prot · G309144 · 1979-12-31 00:00:00 — Vi föreslår den här gången en generelltgällande möjlighet till fri resa-genom ett frikort-mellan förläggningsorten ochhemorten, som ett alternativ till de nuvarande reglerna om resa vart som helsti för . I förslaget har vi lagt in en värdering när det gällerständiga, lätta och ekonomiskt överkomliga möjligheter att under tjänstgöringenupprätthålla kontakt med hemorten - detta som ett alternativ till annatresande, som ur rekreationssynpunkt kan anses värdefullt. Vi har alltsåsärskilt velat markera betydelsen av en ständig kontakt med hembygden. () replik: Jag haralltså kommit att ägna större uppmärksamhet ät hans inlägg än vad han själv hade förväntat sig. Det gläder mig att jag kan glädja med det. 9 protokoll 1979/80:143-144 Nr 144 Jag ville i mitt inlägg inte nämna den här förändringen som nu Tisdaeenden motionärernas förslag innebär,nämligen att de värnpliktiga skulle missa 13 mai1980 möjligheten att åka till någonannan plats än hemorten; detta ville jag Men eftersom man nu har fört fram det här förslaget Försvarspolitiken '°' "ångagånger, är det kanske så att allmänheten och även de värnpliktiga har klart försig att det finns givmilda och konstruktiva motionärer sorn vill förändrasystemet. Man kan ju lätt uppfatta det så attdet är fråga om oginhet frånförsvarsutskottets sida, men det är det icke. Det har ju blivit en lång försvarsdebatt häri diig. och det är många talare som har deltagit i den. Jag tycker att manskall ta det sorn ett glädjande uttryck för att vår försvarsdebatt har vidgatsfrån att tidigar'e i stort ha engagerat ett fåtal politiker och experter till attomfatta allt fler. Det visar på ett ökat intresse för de för oss alla såviktiga försvarsfrågornii. Vi vill ju alla ändå att vårt folkliga försvar skallha en så bred förankring som möjligt och också bli föremål för en så breddebatt som möjligt. De betänkanden från försvarsutskottet som vi behandlar härinnehåller ju ett flertal viktiga avsnitt, och jag skall begränsa mig till ettpar av dem. Trots att försvarets utgifter i första hand är avhängigaav förhållandena i vår omvärld, så har svårigheterna i svensk samhällsekonomihelt naturligt även påverkat försvarsanslagen. Detta har dock skett i enutsträckning som mot bakgrund av den tilltagande internationella spänningen ochstormakternas ökande upprustning, inte minst i , inger allvarlig oro. Såsent som i går träffades representanter för NATO-staterna för att ytterligareintensifiera upprustningen i , och kominer förmodligenWarszawapaktens stater att fatta beslut i samma riktning. Det är mot den bakgrunden anmärkningsviirt att socialdemokraternaäven föreslår avsevärt reducerade försvarsanslag. Att tänka sig attfortgående rationaliseringar och personalminskningar skulle kunna ge någrabetydande besparingiir utöver vad regeringen har beräknat är minst sagtorealistiskt. Ett bifall till det socialdemokratiska förslaget skulle i nulägetfå helt orimliga konsekvenser för försvaret och för vid försvaret anställda. Jag skall inte föregripa det utredningsarbetesom skall igångsättas beträffande möjligheterna att spara pengar genomförkortad värnpliktsutbildning eller genom att på olika sätt varierautbildningstidens längd. Men att detta innebär en besparingsväg som medföruppenbara risker dels för en trupps förmåga till uthållighet i strid, dels förden enskilde soldaten, måste vi vara helt på det klara med. Även ett långttillbakadraget lokalförsvarsförband kan möta exempelvis luftlandsattamotståndare - och det blir i så fall förvisso välutbildade och välutrustadeförband. Jag vill påpeka det här så att det inte glöms bort i debatten och idet utredningsarbete om värnpliktsutbildningen som skall företas. Flygplansfrågan behandlas här på nytt - jag vet inteför vilken gång i ordningen. 