prot · G30966 · 1979-12-31 00:00:00 — Riksdagensprotokoll 1979/80:66 § 1 Justerades protokollet för den 10 innevarande månad. § 2 Talmannen meddelade att läkarintyginkommitför5ve/!yo/! (7/jMo;r, som var sjukskriven ytterligare t. o, m, den 29februari. Erforderlig ledighet beviljades. Talmannen anmälde att KerstiJohansson (c) fr, o, m, skulle tjänstgöra sorn ersättare förSven , Om bilateralt bistånd till § 3 Ombilateralt bistånd tiil Utrikesministern erhöllordet för att besvara () anmälda interpellation,1979/80:96, och anförde: har i en interpellation frågatmig dels om den utöver det katastrofbistånd som redanlämnats via internationella hjälporgan också ämnar bistå med bilateralt stödtill det kampucheanska folket, dels om jag är villig att aktivt medverka tillatt Nationella enhetsfronten för räddning (FUNSK) kan upprätta ettinformationskontor i , Informationen om läget i är motsägelsefull.Likväl står två saker helt klara: För detförsta att hjälpbehoven alltjämt är mycket stora. För det andra att hjälpprogrammet har svårt att komma igång. Detta kan i viss mån förklaras av att det under pågående konflikt ärsvårt att få den interna distribufionen att fungera. Därtill kommer bristandevilja hos de stridande parterna att samarbeta med de internafionellahjälporganen. Dessa faktorer riskerar att leda till minskande biståndsvilja iolika givarländer. har därför erbjudit personal urFN-beredskapsstyrkan för att underlätta den interna distributionen och därmedhela hjälpprogrammets genomförande. Personal från katastrofhjälpsenheten inomdenna styrka har redan tidigare ställts till WFP:s och FN:sflyktingkommissaries förfogande för hjälpen till Kampucheaflyktingarna iThailand, och vi har från början gjort klart att personalen också står tillförfogande för insatser inne i , Vidare har Svenska röda korset fåttpreliminära förfrågningar om svensk medicinsk personal. Regeringen i har fått ett konkreterbjudande om svensk hjälppersonal. Erbjudandet har på mitt uppdrag framförtsav Svenska Om bilateralt bistånd ull röda korsets generalsekreterare , som dennavecka har besökt . Jag vill också här nämna att regeringen haravsatt ca 30 milj. kr. för olika hjälpinsatser för nödlidande kampucheaner. del av detta belopp har gått till de människor söm uppehåller sig igränsområdet mellan och och till flyktinglägren inne iThailand. Regeringen avser besluta om ytterligare bidrag tillWFP:s, , Internationella röda kors-kommitténs hjälpprogram i Kampucheaoch samma organisationers samt FN:s flyktingkommissaries hjälp tillKampu-cheaflyktingar vid thailändska gränsen. Beträffande andra fråga vill jag framhållaatt upprättande av informafionskontor eller motsvarande inte är en fråga somkräver ställningstagande av regeringen. Eftersom det sålunda står Phnom Penh-myndigheterna frittatt öppna ett kontor i , finner jag inte att svenska myndigheter haranledning att aktivt medverka härtill. ANITAGRADIN (s): Jag ber att få tacka utrikesministern försvaret på min inlerpellafion. Eftersom utrikesministern har tagit god fid påsig att besvara mina frågor hade jag kanske väntat mig ett mera fylligt ochkonkret svar. Att hjälpbehoven i är stora står klart för ossalla. Samstämmiga rapporter från olika delegationer och internationella organbekräftar detta. Men jag håller inte med om att informationen ärmotsägelsefull, som utrikesministern påstår. Tvärtom har vi inte på många århaft så goda möjligheter som att skapa oss en bild av förhållandena iKampuchea. Däremot finns det en propaganda som medvetet förs ut i syftet att viskall uppleva läget som motsägelsefullt. är ett krossat land. Det rör sig inte enbart omsvällande och utsatta människor utan också om ett sönderslaget samhälle, somman inle kan ställa krav på att det skall fungera t, ex, administrativt. Av detre indokinesiska länderna har råkat mest illa ut. De amerikanskabombningarna drabbade befolkningen hårt. Otaliga blev flyktingar i sitt egetland. Det amerikanska agerandet medverkade i betydande grad till att det blevde röda