prot · G30998 · 1979-12-31 00:00:00 — Ofta är det relativt välutrustade och välfungerande sjukvårdsenheter det rör sig om, enheter där del finns personal ochdär personalen stannar kvar. Ett av de problem som följer med centraliseringentill stordrift är ju ökad personalomsättning, främst genom att kontakten medpatienterna minskar och hela vårdarbetet blir opersonligare. De ökade avstånden till sjukhusen är ett annat problem.15-20 mil till närmaste förlossningsavdelning är ingen ovanlighet , ochdel skapar inte trygghet hos blivande mödrar. Jag ifrågasätter inte de siffror som redovisas i svaret,men landstingens skärpta ekonomi ökar nu risken för nedläggningar. På harBB-platserna försvunnit. I har opinionen tillfälligt lyckatsförhindra en nedläggning. Runt , liksom på andra platser i landet, pågårnu opinionsbildning. I är det faktiska förhållandet all antaletBB-platser har minskal med ungefär 50 som antalet födslarhar ökat med ca 2 000. När beslutet om nedläggning av nu träder ikraft försvinner ytterligare 79 vårdplatser, och i landsfingels femårsplanbudgeteras ytterligare 87 platser bort. På finns det som hälsovårdsministern ansernödvändigt för en fullgod förlossnings- och gynvård. Där finns ett välfungerande hormonlaboratorium med välutbildad personal inom ett flertalspecialiteter. Detta gör man sig av med, ulan att garantera all samma vård kanges inom de nya upptagningsområden som kvinnorna hänvisas till. Inom dessaupptagningsområden finns nämligen inte dessa specialiteter. I själva verketkommer inte ens några egentliga upptagningsområden att finnas tillgängliga närSabbalsberg läggs ner. Jag anser del oförsvarligt med en planering som syftartill att minska antalet kvinnosjukvårdsplatser som vi vet altvårdbehovet ökar. Födelsetalen är på uppgång, och antalet abortsökande ökaröver hela landet. Minskal antal platser kommer bara all innebära förlängdaväntetider för de vårdsökande, vilket kan få katastrofala följder, eftersombehandling i ett tidigt skede ofta är avgörande för behandlingsresultatet. I del föreliggande skriftliga svaret, liksom i etttidigare svar på en av mig ställd enkel fråga, hänvisar hälsovårdsministerntill sjukvårdslagen (1962:242). I dagens svar erinrar hälsovårdsminislern omall det "ankommer på landstingen och kommunerna utanför landsting attombesörja såväl sluten som öppen värd för bl. a. sjukdomar och barnsbörd.Socialstyrelsen har den högsta tillsynen över landslingens sjukvårdandeverksamhet. Tillsynen sker genom inspekfioner och överläggningar med huvudmänoch personal." Vidare sägs i svaret: "Jag utgår från alt styrelsenkommer att se till att rättelse sker, om styrelsen finner att förlossningsvårdeninte är tillfredsställande ordnad inom något sjukvårdsområde." Jag hoppas att lillsynsmyndigheien nu verkligen fungeraroch att tittar på förlossningsvården inom bl. a. Stockholmsläns landsfing, där alltför många mammor skickas hem tre fyra dagarefter en förlossning. Man följer inte rekommendation attnyblivna mammor skall få stanna på BB sex därför alt det behövs förall amningen skall komma i gång. Visserligen har det ansvariga landstingsrådet sagt allmedelvårdtiden för föriossningsvård är och alt det egentligen ärlängre lid än vad rekommenderar, men hälsovårdsministern, somsjälv varit sjukvårdsanslälld, vet att den matematiken inte håller. Imedelvårdtiden ingår alla komplikafionsfall - kejsarsnitt, diabetiker ochövriga med komplikationer som kräver en förlängd vårdtid. Med detta iberäkningen visar siffran 6,4 alldeles för kort vårdtid vid en normalförlossning. Jag har faktiskt träffat mammor som gått hem ochandra som tjatat sig till att få vara kvar en femte dag efter en förlossning.Del är inte så enkelt, då del sagts mig alt vederbörande kommer i komflikl medbåde personal och andra patienter som slår på väntelistan. Varje utökad vårddagbetyder längre väntelid för någon annan som är i behov av vårdplats. Vidare har det visat sig att aborter görs allt senare.