130 Vår strävan bör rimligtvis vara -främst av säkerhetspolitiska skäl - att inomlandet bevara vår kompetens att utveckla och producera flygplan för Nr 144 detsvenska försvaret, Beklagligtvis blev det inte möjligt att uppnå politisk TjcHrippri ftpn enhetkring B3LA eller A 38/Sk 38, Det är min förhoppning att - trots den 13 igon socialdemokratiskainställningen - det skall bli möjligt att nå enhet kring , Försvarspolitiken Vår försvarsindustri - bl, a, Saab-Scanias flygdivision -tycks av en del upplevas uteslutande som en samhällsekonomisk belastning. Dettaär fel ur många synpunkter. Det torde inte vara möjligt att till lägrekostnader anskaffa erforderlig försvarsmateriel genom import. Ursamhällsekonomiska synpunkter vore det bl, a, ytterligare en allvarligbelastning på vår handelsbalans, och ur industripolitisk synpunkt vore detallvarligt om vi ginge miste om det högteknologiska kunnande som flnns inomförsvarsindustrin, ett kunnande som betytt mycket på skilda områden inomsvenskt näringsliv. Dessutom har tidigare här redovisat dealternativ -eller rättare sagt den brist på alternativ - som föreligger när detgäller att anskaffa för svenskt flygvapen lämpliga flygplanssystem, så jagbehöver inte gå in på det. Försvaret har under en följd av år genomgåttomstruktureringar och förbandsnedläggelser och genomfört personalminskningarsom helt saknar motsvarighet i svensk statsförvaltning. Vid sidan om dessa meragenomgripande förändringar pågår ständigt vad man brukar kalla""vardagsrationaliseringar"' - allt i syfte att minskakostnaderna för försvarets fredsorganisation. Personalminskningarna - i kombination med stora vakanser -ställer helt naturligt kvarvarande personal inför betydande svårigheter. Dettagäller såväl personal med utbildningsuppgifter som övriga - och pressen är storpå personal på alla nivåer. Situationen är sådan att personalvårdsfunktioneninom försvaret får allt större och delvis förändrade uppgifter. Jag kan heltinstämma i den beskrivning av personalvårdens viktiga funktion som EricHägelmark gjorde . Det är därför viktigt att personalvården såväl centraltsom ute på fältet ges en sådan ställning och sådana resurser att den kan fyllasin betydelsefulla uppgift. De olika meningar som kommit fram iförsvarsutskottets betänkande liksom i debatten strax före middagsuppehållettar inte så mycket upp resursfrågorna - det har närmast blivit en tvist omorganisationsfrågan. Under allmänna motionstiden väcktes en moderatmotion medSten som första namn. i vilken vi tar upp personalvärdens problem. Vikan acceptera att personalvårdsbyrån organisatoriskt inordnas i en personalsektion,men det är viktigt att byrån får en så självständig ställning och sådana personellaresurser att den motsvarar de höga krav som personal och värnpliktiga med rättakan ställa, något som även ur försvarets synpunkt är angeläget. Jag är glad över att försvarsministern - det framkom ocksåhär i debatten före middagsuppehållet - har samma mening och attpersonalvården Nr 144 kommer att tillmätas den betydelsesorn den har för att pä sikt åstadkoinmii -x.. , . den goda anda inom försvaret som vialla eftersträvar. I detta anförande instämde (), () replik: På nytt beskylls vi socialdemokrater för attinte ha anvisat vågar till den lägre ram som vi har föreslagit när det gällerårets försvarsbeslut. Låt mig bara påminna om att vi inom försvarspolitiken röross rned femåriga försvarsplaner. beslut redovisade viunderlag för minskningar av den ekonomiska ramen med då ungefär 350 milj, kr.Till det förslaget fogade vi en utförlig beskrivning av den inriktningförsvaret borde ha . Jag menar att det är omöjligt för oss att idetalj följa upp den ökning av beloppet som ju ändå blir följden av deprinciper som gäller för justering av försvarskostnaderna. Från den synpunktenfinner vi det riktigare att myndigheter och regering hanterar det nuvarandebeloppet. Vi står alltså fast vid den grundläggande principen , () replik: Jag är fullt medveten, , omatt försvaret arbetar med långtidsplaner och att det finns en femårsplanering.Men vad vi här diskuterar är ju budgeten för det kommande budgetåret. Jag begriper mycket väl att det för för övriga socialdemokrater är omöjligt att precisera hurdessa