khmererna som tog makten efter och nästa inferno togsin början för kampucheanerna. Pol-regimen styrde med terror och hårddirigering av människor. De flyttades runt i landet utan hänsyn tillfamiljeband, ursprunglig hemort eller försörjningsmöjligheter. Vad det nu gäller är att människorna iKampuchea får hjälp, alltså att de får mat, medicin och kläder. Det borde varasjälvklart att de får hjälpen inne i , Mitt intryck av hjälpinsatsernafrån väst är att de framför allt ges utanför landet, i , De storainternationella hjälporganisationerna har koncentrerat mycket av sin hjälp tillgränsområdet mellan och , Man får lätt intrycket att folkmåste bli flyktingar för att få tillgång till mat och medicin. Att människorinte vill bli flyktingar fick jag exempel på vid mitt besök bland flyktingarnavid gränsen ,Men när myndigheterna bestämde sig för att flytta ungefär 30 000 flyktingar av,som det hette, säkerhetsskäl in i , så vägrade 5 000 att flyttamed. De ville hålla sig vid gränsen rned möjlighet att komma in i sitt egetland orn och när de så önskade. Det stormaktsspel som pågår i helaSydostasien och den propagandaapparat rnan har till sitt förfogande påverkarinle minst den information som sprids också här i . Utrikesministerntalar om de stridande parterna. Man kan inle låta bli att fråga sig om Sverigesregering också anslutit sig till flertalet västländers politik i delta område -en politik som leds av och som främst innebär att skall isoleraseller att del egentligen är ett diplomatiskt krig som förs med till densiste kampucheanen. UD har ju haft delegationer i , och jag skullevilja fråga utrikesministern om hans svar innebär att administrationen varitovillig att samarbeta direkt med , Min fråga handlar ju om bilateraltbistånd, och vid milt besök i fick jag klart för mig att Kampucheaskulle föredra att vi gav stödet direkt och inte över internationellaorganisationer. Vad utrikesministern aviserat sorn regeringensbiståndsinsats gäller ju enbart hjälp genom och Internationella rödakorset, dvs. organ som är bundna till principen att biståndsinsatser skall, somdet heter, ges till alla parter, I fallet är det i så fall minstfyra-fem parter vid det här laget. Hur stor del av det svenska biståndet ges pådetta sätt för att föda soldater ur de olika arméerna hos , Serei,den s, k, galne prinsen osv,? Det är inte i flyktinglägren och i de stridande arméernasom undernäring och sjukdom härjar värst. Det är civilbefolkningen som ärhårdast drabbad, och den finns faktiskt till inne i , Är det intefrämst den vi borde hjälpa, utrikesministern? Det borde vi kunna göra genombilateralt bistånd. Svaret på min andra fråga förvånar mig också.Visst måste svenska myndigheter medverka om Nationella enhetsfronten förKampucheas räddning skall kunna upprätta ett informationskontor i handlar ju om att låta några människor få tillstånd att bo och vistas härsom kommer från ett land som vi inte har diplomatiska relationer med. Nog voredet väl en vettig politisk gest att säga att de svenska myndigheterna skallställa upp med nödvändiga dokument för alt de skall kunna vistas här. Dessutomgäller det ett land som saknar penningekonomi. I det läget hade jag hoppats allvi med gemensamma krafter, precis som skett beträffande vissabefrielserörelser, ekonomiskt skulle kunna medverka till alt ett informationskontorupprättades. Jag föreställde mig att också regeringen skulle finna detfördelaktigt med ett sådant informationskontor, för det skulle ändå ge delneutrala möjligheter till en direkt kommunikation med , Om bilateralt bistånd nll Om bilateralt bistånd till OSWALDSÖDERÖVIST (vpk); Situationen i förbättras nulångsamt enligt alla rapporter vi får. Administrationen börjar att fungera alltbättre, och regeringen i börjar få ett allt fjistare grepp omförhållandena i landet. Det föreligger enstämmiga rapporter från skilda håll omdetta, och jag kan bara instämma med när hon säger att det ärförvånande att utrikesministern kan tala om motsägelsefull information. Hjälpbehovet är stort, och