hög. Vårt samhällsmaskineri - stat, landsting och kommun -medför höga kostnader, och kostnadsutvecklingen är snabb. Många tycks varaomedvetna om hur snabb utvecklingen verkligen är, hur myckel av automatik somligger i våra offentliga utgifter. Många tycks betrakta kostnader för reformersom engångskostnader. Man lägger in kostnaden i ekonomin prydligt ochansvarsfullt det år reformen införs, men rntrn tänker inte på alt samma reformkostar pengar och skall ha utrymme också . ,årtionde efter årtionde lägger in än det ena än del andra blir det småningom entung börda alt bära. Det är det vi upplever just nu inför 1980-talet. Suinmtinav efterkrigstidens reformerar stor. Det är jobbigt att få pengar att betala med.Vi får inle utrymme för något nytt. En del börjar då tala om att välfärden är slut, attnedrustningen htir börjat, att svångremmarna dras ål osv. Man är sä van vid attvarje år skall ge resurser för all inte bara ta tned allt det gamla ulan ocksåföra in åtskilligt nytt. Men redan del gamla lasset iir tungt och ställer högakrav på våra skaller. Kostnaderna för det gamla, det redan beslutade, växersnabbare än de nya resurserna. Den offentliga utgiflstillväxten är snabbare iinökningen av vår bruttonationalprodukt. Skatterna måste alltså höjas för att vi skall klara redanbeslutade insatser. Del medför besvärliga problem, bl, a. ilöneförhandlingarna. Mänga människor tycker trtt de får för litet pengar förprivat konsumtion. Kanske skulle de kunna betala högre skatter för nya reformerrnen inte så gärna för all bara bevara de gamla. Än värre blir problematiken,om man måste betala högre skatter och kanske ändå ompröva en del av debeslutade. Mänga är ännu inle medvetna om vilka svårhanterliga år vihar framför oss, och detta också i ett samhälle rned god tillväxt. Vi kan inlefortsätta alt låta utgifterna och därmed skatterna växa i väsentligt snabbaretakt iin BNP-tillväxten. Vi måste sänka ulgiftslakten, och det är elt politiskttungt jobb. Observera att jag talar orn takten! Otaliga gånger under senare århar jag noterat att många-stundom av illvilja, men kanske oftare av okunnighetoch slarv - blandar ihop begreppen. Vi talar t, ex, orn kommunerntis konsumlionstillväxl ochsäger alt den borde kunna vara , alltså en rätt hygglig tillväxt.Den tycks dock i är bli . vilket är en för hög siffra. Om den nuskulle gå ner till , talar många om att kommunerna måste rusta ned, ta stegtillbaka osv. Men vi får inte glömma att det fortfarande handlar om en tillväxtpå , alltså en ökning av redan befintliga resurser. Ett annat exempel; En stor tidning redovisade enaktuell ekonomisk prognos. Den prognosen angav all BNP ökar ochnästa är . Rubriken på tidningens näringslivssida löd; BNP sänks 1980.- Det är förvisso inte så lätt all syssla rned ekonomi. Jag skall inte i mitt inliigg granska detaljer iskatteutskottets betänkande. Flera utskottsledamöter har redan ingående gjortdet. En sak vill jag emellertid berörtt, och det gäller marginalskattenivån ochinflationsskyddel i samband med inkomstskatten. Fortsatt reformering av inkomstskatten, m. m. Onsdagen.den 19 december 1979 Fortsatt reformering av inkomstskatten, m. m. Framtidens historiker må förundra sig över att man iSverige kunde föra en så förvirrad debatt ommarginalskatter och inflationsskydd, hur olika skalteförslag kunde beskrivas såskiftande beroende på vem sorn svarade för beskrivningen, hur så många kundekalla realt oförändrade skatter för sänkta skatter, hur så många så länge kundevilseleda människorna, kunde verka för och fram till i slutet av 1970-taletockså genomföra skattehöjningar ulan att klart besluta om det och förmänniskorna klargöra effekten av inkomstskatlesystemet i en ekonomi rned höjdapriser och höjda löner. Att människorna kunde märka effekterna på lönebeskeden vetvi av erfarenhet. Att människorna också kommer att bli på det