Även om anmälan görs tidigt tvingas fler stå i kö på grund av att de som ärlängst gångna måste tas först. På det sättet blir allt fler aborter sena.Aborter utförda i elfte eller tolfte veckan är vanligast. Det finns intetillräckliga resurser för att ta hand om aborlfallen. Läkarna, som tvingats prioritera mellan de vårdbehövande,har ingen lätt uppgift. En läkare på - som f. ö. ocksåär nedläggningshotad - säger alt förlossningarna och aborterna ökar på ettsådant sätt att vi i stället skulle behöva resursförstärkningar.Underbeman-nade förlossningsavdelningar där man inte hinner med smärtlindringsom man borde, överfyllda aborlsalar, åratal av väntan på alt fålivmoderframfall opererade eller att få en ferlilitetsulredning,underlivscancern får stå över -sådan är situationen. Del finns en nyundersökning av väntetiderna på kvinnokhnikerna på åtta sjukhus i . Den visar bl. a. att väntetiderna för nybesök på poliklinikerna är3-6 månader. Det kan inte anses tillfredsställande. Jag vill fråga hälsovårdsminislern om inte detta är ettavsteg från de välmofiverade föresatser som fastslås i förslaget till ny hälso-och sjukvårdslag när del gäller hälso- och sjukvårdens målsättning. Jag vet all uppvaktningar om kvinnosjukvården i Stockholmhar gjorts hos hälsovårdsministern. De som deltagit i uppvaktningarna har fälttill svar att det är som svarar för sjukvårdsverksamheten - det ärju helt riktigt - och att hälsovårdsministern inte vill komma med pekpinnar förhur 3 protokoll 1979/80:98-99 Nr 98 vården organiseras. Men omlandstinget inte uppfyller rimliga krav på en Måndaeenden fungerande sjukvård inom någotområde, är det då inte dags all ta fram pekpinnen, fru statsråd? ERIKLARSSON (c): Jag tackar statsrådet för svaret. Sammanfattningsvis säger statsrådet - mer eller mindreklart - att förlossningsvården är bra , och därför behövs inga åtgärder.Statsrådet säger att svensk förlossningsvärd präglas av god balans mellankraven på lättillgänglighet och hög kvalitet, och då måste hon i dettainkludera alla de 83 förlossningsenheter som anges vara i drift och givetvisäven vården vid länsdelslasarelten. Jag förmodar alt statsrådet har observeratatt denna goda balans i föriossningsvården, som statsrådet talar om, håller påalt försvinna genom nedläggning av BB-vård vid länsdelslasarett på grund avbrist på läkare med föreskriven utbildning. Mot bakgrund av statsrådets svar vill jag ställa en följdfråga:Delar statsrådet den uppfattning jag gett uttryck för i min fråga, nämligen attdet måste anses klart otillfredsställande om vakans på en enstaka läkartjänsttvingar sjukvårdshuvudmannen att mot befolkningens vilja centraliseraBB-vården? Med andra ord: Vem bestämmer sjukvårdens utformning? Är detsjukvårdshuvudmannen, patientefterfrågan eller de som formar utbildningen avläkare? Qm det nu enligt statsrådets mening är bra med 83 vårdenheter förförlossningsvård här i landet, är det då bra att vi kanske inte enshar hälften så många enheter i drift? Del blir ju en sådan utveckling, omnuvarande utebliven randutbildning av läkare fortsätter. Statsrådet säger att hon inte ser någon anledning förregeringen att vidta några åtgärder. Jag måste tolka detta uttalande från delför sjukvård och hälsovård ansvariga statsrådet som uttryck för en långtgåendepassivitet inför den utveckling som är på gång. Förebyggande vård och förlossningsvård hör ihop och bildaren enhet. Det har statsrådet mycket rikligt påpekat i sitt svar. Statsrådethänvisar också till en snart utvärdering av förebyggande vård. Jag vill ställa ytterligare en fråga: Anser statsrådet attden förebyggande mödravårdens kvalitet kan förbättras så att ännu mer av tänkbarakomplikationer kan klarläggas före förlossningsvärden? har tagit upp en allmängeneraldebatt om sjukvården. Jag tror alt en sådan debatt leder för långt, ochjag tycker alt vi bör begränsa oss till de frågeställningar som finns iinterpellationen. Jag vill dock kommentera några av de citat som KarinNordlander förde fram. Jag ber om ursäkt om jag inte hann med att skriva nerdem exakt, men jag tror att jag