möjligheterna att få framhjälpen har varit små. Utrikesministern säger i interpellationssvaret att dettaberor pä "bristande vilja hos de stridande parterna". Detta är ennågot märklig formulering. Varifrån kommer detta påstående? Har man verkligengjort allt som står i den makt för att upprätta goda ochförtroendefulla kontakter med regeringen ? Det är ju där denspringande punkten ligger, vilket också varit inne på. Av interpellationssvaret framgår tydligt att den störstadelen av den svenska hjälpen går till gränstrakterna mellan ochKampuchea, och således kommer den förmodligen in via , Det är klart attom man kanaliserar största delen av den svenska hjälpen dit, så blirförtroendet för hjälpinsatserna dåligt hos regeringen i , Det bästa sättet att förbättra förhållandena och ökamöjligheterna för den svenska hjälpen att kanaliseras in till ärgivetvis att förbättra förbindelserna med regeringen , I delsammanhanget kommer kravet på elt informationskontor i in i bilden.Jag skall inte närmare gå in på den frågan, eftersom redan hardiskuterat den, men jag vill fråga utrikesministern: erkänner inteSverige regeringen ? Av vilka skäl upprättas det inte fulladiplomatiska förbindelser med denna regering? Vilka kriterier i den svenskaerkännandepolitiken är icke uppfyllda när det gäller regeringen ? Såvitt jag förstår finns det ingenting som behöver hindraSverige att principiellt göra ett erkännande, och jag skulle vilja veta hurutrikesministern ser på den här frågan. INGRIDSUNDBERG (m): Att det föreligger olika åsikter omförhållandena i mellan dem som tidigare haft ordet här i kammaren varsäkert väntat. Jag vill till att börja med säga att jag delar utrikesministernsuppfattning, att uppgifterna om förhållandena i är motsägelsefulla. Anledningen till att jag begärde ordet är den kanske någotsäregna situitlionen att jag tycker att utrikesministern inte helt klart harsvarat på första fråga. Den gällde huruvida den svenskaregeringen är villig att öppna möjligheterna till ett bilateralt samarbete medKampuchea, Jagtror alt svenska folket är intresserat av att få ett klartbeskedom detta. Vi är många - kanske den överväldigande majoriteten av svenskafolket - som är medvetna om de ohyggliga förhållandena bland flyktingarna iöster. Allt vad har satsat, och än mer vad har försökt attsatsa och ytterligarekommer alt salsa, på hjälpen åt dessa flyktingar är av utomordentligt stortvärde. När däremot frågan om bilateralt samarbete diskuterasgäller det något annat, nämligen förhandlingar mellan regeringarna, varvid mangemensamt skall besluta om projekt och projektens utformning och storlek. ärsituationen den att har - och det är jag mycket tacksam för - ickeerkänt regeringen i . Redan på grund av detta faktum tycker jag attdet borde vara uteslutet att diskussioner om bilateralt samarbete upptas. Jaganser emellertid att det vore välgörande att av utrikesministern få delta klartuttryckt i kammaren. Om bilateralt bistånd till klagade över att det tar långtid att få svar på sina frågor. Jag beklagar detta. Till de omständigheter somhar bidragit hör att faktiskt har varit hemförlovad under nästan fyraveckor sedan framställde interpellationen. gjorde, liksom , ett nummerav att jag sade att det finns motsägelsefulla informationer om vad somegentligen händer i och menade att så inte alls är fallet. Jag tyckeratt den debatt som redan varit, innan jag deltagit med mer än mitt förstainlägg, visar att det objektivt förhåller sig på det sätt som jag sagt,nämligen att det finns olika uppfattningar om vad som faktiskt händer iKampuchea. De olika uppfattningarna framgår också av den diplomatiskarapporteringen och av den internationella debatten. Konstigare än så är detinte. Skulle förhållandet vara det motsatta, förmodar jag att konflikten iKampuchea är den enda i historien där samtliga parter har samma mening. Jagtror inle att egentligen är sä naiv att hon föreställer sig attdet förhåller sig på det sättet. har det i detta skede inte varit regeringens främstaambition att