klara med vad deolika förslagen i realiteten innebär är jag övertygad om, iiven orn detta kanta någon lid. Hur skall vi hantera våra inkomstskatter i en ekonomi medårliga höjningar av priserna, en ekonomi med inflation? Vi har, någotförenklat, att välja något av följande tre alternativ: Det första är att vi kan låta inflationen höja skatterna.Men knappast någon torde vilja förorda del alternativet i tider med nämnvärdinflation. Då kommer vi myckel snart i en för samhälle, för företag och förenskilda människor helt orimlig situation. Kunde vi avskaffa inflationen, ja dåkunde vi också avskaffa inflationsskyddet. Även om jag menar alt en energiskkamp mot inflationen är en av de kommande årens viktigaste uppgifter, såbefarar jag att vi liksom rnåste räkna medatt leva med inflation. Del andra alternativet är att vi kan inflationsskyddaskalleskalorna, dvs. se till att skaller höjs bara vid reella löneförbättringaroch inte av inflationen, inte automatiskt och inte blint, inte utan beslut. Detär den linjen som de tre icke-socialisliska partierna arbetar för och som nuockså gäller. Det tredje alternativet kan göra årliga förändringar avskatteskalorna, alltså helt eller delvis förändra skalorna med hänsyn tillinflationen. Det är den linje som socialdemokraterna arbetar för - dvs. för alldelvis förändra skatteskalorna. Vad som hände under socialdemokratinsregeringsår - och vad man också nu verkar för - är alt vissa grupper far eltslags inflalionsskydd, helt eller delvis, medan andra grupper bara får det imycket ringa grad. De får alltså reella skattehöjningar, och detta ulan altnågon klart beslutat om det. Man kan höja skatterna, rnen då tycker jag alt manklart skall tala om det. Då skall man gå till och säga att nu tyckerjag att skattenivån skall höjas. Man skall inte konstruera ett sådantskattesystem att man uppnår verkliga skattehöjningar ulan att delta är klubbatav talmannen. tycker jag inle att skatterna skall höjas för dem som redanhar för höga skatter. Man skulle kunna välja detta alternativ, om man årligenfullt ut kompenserade för inflationen. Men varför skall man ta sådana årligabeslut när det finns väl fungerande system som onödiggör detta? har vi ett inflationsskydd och vi bör också ha del. Detär till nytta för människorna, för alla människor. Vi kan resonera om dentekniska utformningen precis som vi kan resonera om den tekniska utformningenav allaindexserier, prisklausuler etc. Men flera talare har i denna debatt på ett Nr 58 oklart ochmissvisande sätt berört oljeprisernas roll. Ett inflalionsskydd ger Onsdaeen den inle någon allmän kompensation för oljeprisstegringar - eller [gdecember 1979 prisstegringarheller för den delen. Det betyder bara alt inle iirkomstskat- ternaockså automatiskt kommer att höjas. Genom de höjda priserna Fortsattreforme-förlorar vi självfallet köpkraft. Vad motståndare tillinflationsskyddet vill är - inkomst-atl vi dessutom skall förloraytterligare en del genom höjda skaller. Del skatten m m tycker jag inteär rimligt, och del är därför vi bör ha ett inflationsskydd iinkomstskatlesystemet, Skattereformarbelet kan alltså genom dagens beslut taytterligare några steg framåt. Men vi har åtskilligti steg kvtir. Målet börvara att komma fram till ett skattesystem ined skatter som är mer rättvisa ochsom också kan medverka till tillväxt, välfärd och sysselsättning. Vi kan inte lova all nu sänka våra samlade skatter. Vitror inte all det skulle vara en klok eller realistisk väg. Vi har så mycketsamhiillsarbete sotn vi vill fullfölja, och vi måste minska statensbudgetunderskott. Men vi kan lova att arbeta hårt för att spara och hushålla,för att skatterna inte skall bli högre än vad som är oundgängligen nödvändigt.Vi tror alt en god tillväxt, en lugn . prisutveckling och ett ökat sparande kange samhället resurser och minska behovei av höga skatter. Genom att