fattade innebörden av dem. Till ganska stor del kan jag instämma i för att patienterna i hög grad blivit en ovidkommande part när del gällersjukvården. Det är min målsättning att försöka ändra på detta. också, somKarin , att det är oroande om sjukvården bedrivs alltmer utifrånföretagsekonomiska utgångspunkter. Även delta vill jag försöka motarbeta. frågade om jag tyckte del var rimligt allen politiker med ansvar för ett mycket stort sjukvårdsområde saknaryrkeserfarenhet från området. Vi vet väl allihop att de' aldrig finns någrakrav på speciell yrkeserfarenhet från del område en politiker skall arbetainom. Men jag vill gärna fillägga alt del underlättar om sådan erfarenhetfinns. Del är rikfigt att jag har blivit uppvaktad avrepresentanter för angående BB-vården där. Det är ocksåriktigt att jag sagt att jag är förhindrad att komma med några pekpinnar. Jagkan inte göra del av konstilufionella skäl. Del är inte min uppgift alt idetalj lägga mig i hur landsfingen sköter sin sjukvård. Jag kan dock säga såmycket som att jag har haft ett samtal med det ansvariga landstingsrådet i denhär frågan, och jag är nästan säker på all jag överskred mina befogenheter närjag tog del samtalet. Jag vill allmänt kommentera de här frågorna så långt delkan ankomma på mig alt kommentera sjukvården i landet och BB-vården iallmänhet. Jag vill först deklarera att det inte ankommer på mig attkommentera förhållandena inom enskilda landsting eller vid vissa sjukhus. Detär landslingen själva som har att bedöma behovet av resurser inom olikamedicinska verksamhetsområden, och det är väljarnas sak all i demokrafiska valge sin mening till känna om landstingspolitikernas sätt att förvalta derasförtroende. har, som jag sade i mitt första inlägg, för sin delatt se fill att sjukvården bedrivs på sådant sätt att patienterna fårtillfredsställande vård och behandling. Del framgår av mitt svar att antalet vårdplatser inomförlossningsvården totalt för riket har minskat obetydligt ochatt antalet vårdplatser för gynekologi har legal på oförändrad nivå. Samfidigthar den förebyggande mödravården och den öppna gynekologiska vården byggts ut. Delta har medfört all vi kan erbjuda kvinnor en betydligtmer kvalificerad vård och större trygghet . Därmed har jagnaturligtvis inte sagt att allt är välbeställt och att vi kan slå oss fill romed vad som är gjort. Självfallet återstår mycket all göra - därom är vi allaöverens. Det kan givetvis finnas stora ojämnheter över landet beträffandevårdplatsantal, och på vissa håll kan det ha skett nedskärningar. När del gäller förlossningsenheter som organisatorisktdrivs inom ramen för kirurgiska kliniker vid de mindre lasaretten, och som ErikLarsson tagit upp i sin fråga, vill jag först erinra om att de unga kirurgernaskunskaper när det gäller obstetrik och nyföddhetsperiodens problem mednuvarande läkarutbildning är mycket begränsade. Med hänsyn fill del lågaantalet förlossningar vid sådana enheter är det svårt all till rimligakostnader komplettera kirurgerna med gynekologisk dygnet-runt-service. Delskulle kräva minst fem årsarbetare. Qm man därtill lägger behovet avbarnmorskor och annan personal och samfidigt betänker att del inte alla dagarinträffar någon förlossning inser man lätt att förlossningsenheternainte bör vara alltför små. Därfill kommer att behovet av barnmedicinskkonsulthjälp kan vara svårt alt tillgodose vid mindre lasarett. Jag sade i milt första inlägg att del kan finnas anledningatt behålla de mindre förlossningsanslalterna, och jag vet också all del finnsmånga sådana små förlossningsavdelningar vid länsdelslasarett som fungeraralldeles utmärkt och som kan uppvisa mycket låga tal vad gäller antalet dödabarn i samband med förlossning. Diagnoserna lyder på att de barnen under ingaförhållanden skulle ha kunnat räddas till livet ens på den mest specialiseradeavdelning. En förutsättning för all man skall kunna nå så fina resultat är alt denförebyggande vården fungerar bra, att man har tillgång till vissa specialitetervid länsdelssjukhusen. Jag