försöka göra politiska analyser, även om vi förvisso också harsysslat med detta. I den nuvarande situationen då människor, inle minst barn,svälter och dör i hundratusental har vi tyckt att vi skall göra en humanitärinsats. Därvid har vi försökt att agera på ett sådant sätt att vi kan nå framså effektivt som möjligt. Vi har, liksom de allra flesta, menat att om hjälpenskall få någon omfattning måsteden vara internationell och detta inte bara avdet skälet att vi, hur stora resurser vi än vore beredda alt satsa, inleensamma kan klara av den enorma hungerkatastrof som pågått och fortfarandepågår i detta område. Det finns givelvis också andra rent organisatoriska ochpolitiska skäl varför man bör koncentrera verksamheten till de internationellahjälporganen. Att dessa organ har haft svårigheter att nå fram med hjälpen ärallmänt omvittnat. Jag tror att ingen föreställer sig att genombilaterala insatser kunde ha övertagit de internationella organisationernasuppgift. Men den har likväl gjort klart- vilketväl inte alla andra regeringar gjort - att vi är beredda att också görabilaterala insatser. Jag vet inte riktigt vad syftar på med sinvädjan om alt vi inle skall ha bilaterala kontakter med . Vi har inteformella diplomatiska Om bilateralt bistånd till förbindelsermed Heng Samrin-regimen. Det har vi gjort klart från den här talarstolenpraktiskt taget en gång , och vi har ocksåredogjort för skälen till det, som är desamma som gäller för alla andra ländersom vi erkänner diplomatiskt. Men vi har kunnat upprätthålla vad vi tidigarehar kallat funktionella förbindelser. Det senaste exemplet på det är just, somjag nämnde i mitt svar, att den svenska Röda korset-chefen harvarit på besök i . Han har där på milt uppdrag haft samtal medregeringen i och då fått veta att man i och för sig vore tacksam försvenska direkta hjälpinsatser till dem sorn svälter. Men man har också påpekatde svårigheter som det innebär att just nu utnyttja detta erbjudande. Det saknas alltså på inget sätt vilja från svensk sida attgöra en konkret hjälpinsats i direkt med svenska pengar och medsvensk administration. Det är inte hos oss som hindren har rests, utan del ärsituationen i som har skapat de hinder som fortfarande tyvärr finns. Vad sedan gäller den andra frågan som tog upp- nämligen den om ett informationskontor - har jag aldrig riktigt förstått debekymmer som hon, och andra har om informationskontor iSverige, Vi har ju från regeringens sida tydligt talat om att det står vem somhelst fritt alt bedriva informationsverksamhet i - även med bas i vadde vill kalla informationskontor. Och där ställer de svenska myndigheterna upppå det sätt som man gör med människor som söker sig till för att utövaverksamhet här. Det är exempelvis klart att de som kan komma från föratt upprätta ett sådant här kontor kan få visering. Men därifrån till attSverige skall åta sig att finansiera varje sådant kontor är steget ändå ganskalångt, och jag tror att , om hon tänker efler , skallfinna att del kanske skulle vara att inleda en något äventyrlig praxis om viockså skulle ha som princip att även finansiera sådan verksamhet. Det tyckerjag inte att vi skall ha. ANITAGRADIN (s); Jag håller med utrikesministern om att detabsolut viktigaste och centrala just nu är att vi ser till att det blirhumanitära insatser gjorda i för att de utsatta människorna skallkunna överleva. Men det är ju så att de internationella organisationerna imycket stor utsträckning har koncentrerat sin hjälp på flyktingsidan. Vi vet alla att det finns 10 miljoner flyktingar runt om ivärlden, och jag tycker inte att det finns anledning att utöka den skaran. Vivet också hur svårt det är att vara flykting, hur svårt det är att över huvudtaget placera de människorna. Då borde vi alltså se till, i Kampucheafallet,all människor slipper bli flyktingar, att de kan få bistånd och stöd i sitteget land. Det är därför jag tycker att det är mycket angelägel att den svenskaregeringen ser till att vi också får ett bilateralt samarbete