vi i ar harkunnat öka vår tillväxt, får staten och kommunerna omkring 10 miljarder mer iskatt-delta tilltså genom tillväxt och inte genom nya eller högre skatter. Vi har höga skatter i , och vi rnäste vara på detklara med alt vi inte kan lösa våra balansproblem genom att ytterligare markeravår internationella förstaplacering. De växande problem som vi har medskattefusk och skatteflykt visar inle bara att våra skattelagar och vårskatteadministration har sina brister. De visar också - och framför allt - altdel finns gränser för vad människorna betraktar som ett rimligt skatteuttag.Därför är fortsatta höjningar, vad vi än kallar dem och oavsett om de gällernya eller befintliga skatter, alltmer problematiska. Och alldeles klart ärali,med vår långtgående inkomstfördelning, våra skattebördor huvudsakligen måstebäras av de breda inkomstgrupperna. Låt mig nämna några huvudpunkter i det fortsattareformarbelei. Vi vill fortsätta att reformera inkomstskatterna. Dagens förslaginnebär att vi sänker marginalskatterna med ytterligare några procent, men vibör gå vidare. Marginalskatterna borde vara högst för de flestaförvärvsarbetande. Det aktuella förslaget betyder all marginalskatten blirhögst , i årsinkomst och högst upp till 75 000 kr.i årsinkomst. Vi vill bevara inflationsskyddet. Vi vill hålla tillbakade kommunala skatterna och fullfölja den kommunala skatleutjämningen. Vi villse över skatteavdragen med utgångspunkt i all en sådan avdragsrätl bör finnasockså men all vi skall kunna undvika det överutnyttjande, delmissbruk av syftet med avdragen, som finns. Som jag nämnde i ett frågesvar kommer enutredning om de s. k. underskoltsavdragen alt tillsättas . Vi vill fortsätta att reformera föreltigsbeskatlningen, bl. a. se över nuvarande regler för kapitalbeskattning och inkornslbesktrltning av familjeföretagen och 57 Fortsatt reformering av inkomstskatten, m. m. likaså seöver aktievinslbeskattningen, både i tekniskt och i materiellt avseende. Vi vill, då de nya taxeringsvärdena fastställts, förändranuvarande regler för fastighetsbeskattning. Vi arbetar med all reformera energibeskattningen, bl. a.genom all se orn del är möjligt att inrymma energiskatterna i mervärdeskatten.Detta skulle vara betydelsefullt för näringslivet genom rätten till tivdragförs. k. ingående mervärdesktilt, och för hushållen skulle effekten bli attförbrukningen av energi beskattas på samma sätt som annan privat konsumtion. Vi vill fortsätta att intensifiera arbetet mot skattefuskoch skatteflykt, bl, a. förenkla skaltelagar, sänka marginalskatter, förstärkaskatteadministrationen och införa en lag mot skatteflykt. Som jag tidigaresagt, konrrner förslag härom då vi har funnit en lösning som kärr tillgodosekrav på både rättssäkerhet och effektivitet. Vi utarbetade ett sådantförslag. förslag fyllde enligt min uppfattning inle kraven och bordealltså heller inte ligga till grund för lagstiftning. Men utarbetade vielt förslag som jag tyckte fyllde rimliga krav på rättssäkerhet ocheffektivitet. Lagrådet har pekat pä behov av ytterligare någrapreciseringar, och vi arbetar nu med delta med sikte på all vid detta riksmötelägga fram förslagen efter de mindre bearbetningar sorn kan vara motiverade avlagrådets granskning. Jag har anfört detta bara som några exempel.Steg för steg bör vi kunna få bättre skatter. Vi kan ta några sådana steg . Åtskilliga steg återstår dock. ERIKWÄRNBERG (s) replik: Budgetminislern började med att säga: Lät ossslippa generaliseringar. Låt oss slippa de stora svävande formuleringarna. Låtoss i stället föra ett stort allmänt resonemang om vårt samhällssystem, därskatterna och den offentliga sektorn är en så stor del. Låt oss sälla oss tilloch resonera om detta. På den punkten har jag ingenting trtt invända rnol vadbudgetminislern har sagt. Jag tycker det är rnycket klokt att sätta sig ned ochresonera