besparingar skall göras. Det är helt enkelt så orealistiskt att det i dagicke är möjligt. De stora deliirna av försvaret utgörs ju marginellt av rörligamedel inom försvarets utgiftsram. Jag begriper mycket väl attsocialdemokraterna vill överlåta till en regering, som man tydligen sätterenorm tilltro till, att lägga fram dessa besparingsförslag. Jag betraktar dettasom ett rent demonstra-tionsförsliig utan någon som helst täckning i denpraktiska politiken, () replik: Jag tror att försökerbegripa mer än han egentligen förstår - i alla fall uttrycker han sig så atthan ger det intrycket. Verkligheten är ändå den, att när vi tog ställning till1977 års försvarsbeslut med den lägre ram som vi då anvisade, pekade vi ocksåpä de poster där en prutning skulle vara möjlig, I förlängningen av vårinriktning skulle det ha gett den lägre kostnadsram som vi föreslår i sambandmed årets behandling av försvarspolitiken, () replik: Det är väl ändå inte praktisk politik attbygga vidare på förslag som redan tidigare avslagits i . Man måste väländå utgå från den reella situation i vilken vi nu befinner oss. Det är i densituationen som socialdemokratindefinitivt saknar förmågan att presentera förslag till hur Nr 144 man skall klara detta, Tisdaeen den 13 miij 1980 vice talmannen anmälde att anhållit att till protokollet få antecknat att han inte ägde rätt tillytterligare replik. och har tidigarei debatten talat om civilförsvarsskolan i , De har anfört goda skälför att denna skall finnas kvar. Det är därför enkelt för mig att ytterligareargumentera i samma fråga. Jag kan alltså fatta mig kort, I årets budgetproposition föreslår regeringen enavveckling av civilförsvarsskolan i , Avvecklingen avses attpåbörjas /81 och vara avslutad , Detta ärett överraskande förslag från regeringens sida. Förslaget går emot allatidigare gjorda uttalanden. Dessutom står det i strid med civilförsvarsstyrelsensuppfattning att skolan bör finnas kvar i avvaktan försvarsbeslut,eftersom detta kan komma att innebära ökande arbetsuppgifter för Katrineholmsanläggningen,Dessutom håller sig och reservanterna inom sammaekonomiska totalram som regeringen och försvarsministern. Att avvisa kravet attcivilförsvarsskolan i skall finnas kvar med hänvisning till detstatsfinansiella läget är således icke ett hållbart argument. Förslaget har mötts av starka protester från personalen,från och från , och det är i och för sig inteförvånande. Så sent som i valrörelsen lovade den dåvarande försvarsministernLars de att civilförsvarsskolan i skulle få finnas kvar underhela den pågående programperioden. Inför nästa försvarsbeslut flnns detanledning att förmoda att civilförsvaret och det ekonomiska försvaret ges enökad tyngd. Detta kommer helt naturligt att ställa ökade krav på civilförsvaretnär det gäller utbildningen. En annan faktor som kan komma att ställaytterligare krav på utbildningskapaciteten är de aviserade insatser som skalltill inom vapenfriutbildningen. Ett resonemang härom återfinns också ibudgetpropositionen, bara med den skillnaden att föredragande statsrådet drarden slutsatsen att skolan skall avvecklas, eftersom han inte kan bedömautbildningsbehovet - bedömningen kan bara ske beträffande detkortsiktiga utbildningsbehovet. Det är mot den här bakgrunden som flera motioner harväckts, bl, a, motion 1979/80:361, som har undertecknats av den socialdemokratiska gruppen på Sörmlandsbänken, Alla de olika motionerna i detta ärende vill avvakta försvarsbeslut innan ställning tas till skolans fortsattadrift. Bakom detta måttliga krav finns en bred lokal opinion som samlat alla, oavsett partitillhörighet. Denna opinion har manifesterats här i genom att samma krav framförts, förutom i socialdemokratiska motioner, även i en enskild centerpartistisk motion, i en enskild folkpartistisk motion och i en kommunistisk partimotion, l-' Nr 144 Helt naturligt är kommunpolitikernarädda om den verksamhet som Tisdaeen den bedrivs vid civilförsvarsskolan, också utifrån rentsysselsättningsmässiga 13 