anser alt den förebyggande förlossningsvården ärutomordentligt viktig för att man skall kunna nå bra resultat och all vi börgöra väsentliga insatser för att förbättra den. Del kan alltså finnas skäl för att man ibland behåller desmå förlossningsenheterna, men det är då väsentligt att man tillgodoser såvälmoderns som barnets krav på att få en medicinsk vård och behandling som svararmot dagens kunnande inom förlossningsvård och barnsjukvård. KARINNORDLANDER (vpk): Det är bra att vi är överens om vissaprincipiella synpunkter när det gäller hela sjukvården. Men kvinnosjukvården ärju en del av sjukvården, och därför är det vikfigt alt ta upp de här frågorna. Hälsovårdsminislern säger att hon inte kan lägga sig ilandstingens sätt att organisera sjukvården. Jag vill då fråga: Vem är del somhar det yttersta ansvaret för alt det verkligen fungerar? Någon måste ju ändåha detta ansvar. Jag tycker att de siffror som redovisas för väntetider äroroande -framfallsoperationer , cancerpatienter får väntamed enkel förtur ungefär , med dubbel förtur , aborter görsgenomsnittligt i elfte eller tolfte veckan. Det ger inte utrymme förminskning med en enda sjukvårdsplats, menar jag. Detta är inte hellerförsvarligt ur ekonomisk synpunkt, därför att varje förlängning av väntetidenkräver ökade insatser från sjukhusen. Varje gång vårdtiden för en patientförlängs innebär det onödigt lidande också för de vårdsökande. Men jag är litet rädd nu att en försämring av samhälletssjukvård är ett led i framtvingandet av en ökad privatisering av sjukvården.För skulle det innebära alt en gammal önskedröm går i uppfyllelse,att få tillbaka den ordningen att det är plånboken som avgör sjukvården. Hurdetta kommer att bli kan vi se - på grund av långa väntelidertvingas en del patienter redan nu all gå in i den privata vården. Det gesexempel pä att vård för åderbråck kostar en kvinna . för ett vårddygnplus operation. En enkel skrapning kostar . i privat regi för ett dygn.Det säger litet om vad vi har att vänta oss om får bestämma. Dettainnebär inte ett fritt läkarval med korta väntetider och personlig omvårdnad.Fler privata sjukhus, fler privata läkare, höjda differentierade sjukvårdslaxor- det är lösningen på sjukvårdskrisen enligt ett moderat landstingsråd. hälsovårdsministerns mening att en ökad privatisering ärrätta sättet alt lösa sjukvårdskrisen och att landstingens vårdmonopolmissgynnar patienterna? Hälsovårdsministern säger i sill svar alt på vissa hålldär resvägen är lång kan en lösning vara att man inrättar speciellaBB-avdelningar för eftervård exempelvis vid hemortens länsdelssjukhus. Ditskulle då mödrarna flyttas på andra eller tredje dagen efter förlossningen. Denlösningen vill varken pafienter eller personal acceptera. Del kan inte varatillfredsställande att en sjukhusvistelse på sammanlagt skall fördelaspå två olika vårdformer och sjukhus. För det kan här bara gälla normalfallen-komplikalionsfallen kan inte hanteras på det sättet. I stället för altunderkasta sig en sådan förflyttning går säkert många patienter hem, och det ärkanske detta som ansvariga sjukvårdspolitiker är ute efter. Ett ökat öppenvårdssystem betyder mestadels altpoliklinikerna inte har sjukhusanslulning. För abortfall, som man villbehandla i större utsträckning inom öppenvården, betyder det försämradpsykiatrisk behandling, som är en viktig del i behandlingen av abortfallen.Den lappar man alltså bort, vilket jag tycker är en nackdel. Med anledning av applåder och andrameningsyttringar från läktaren yttrade TALMANNEN: Jag villerinra om att opinionsyttringar från åhörarna ej är tillälna. Då demonstrationerna emellertidfortsatte beslöt kammaren på hemställan av talmannen all ajournerasina förhandlingar till dess all ordningen på åhörarläklaren återställts. ERIKLARSSON (c): Jag blev litet konfunderad när statsrådetsade att hon hade överskridit sina befogenheter när hon samtalade medsjukvårdshuvudmännen. Jag trodde det var regel att statsrådet skaffade sigkunskaper om sjukvårdshuvudmännens