om det här spörsmålet i verkligt stora drag. Men skattesystemet måste i alla fall, når man har klaratupp de här stora sektionerna, den stora delen av det hela, brytas ned tillenskilda personers nivå. Viljan att bära bördan - i praktiken är det all avståfrån privat konsumtion när man betalar skatt - är ofta beroende på hur denbördan är fördelad. Den fördelning som föreslagits i årets proposition ökarinte viljan till offer hos breda folklager. Den ändrade fördelning av bördorna sorn skett på senareår, där levnadsstandard och avslående till samhiillel av medel, dvs. allbetitla skatt, inle hänger ihop, har för mänga riittfärdigtil just delkvitiolösa samhället, som jag tycker lika illa om sotn någon annan. Elt inflationsskydd som garanterar levnadsstandardenför vissa grupper utarr någon ökad ansträngning - man får det av staten - menför andrakräver jättelika lönepåslag måste vara en orättfärdighet. Budgetministern säger alt han inte kan lova att sänka våraskaller. Jag tycker det är elt bra uttalande, för det går inte att lova någotsådant. Men låt oss ta ett rejält grepp. Lät oss sätta oss till och försökahitta ett rimligt skatteuttag. Låt oss gemensamt titta på vilken indirekt skattsom är den bästa att ta till och inte bara döma ut promsen som absolut omöjlig,när den ena parten tror alt den är bättre än den indirekta skatten som las utgenom moms. Man når inte resultat genom de små justeringar som manhållit på med och som ger vissa enskilda människorväsentliga skattelättnader och vissa andra inga lättnader alls. Jag hartidigare nämnt skogsbeskaltningen, men det finns mänga fler områden därenskilda lättnader har varit helt obefogade. Hitintills har den borgerliga regeringen, enligt vad jagkan förslå, inte varit intresserad av att få något brett samförstånd medsocialdemokraterna om en varaktig skattereform, som omfattar allting i stortoch där man tar in de stora dragen, utan regeringen har bara kommitmed sådana här små saker som gynnat vissa men missgynnat andra och sotn inlehaft någon inverkan i stort. Fortsatt reformering av inkomstskatten, m. m. TOMMYFRANZÉN (vpk) replik: Jag vill börja med alt konstatera attbudgetminislern beträffande totalfinansieringen av de föreslagna skatterna intehade något annat att säga än alt vi får förlila oss på en ökad tillväxltakl.Del måste jag beteckna som en optimism som inte överensstämmer med vadexempelvis framhåller. Vi står inför en avtalsrörelse där säger all det inte finns ett öre över för löneökningar.Hur kan då budgetrninistern tala om en sådan ökning av tillväxttakten att man,om jag förstod rätt, därigenom lätt skulle kunna finansiera de föreslagnaskatterna? Det är trots allt ungefär 6,8 miljarder som del kostar, och det ärinte mer än ungefär en tredjedel därav som man har tänkt finansiera via andraskaller. Sedan kan jag naturligtvis tänka mig att man diskuterarvilka skatteformer man skall ha. Det har vi försökt med länge, men det har somsynes inte lett till någon lättnad för dem sorn har det sämst - inle hitintillsi alla fall. Att budgetministern inle vill diskutera hög- ellerlåginkomsttagare och orättvisa eller rättvisa skatter och att han inle villtala om vänsterförslag eller högerförslag kan jag begripa. Med tanke på denprägel som den borgerliga regeringen har gett sina förslag vore det ju genantatt behöva diskutera situationen för låg- och mellaninkornstskiklen. Det voregenant att behöva tala om vilka förslag som lagts fram från vänster och vilkaförslag sorn regeringen har kommit med från höger. Jag tycker att mtrn skallanamma del som budgetrninistern stide i slutet av anförtindet, niirnligen attrnarginalskiit-lerna borde vara högst . har budgetminislern öppet ochklart deklarerat all även han ställer upp på den moderata linjen, där ekonomiministernhar dragit i trådarna. Nr 58 Jag kan inte finna annat iin altdet här, med de redogörelser