mai1980 utgångspunkter. Skolan har undersin snart tjugoåriga verksamhet i bygden blivit en väl inarbetad institution med goda kontakter och med gott Försvarspolitiken anseende,har pä alla sätt försökt underlätta för skolan att bedrivasin verksamhet. Målsättningen och förväntningen har varit en permanentskolanläggning i , Den typ av arbetstillfällen som en sådan anläggning ger ärmycket värdefull för regionen. har varit och är hårt drabbat avstrukturförändringar inom tillverkningsindustrin. har över 1000 jobb försvunnit inom industrin i A-region, Att nu förloraytterligare inemot ett hundratal jobb inom utbildnings- och servicesektornskulle vara mycket kännbart för kommunen. Därför bör civilförsvarsskolan inte ionödan, som regeringens förslag kan innebära, berövas bygden. Vår motion följs upp i reservation nr 12 fogad tillförsvarsutskottets betänkande nr 13, vilken avlämnats av de socialdemokratiskaledamöterna i utskottet. Jag yrkar därför, herr talman, bifall till dennareservation. En grundläggande målsättning för äratt skydda jordbruksmarken från exploatering, oavsett om det gäller byggande,vägar eller mark för militära ändamål. I försvarsutskottets betänkande nr 13behandlas en del markfrågor som har anknytning till den nämnda målsättningen. Vid utskottsbetänkandet har fogats en centerreservation,nr 9. sorn gäller dels kommunernas inflytande över planering och förvärv avmark för försvarets behov, dels frågan om försvaret skall arrendera mark istället för att köpa densamma. Innan jag går in på reservationen vill jag dock säga någraord om motion nr 158, som jag väckte under allmänna motionstiden. Bakgrundentill motionen är den att garnison i samband med att kronan inköpteKlagstorps egendom tillfördes mark, som innebar att garnisonens övningsfältutökades betydligt. Detta räckte dock inte, utan militären arbetade med storaptit oförtrutet vidare på att sluka mer mark. kommun fick 1970 förvärvamark av kronan för att trygga Volvos behov av industrimark för företagetsexpansion. Kommunens förvärv från kronan var dock villkorat på så sätt att s.k. kompensationsmark skulle få inköpas. ställde anslag till förfogande,och intresset har varit riktat på bl. a. ett område öster om . Det var högvärdig jordbruksmark som skulle tas i anspråk.Dessutom berördes bebyggelse som enligt all planering skall bestå iframtiden. Det gäller en bebyggelse som, om planerna kommer att fullföljas ochkompensationsmarken förvärvas, kommer närmare inpå övningsfältet. Det ärdessutom familjejordbruk som berörs. Enligt min mening är därför tiden nu inne att omprövatidigare 134 ställningstagande. Huvudanledningenär att både militären och i motiveringenför att lokalisera ett nytt skjutfält till Vreten fastslog atl Nr 144 skjutfältet också kunde utnyttjas som övningsfält. Det s. k. intresseområdet Tisdaeen den öster om nuvarande övningsfält skulle kunna utgå. Utskotteterkänner också att sistnämnda beslut kan ha ändrat förutsätt- ningarnaför den bedömning av behovet av kompensationsmark som gjordes Försvarspolitiken . Inom regeringen skall man undersökafrågan och i anslutning därtill sträva efter att räta övningsfältets östragräns. Utskottet anser att syftet med min motion därmed i vissdel är tillgodosett. Jag hoppas verkligen att det då också händer något i denriktning som utskottet angett. att det fortplantar sig ut till dem som har attdiskutera med markägarna i området och att den diskussionen kan ske underömsesidig förståelse mellan parterna. Det gäller att lösa frågan för ett antalenskilda som är berörda socialt, miljömässigt och i sina näringar. Om det inteleder till en tillfredsställande lösning lovar jag att återkomma och att fråganpå nytt skall aktualiseras. Jag finner, herr talman, inte anledning att yrka bifalltill motionen med hänvisning till vad jag har sagt. I reservation 9 uttalar sig utskottets centerpartister föratt försvaret i ökad utsträckning skall kunna arrendera mark. Reservationenbygger pä en motion som väckts av och mig. Motiven för att gå frampå