medadministrationen i . Av en mängd formella skäl har nämligen många avde internationella organisationerna svårigheter att uppträda. De ställer heltenkelt för stora kravibland, och det på ett samhälle som man inte kan begära skall fungeraadministrativt därför alt man har svårigheter med transporter m. rn. Närdet sedan gäller informationskontoret är det bra att vi äntligen får veta attde svenska myndigheterna ställer upp rned nödvändiga dokument. Del är viktigtatt det sägs. Jag menar inte all skall finansiera informationskontor,men det är ingenting främmande och ingenting nytt i all vi lämnar ekonomiskabidrag i sådana här sammanhang. Del gör vi också när det gällerbefrielserörelser. Om bilateralt bistånd till (vpk): Jag noterar med glädje att utrikesministernuttryckte all del finns en vilja hos regeringen att verkligen uppta bilateraltbiståndssamarbete med regeringen i . Jag är verkligen glad att fåhöra det. Jag hoppas att den viljan skall manifesteras i praktiken också ganskasnart. Det bästa - jag vidhåller det fortfarande - är all viskaffar oss ordentliga diplomatiska förbindelser. På den punkten är jag inlenöjd med utrikesministerns svar, liksom inte heller med de svar som jagtidigare fått på frågor . Utrikesministern har aldrig konkret talatom vad det är för hinder som ligger i vägen. De principer vi har och som harupprepals gång på gång är att en regim som skall erkännas bör uppfylla vissafordringar. Den skall ha kontroll över territoriet. Den skall ha en fungerandeadministration. Den skall ha stöd av huvuddelen av befolkningen. Den skall heltenkelt kunna administrera landet. Det är väl i stort de principer som gälleroch de kriterier som har anförts tidigare. Rätta mig gärna, om jag har fel,eller lägg till någonting! Men vad är det dä som inte uppfyllsav regeringen i ? Det är ju det vi måste få vela. Det var en mycketundanglidande formulering som utrikesministern använde här, precis som i höstasnär jag ställde en fråga om samma sak. Tala om konkret vilka svenska kriteriersom inle uppfylls, så skulle jag bli ännu gladare för del här svaret. INGRIDSUNDBERG (m): Såväl interpellation som nuOswald Söder-qvisls inlägg klargjorde att i bakgrunden till det bilateralaarbetet finns insatser som går utöver det humanitära stödet. När det gäller det humanitära stödet är vi säkert allaense om behovet av det - det må vara multilateralt från Röda korset eller andrahjälporganisationer eller bilateralt från sida. Men eftersomutrikesministern nu förtydligade uppgift i Phnorn Penh, skullejag vilja ställa ytterligare en fråga. Den största svårigheten för deinternationella hjälporganisationerna när det gäller arbetet i harju varit att rnan från både Pot-regimens och den vietnamesiska regeringenssida har krävt att bidraget skall koncentreras till de egna anhängarna. Jagvill alltså fråga utrikesministern om regeringen i nu har ställtvillkoret alt de bilaterala hjälpinsatserna från svensk sida skall begränsasoch skötas genom den vietnamesiska regeringen. Kommer man från svensk sida i såfall all Om bilateraU bistånd till ställanågra krav på att biståndet, som tydligen skall vara rent humanitärt, skallavse samtliga lidande befolkningsgrupper i ? Först skall jag till , med vilkenjag numera dess bättre synes vara överens om ganska mycket mer än vad somtycktes framgå i ett tidigare skede i debatten, saga att det beklagligtvis ärså att en större del av hjälpen går till områdena kring gränsen. Beklagligtvis,säger jag. Därmed menar jag all det inte är någon önskan, vare sig från deinternationella organisationerna eller från , att så skall vara fallet.Det har blivit så, av de skäl som jag redogjorde för, nämligensvårigheterna att ordna distributionen inne i landet. Detta har naturligtvisalt göra med det faktum att det pågår strider där, men förvisso har det kanskeockså en del att göra med, för att uttrycka sig försiktigt, administrativaofullkomligheter hos de organ som har satts att hjälpa till med det här arbetetpå den internationella nivån. Fördelningen av