och Onsd-tpenden deklarationer sorn budgetminislerngjort, kommer att innebära en fortsatt 19december 1979 överviiltring av kostnaderna för de sociala gernensanrrnanyttigheterna på dem som redan har det sämst ställt och också biist behöver de gernensanrrna Fortsatt reformering av inkomstskatten, m. rn. BO () replik; Budgetministern har fått en serie direktafrågor, rnen han undviker att svara på dem. Han har därefter sagt en sak som tyvärr inte är korrekt.Han försöker inbilla oss att när vi nu har en situation, då vi på grund av enförsämrad bytesrelation htir fttllande reala inkomster och stigandeinfltilion, kan vi kompensera oss för detta. Men den gubben går inte hem. Vad sorn händer visar ju också delta. Vi får trvslå frän 4miljarder kronor på grund av indexkompensation, men måste vi ta in 3miljarder kronor genom ökade energiskatter. Vem drabbas av de höjda energiskatterna?Det är i första hand glesbygdens folk. Dessutom drabbas våra basindustrier, somockså råkar vara lokaliserade i Dtilarna, och . är det möjligt alt och hans kollegerinte är intresserade av att diskutera fördelningsfrågor. Låt gå för det dä! Jagtillhör dem som även bakom den borgerliga regeringens åtgärder försöker finnaförnuftiga tankegångar. Del enda samhällsekonomiska skäl bakom energiskatternasorn jag kan finna är omsorgen om utrikesaffärerna. Men effekten påbytesbalansen blir sannolikt myckel ringa. Priselasticiteterna, som det heterpå fint språk, är så låga all en ytterligare prishöjning på olja och bensininle leder till något nämnvärt sptirande. Däremot vet vi alt en indexregleringleder till ökad import. Den marginella importbenägenheten ur vara disponiblainkomster är hög-det vet vi. Varenda krona i sänkt inkomstskatt leder till attimporten ökar med . Därför är det ur belalningsbalanssynpunklhelt förkastligt att sänka inkomstskatterna, stim-tidigt sonr man ökarenergiskatterna. Sanningen är helt enkelt den alt vi inle har råd allkompensera höginkomsttagarna för inflationen. De skattelättnader som kan kommai fråga bör hamna hos låg- och mellaninkomsttagarna. Men framför allt bör visalsa allt för alt få fart på den svenska ekonomin. Vi bör satsa allatillgängliga resurser pä frtimålsyflande åtgärder. Ta de miljarder sotn kanfinnas och satsa dem pä att bygga bostäder, pä investeringar och på att skaffajobb, är sorn en skepparesom låser rodret och seglar rakt in i stormcentrum i stället för all gira undanoch försöka klara hem seglatsen. Dagens svenska ekonomi är en sjuk ekonomi, enekonomi i en grundläggande obalans. VALTERKRISTENSON (s) replik; Jtig fick ett nöjaktigt svar på två av de trefrågor jag ställde till budiielminislern. När det gäller generalklausulen kan jag väl denna gäng -hoppas jag - la direkt på orden, eftersom han säger att delbara är små förändringar som behöver göras i proposilionsskrivandet. Då trorjag väl att han håller sitt löfte och kommer med en propositionunder vårriksdagen. 1 sitt anförande talade om olikareformförslag som han tänker förelägga . a. skulle det gälla päföretagsbeskattningens och kapitalbeskattningens område. Jag vill fråga IngemarMundebo; Är del dubbelbeskattningens avskaffande som han därvid bl. a. tänkerpå? På min tredje fråga fick jag inte alls något svar. Dengällde del söm skrivit i sin egen proposition längst ned på s.49. "En lägre tillväxttakt i den offentliga sektorn ärockså nödvändig för till industrin skall kunna rekrytera den arbetskraft sombehövs för en fortsatt expansion." Vad menar med "den offentligasektorn" som skall krympas? Fortsatt reformering av inkomstskatten, m. m. Jag skall besvara några frågor - faktum äratt jag nog besvarade de flesta i mitt förra inlägg. Låt mig nu börja med den sista frågan. Om ValterKristenson läser s. 49 i dess helhet så framgår det där vad den offentligasektorn är. Fast rned de som har bakom sig trorjag att han vet