den här vägen finns redovisade i motionen, men jag vill ändå peka på någraargument för att stödja reservationen. Med anledning av proposition 1977/78:65 om vissaorganisationsfrågor för försvaret har ställt sig bakom ett uttalandeom att samhället så långt det är möjligt måste medverka till att anskaffaersättningsmark åt de markägare som mot sin vilja tvingats avstå från mark tillförsvaret och som vill fortsätta inom i första hand jordbruksnäringen. Isamband med beslut i enskilda markanskaffningsfrågor för försvaret har dettauttalande återupprepats. Men verkligheten visar upp en annan bild. När det gällerskjutfältet för garnison har ännu inga markägare fått erbjudande omkompensationsmark. Enligt uppgift lär den kompensationsmark som erbjudits demsom avstått mark till nytt skjutfält för vara landstingets.Och det kan väl vara riktigt, eftersom det är ett samhälleligt markinnehav. Osäkerheten om den framtida fredsorganisafionensomfattning torde också på många håll utgöra skäl för att mark arrenderas istället för att förvärvas. Största betydelsen har möjligheten att arrendera mark fördem som avstår delar av fastigheter. I fallet Vreten skärs exempelvis ett stortantal skogsskiften av på mitten. Det står ingen mark till förfogande somersättning för de delar som berörs, och då får detta också en ekonomiskbetydelse, med de skatteregler som gäller. Det är förvånande att utskottet inte är berett att närmarepröva frågan om arrendering av mark. Att socialdemokraterna, som vill lägga ytterligare mark under samhällets ägo, inte har någon förståelse för problemet ser jag 135 Nr 144 som naturligt. Men att folkpartietoch framför allt , som i andra Tisdaeen den sammanhang säger sig värna om jordbrukets intressen, låter militärens 13 nni1980 intressen gå i första hand kanskeförvånar mig litet. Eller också är det sä att närgrevarna på Vreten kan skaffa en annan stor gård i stället är det Försvarsnolitik m '''" familjejordbrukarna ochsmåbrukarna i Borgunda och Sjogerstad man lämnardärhän - för att nu ta ytterligare ett exempel från Skövdeoinrå- Den andra frågan som tas upp i reservationen gällerkommunernas roll i planeringen, Skjutfältsutvidgningarna har varit föremål förintensiv debatt på många platser , Varje regemente medsjälvaktning skulle ha ett nytt skjutfält. Personligen har jag i riksdagenhävdat att samordningsfrågorna borde tagits upp mycket mer. och även på denpunkten fanns det en centerreservation . Kommunerna slår vakt om sina militära förband, ochdet är naturligt. Därför tror vi från sida att kommunerna också ärberedda att medverka och att känna ansvar för försvarets behov av mark förövnings- och utbildningsändamål. Kommunerna är emellertid i dessa frågor en underlägsenpart. och vi anser att kommunens inställning måste tillmätas avgörandebetydelse. Speciellt viktigt blir detta när markfrågorna berör annan kommun änden i vilken förbandet är beläget. Kommunen kan ha andra planer för aktuelltområde. Den utökade verksamheten kan innebära förfång för redan pågåendemarkanvändning. Som exempel på kommuner som mot sin vilja tvingasiicceptera lösningar kan nämnas och , Även befannsig i ett tidigare skede i denna situation. Vi kan inte finna att det skulle behöva utgöra hinder förnödvändiga och välmotiverade markförvärv att kommunernas inställning tillmätsen avgörande betydelse. Det skulle emellertid ge kommunerna en i förhållandetill statsmakterna likvärdig förhandlingsposition. Man skulle tvinga fram klaramotiveringar för behov av ny mark. Man skulle fä fram en jämförelse mellanolika alternativ även på andra grunder än de rent militära. Man skulle fä ettbättre utnyttjande av befintliga fält. Människornas reaktioner skulle kunnakanaliseras genom lokala manifestationer och val. Man skulle inte behöva få denolyckliga motsättning mellan folk och försvar som ofta blir en följd avmarkanskiiffningarna. Såsom vi anfört i vår reservation anser vi att detta måstebeaktas i fortsättningen och att det även bör ges regeringen till känna. Därmed,herr