verksamhet genom sådana samtal. Jag vill ta upp frågan om beslut i demokratisk ordning,som egentligen är kärnpunkten i den fråga som jag har ställt till statsrådet. Anlag att vi har en sjukvårdshuvudman som på grund avbefolkningens önskemål vill upprätthålla BB-vården vid ett länsdelssjukhus ochatt denne finner att det inte finns några utbildade läkare att placera på detjänster som är föreskrivna för denna BB-vård. Sätter man inte den demokratiskabeslutsfunktionen ur spel genom att inte se fill att del finns utbildade personeri nyckelslällning att sätta på sådana poster? Det är där jag vill ha en förklaring av statsrådet - vadhon anser om detta och om hon är beredd att ta samtal med vederbörande för allefterhöra anledningen till att det är sådan personalbrist på dessa tjänster. Statsrådet och jag har haft tillfälle att i vårt landsting diskutera Hon kanske har hört mig säga attjag när det gäller just förlossningsvården menar att det är utomordentligtviktigt att de blivande mödrarna har valfrihet beträffande dels plats förförlossning, dels vårdformen vid den förlossningsinrätlning de söker sig till.Jag har också sagt- och det står jag för-att jag tycker attalla kvinnor som vill ha förlossningsvård har rätt att söka sig till vilkensjukvårdsinrättning som helst i ett län. Då har de möjlighet att välja mellanen mer kvalificerad vård och en kanske i deras tycke mindre kvalificerad menmera mänsklig vård. Jag tror nämligen att del är mycket viktigt all man vid enförlossning åker till sjukhuset i känslan av psykiskt välbefinnande. Jag trorockså det är viktigt att de får sin önskan fillfredsställd som anser alt det ärbetydelsefullt att de får föda sitt barn så nära hemorten och så nära hemmetsom möjligt. Många har fill mig uttalat att de hellre avstår från en långtgående smärtlindring än åker längre väg för en förlossning. Allt detta är sakersom kan vara känslobe-fingade men som kommer fram i den demokratiskabeslutsprocessen. Därmed kommer jag återigen fram fill frågan: Är det dendemokratiska beslutsprocessen som skall bestämma var förlossningsvården skallges i ett län, eller är det den kommitté som bestämmer läkarnas utbildning somskall besluta om möjligheterna för förlossningsvård? frågade mig hur jag ser påvärdet och vikten av den demokratiska beslutsprocessen och om jag inte anseratt demokratin sätts ur spel, när man på demokratisk väg har beslutat att enförlossningsvård skall äga rum på ett visst ställe men bristen på utbildadeläkare sedan gör att förlossningsvården inte kan ske där man har beslutat attden skall ske. Ja, jag kan väl hålla med om att det är en viss inskränkning idemokratin när det blir på det sättet. Det finns flera skäl fill att man nu på sina hålldiskuterar nedläggning av mindre förlossningsanstalter på olika orter i landet.Ett som jag tycker ganska viktigt skäl är det minskade barnafödandet. Närantalet förlossningar blir lågt, i vissa fall så lågt att man i genomsnitt inteens har en förlossning per dag, är det svårt alt hålla kunskapen och vanan på acceptabelnivå framför allt hos barnmorskorna. Ett annat skäl är att så gott som allagynekologer anser alt förlossningsvården bör centraliseras för alt man skallkunna erbjuda så god säkerhet som möjligt för mor och barn. Ett tredje skäl kanvara just att den nya generationen läkare saknar utbildning i gynekologi ochförlossningsvård. De har under sin utbildningstid kanske aldrig varit med omen förlossning. Då är de inte heller särskilt kvalificerade alt medverka vidsådana, även om mödrarna vill föda sina barn så nära hemmet som möjligt. Det är klart att även beslutet om vad som ingår i läkarnasutbildning i viss mån fattals på demokratisk väg. Kommer det inte att fungerabra i fortsättningen, får vi naturligtvis se fill - var och en på sin kant -att innehållet i läkarutbildningen ändras, så att den får en bättre funktion. -Men del här nya utbildningsinnehållet har vi ju inte haft så förfärligt länge,och vi har inte sett konsekvenserna av det . frågade sedan vem som