det ulan att behöva låsa s. 49 i den här propositionen. Vad som blir nödvändigt är alltså att minskatillväxttakten i den offentliga ekonomin. Jag understryker än en gång vad jagsade i milt tidigare inlägg, nämligen all vad det handlar orn ärtillväxttakten. Samhällsekonomin har inte råd med alt låta den statliga och denkommunala konsumtionen växa väsentligt mera än vad som motsvarar den årligatillväxten av vara samlade resurser. Beträffande en annan av de frågor som vill jag hänvisa till vad jag sade i milt förra anförande, nämligen alldel utredningsarbete som skall genomföras på familjebeskattningens områdedelvis är en följd av vad besluttide i samband medbehandlingen av den då aktuella företagsskatteproposilionen. En fråga som ställdes av Bo Söderslen tror jag inte alldenne förviinlade sig något svar på. Som den kombination av politiker ochekonom är borde han veta att jag inte medverkar i debatter omräntesatser och växelkurser. Låt mig sedan återgå till några mera principiella frågor.Självfallet tillhör fördelningssynpunkterna de mera väsentliga aspekterna däman resonerar om hur våra skatter skall se ut. Det är betydelsefullt, för attvi skall få ett bra skattesystem och för att människorna skall känna förtroendeför det skattesystemet, all vi har en fördelning av skattebördorna sommänniskorna tycker är riktig, rimlig och rättvis. Fortsatt reformering av inkomstskatten, in. Vad jag var kritisk mot var all så mycket av gångna årsskattedebatter har utgått från förenklade påståenden om den reella innebördenav olika skatteförslag. Det nu aktuella skatleförslaget, som berör bara en avalla våra skatter, nämligen den statliga inkomstskatten, harju utgångspunktenatt vi vill göra de största marginalskaltesänkningarna för de flestaheltidsarbetande, de som ligger i inkomslskikt på ungefär 50 000-75 000 kr.Del är alltså där de flesta heltidsarbetande finns, och det är där som destörsta marginalskattesänkningarna görs. Det tycker jag är en riktigutgångspunkt vid utformningen av en inkomslskattereform, Inflalionsskyddet är elt betydelsefullt inslag iinkomstskattesystemet, eftersom vi därigenom kan undvika att inflationenraserar det inkomstskattesystem som har beslutat om och därför attvi därigenom kan underlätta avtalsförhandlingar. Dessa kan dä utgå från detreella innehållet i ett skattesystem, och vi kan under sådana förhållandenundvika skattehöjningar som irrte är politiskt beslutade. Vad jag sagt om promsen äran vi inte nu börinföra denna nya och höga skatt. Jag sade delta med utgångspunkt i enpreliminär utredningsrapport och mänga remissinstansers bedömningar av denrapporten. Remissinstanserna hade som väntal skiftande uppfattningar ompromsen. Några menade att promsen skulle vara en lämplig framtida skall, andraframhöll bestämt att promsen är och förblir en olämplig skattemodell. På en punkt var emellertid remissinstanserna eniga,nämligen att det inte var möjligt all fr. o. m. 1980 införa denna nya, högaskatt. Det underströks med stor skärpa av alla organ som sysslar medskatteadministration. Men det betyder inte att debatten om bruttoskatten ochdess utformning är avslutad. Jag har alltså noterat att del inte är möjligt attinföra en proms fr. o. m. . Den uppfattningen tror jag alt också delar. Men betydelsefullt utredningsarbete återstår på delområdet. ERIKWÄRNBERG (s) replik: Jag är angelägen all framhålla att detverkligen måste bli ett fortsatt arbete på bruttobeskaltningens område och altvi snart måste få la ställning till ett förslag. Arbetet forcerades inle under1979. Under de omständigheterna - det är jag medveten om - kan inte en sådanbeskattning träda i kraft . Men del är alltså angeläget att man snartuppnår ett resultat så att vi får ett alternativ till momsen, som är såhög att det inte går all höja den mer. För att kunna sanera vär ekonomi måstevi ha alternativ till momsen.