hjälpsändningarna lär vara sådan attungefär en tredjedel går till gränsområdena och resten till det inre av landet.Del är givetvis vår förhoppning att man skall kunna effektiviserahjälpinsatserna i . Med det menas att man skall kunna nå ut till allaområden. Härför finns det trots allt ett intresse från internationella samfund,FN och andra organ. Det finns ett intresse i riksdag och, föreställerjag mig, i många andra länders parlament också, för att göra insatser. Därförsaknas egentligen inte pengar, utan det som saknas är effektiva kanaler för attverkligen nå fram till de människor som lider. frågade, om vi med de svenska framstötarnahar förknippat villkor om vart hjälpen skall gå. Det ligger i sakens natur, somjag sade, att det svenska intresset är att hjälpen skall nä ut till demsom faktiskt behöver den, och vi vet ju att det finns människor i sombehöver hjälp, praktiskt taget över hela landet. Det är ett krav frän vår sidaalt man skall övervinna de svårigheter som har funnits när det gälleratt nå ut med hjälpen, inte bara till vissa områden ulan till alla områden, Iövrigt har vi dess värre inte kunnat komma så långt i diskussionerna medmyndigheterna i att vi har kunnat ställa villkor om exakt varthjälpen skall gå. Det är självklart att vi inte kan medverka på sådant sättalt det skulle kunna misstänkas att vi med våra hjälpinsatser tar politisk ställningför den ena eller den andra sidan. Hjälpinsatsen är en humanitär insats. Denskall vara humanitärt motiverad, och den måste utföras på ett sådant sålt upprätthåller respekten för delta motiv, frågade vilka av de krav som vi ställerpå en regering för att vi skall upprätta diplomatiska förbindelser som HengSamrin-regeringen inle uppfyller. Såvitt jag kan förstå är inga av de kravenuppfyllda. Men så snart de blir det skall vi erkänna den regim som etablerarsig i Phnorn Penh. ANITAGRADIN (s): Nr 66 Utrikesministern beklagar an en så stor delav hjälpinsat- predaeen den sernagår till gränsområdena mellan ochKampuchea. Jag inte bara jg beklagardetta; jag skulle vilja hävda att det inte bara är en tillfällighet all en del avFN-organen och Röda korset ger hjälpen där. Jag tror nämligen att de q bdateralt är påverkade av de storaländernas politiska agerande i del här samman- bistånd till Kam-hanget. Jagskulle vilja fråga utrikesministern om man inte, när man ger hjälp pucheatill dessa organisationer, borde ställa krav på verkliga garantier för alt hjälpen ges till kampucheanerna även inne i , En sådan organisationsom , vars arbete har imponerat väldeliga, beklagar sig inte alls över attmyndigheterna i skulle lägga hinder i vägen för dess hjälparbete,ulan man är i stort sett till freds. Och enligt den senaste informationen, somjag fick för någon vecka sedan, flyter; arbetet bättre och bättre och mankommer allt längre ut i landet. Där ger rnan således inte samma information somRöda korset, som ibland säger att det skulle vara förenat med stora svårigheteratt få ut hjälpen i , När vi ger det här uppdraget till de internationellaorganisationerna tycker jag alt vi också borde ställa kravet på dem atthjälpsändningarna verkligen når fram till folk. På del sättet blir det ännuviktigare alt jobba vidare med de bilaterala hjälpinsatserna i , (vpk): Jag tycker det är litet märkligt attutrikesministern så kategoriskt avstår från att förklara vad han menar. Låt ossse på situationen utifrån de tre kriterier jag nämnde tidigare. Det är fullt klart att regeringen i harkontroll över och möjligheter att administrera den överväldigande delen avKampuchea. Ingen har kunnat garantera att de reportage och bilder av olika motslåndsgruppersom vi har sett inte är från gränsområdet mellan och . Dethar i månader talats om att med hjälp av skallstarta en jättestor offensiv med flera hundra tusen rnan för all driva ut dessamotslåndsgrupper. Det finns ingenting som talar för all de inle behärskar merän av landels yta just i gränsområdet mot . Kontrollenöver territoriet är klar och därmed är det kriteriet uppfyllt.