egentligen skulleha huvudansvaret, när inte sjukvårds- och hälsovårdsminislern kan lägga sig ilandstingens arbetsformer och deras sätt att sköta sina ansvarsuppgifter. Ja,jag har i uppgift att föreslå övergripande lagstiftning när delgäller sjukvärden, och landstingen har sedan naturligtvis att rätta sig efterriksdagens beslut. har den kontrollerande uppgiften och skall,som jag tidigare sade, se till att sjukvården fungerar i enlighet med debestämmelser som finns. Jag förutsätter att även haruppmärksamheten riktad på förhållandena i . frågade mig vidare om del kommer att bliså, nu när har ansvaret för sjukvården, att det uppstår långaväntetider osv. och att människor tvingas all vända sig fill privatavårdinrättningar för att få den värd de vill ha. Jag vill därfill säga attmoderaterna inte har haft ansvaret för sjukvården särskilt . Och att detnu råder brist på vårdplatser kan ju inte läggas till ansvar, utandet är gamla försyndelser som är anledningen till att människor ibland får ståi lång kö för att få vård. Jag tycker, precis som det landsfingsråd som åberopades iKarin inlägg, att del kan vara bra med flera privatläkare, men jagtror inte alls att de kommer att utgöra någon speciellt stor konkurrensfaktorför landstingens sjukvård. De kan medföra ett visst mått av valfrihet förpatienterna, men de kommer aldrig att bli det dominerande inslaget isjukvården. Jag delar inte heller del åberopade landstingsrådets uppfattningatt höjda, differentierade taxor är särskilt lyckade. Jag har själv uttrycktsaken så, att jag tror att fördelningen mellan skatter och avgifter- dvs. - och patientens egenavgift ärungefärligen rimlig i dagens sjukvård. hyser en viss tveksamhet - och en ganska påtaglig sådan - i frågaom värdet av alt mödrar efter förlossningen och på BB-avdelning kan föras över fill en mindre enhet för eftervård. Jag tror att detta kan fungera väldigt bra, om man får den litenhet och närhet som man annars anser vara så värdefull. Men jag vet också att kvinnorna på sina håll har föredragit att stanna kvar på det centrala sjukhusets BB-avdelning , och man har sedermera även fått lägga ner de små eftervårdsavdelningarna. Men där det systemet fungerar bra kan jag inte se annat än alt det är rimligt att praktisera den metoden också. Behandlingen av aborlfallen log ocksåupp. Till det vill jag säga alt ju nu har beslutat utreda frågan ochalt jag har tillsatt en utredning som skall se över abortlagstiftningen. Därfår man naturiigtvis ta upp även sådana frågor som tidpunkten för abort. Manbör också undersöka - i myckel hög grad, står del i direktiven - den psykiskabelastning som en abort kan innebära och hur man skall kunna underlätta förkvinnorna i en abortsitualion. Vi får alltså anledning att komma tillbaka tillabortfallen och deras behandling i sjukvården när den utredningen blir klar. (vpk): Jag konstaterar tacksamt att det av detbesked som hälsovårdsminislern nu gav tydligt framgår att yrkeserfarenhet harstor betydelse också när det gäller inställningen till sjukvården i desshelhet. Jag kan också hålla med om att situationen inte bara beror på allnya händelser inträffat utan också på all vi nu får dras med verkningarna avgamla försyndelser. Hälsovårdsminislern säger att har denövervakande uppgiften, och jag vill i anslutning till del säga att jag förutsattalt den övervakningen skall fungera. Vad sedan gäller milt intresse för förhållandena iStockholm vill jag säga att det beror på alt jag bor i . ärmin valkrets, och här har jag mina väljarkonlakter. För mig som kvinna är detren självbevarelsedrift som gör alt jag slåss mot en försämring av sjukvårdeni . Del är heller inte någonfing nytt. På 1960-taletsalt jag med i en kvinnokommilié som sorterade under kommunstyrelsen, och dåslogs vi för att få behålla , som lades ner 1969. harAllmänna BB lagts ner 1975, och gäller det . Ennedläggning av kvinnokliniken på ingår i budgeten för femårsplanen. Vikan inte acceptera en sådan utveckling när det gäller kvinnosjukvården i delhär distriktet.