talman, ber jag att få yrka bifall till reservation nr 9. vill jag anknyta något till den närmastföregående debatten. gjorde ett uttalande som jag inte direkt kan citera, men innebörden var att dev inte finns något som talar för att civilförsvarsskolan i absolut skall byggas ut. Jag finner det uttalandet av en folkpartist som tänker överge regeringens proposition som mycket anmärkningsvärt. Innebär detta avhopp att den skola som regeringen beslutat lokalisera till och som 136 vi räknat med där eventuellt intekan komina till stånd? Jag hoppas på besked på den härpunkten. Om regeringens förslag faller, är det som är Nr 144 ansvarigtför den tveksamhet som inträder beträffande Skövdeskolan. denbakgrunden blir det också intressant att se vilket ställningstagande de 13 igor) socialdemokratiska riksdagsledamöterna på Skaraborgsbänken kommer att S°'''' Försvarspolitiken () replik: Jag har i ett tidigare anförande kortfattatberört reservation 9, som nu talade för, och jag vill i stortupprepa vad jag dä sade och kanske lägga till en del synpunkter. arrenderas i stor utsträckning, och det finns frånförsvarets sida ingen ovilja mot att arrendera mark. Men det går inte att kommaifrån att detta är förenat med problem. Det är inte sällan så att markägarenhellre ser att han får sälja sin mark än att han får arrendera bort den tillövnings- och skjirtfält. Det uppstår som sagt problem - jag har själv hafttillfälle att personligen komma i kontakt med dem - när man arrenderar mark förskjutfält. och de gäller ersättningsanspråken för de skador på marken som äroundvikliga och framför allt för de skador som uppstår på växande skog.Ersättningsanspråken vållar alltid bekymmer, och det är svart att fastställaskadornas omfattning och att komma fram till överenskommelser. Ett annatproblem som ofta vållar bekymmer hänger samman med nyttjandetiden - ägarenmåste helt naturligt nyttja marken vid vissa bestämda tillfällen. Låt mig sedan såga att vi i fråga om ersättningsmark ärhelt överens om att sådan i så stor utsträckning som möjligt skall lämnas tilldem som så vill. Det är emellertid ofta så att när marken väl är såld och detbestämda priset kanske har blivit ett gott sådant, så har intresset förersättningsmark försvunnit, I fråga om vem som skall ha det slutliga avgörandet trorjag att vi måste vara överens om att det måste ha. ansvararför försvaret och dess verksamhet, och därför måste också kunnafastställa vilka markområden som behövs för att försvaret skall kunna bedrivasin verksamhet på det sätt som bestämmer. Det är inte alltid konflikter och svårigheter. Låt migbara hänvisa till att man nere i Mestocka - det gäller alltså Hallandsregemente - har kommit väl överens med kommunen. Det har inte varit någraproblem. kommer man också väl överens med markägarna. Inköpen av markenpågår i god sämja. Om det finns en god vilja, tror jag man kan lyckas utan attdet finns några absoluta rättigheter eller krav på kommunalt håll. Jag yrkar bifall till utskottets hemställan, () replik; blev orolig med anledning avvad jag sade, men jag kan mycket väl lugna honom. Jag citerade vad försvarsministern skrev i proposition 1977/78:100. bil, 7, s, 343-344, Försvarsministern skrev bl, a, följande: ""I enlighet härmed har regeringen beslutat att enanläggning, utöver de befintliga anläggningarna i , . Revingeby och , skall förläggas till ," 137 Nr 144 Vad jag konstaterade var såledesatt beslutet upptog de nämnda fyra Tisdaeenden orterna, F, ö, har diskussionen i denna fråga självfallet inte berört 13 mai 1980 anläggningen i , Det tillhörnaturligtvis ofta debattens tricks att göra Men för att varken eller andra Försvarspolitiken P' något sätt skall måla någon påväggen har jag, herr talman, ändå velat Det är ganska viktigt att vi då fastställde vad som bör gälla , och det gällde även , () replik: Jag noterar att säger attmarken arrenderas i stor utsträckning. Jag vet att man har diskuterat frågan påGotland, och går det bra där, bör det ju också gå för sig på andra ställen.