prot · G309100 · 1979-12-31 00:00:00 — Om detta skall kunna ske, måste detnaturligtvis också sammankopplas med ett industrisamarbete, varom den norskaregeringen gång på gång vänt sig till den . Det går då inteatt bara hänvisa till de kontakter som redan har tagits genom de investeringarsom nu görs av svensk industri. Det var dock vad handelsministern gjorde. vet handelsministern att dessa investeringar inte ärtillräckliga för att åstadkomma just dessa avtal. Det krävs också ett aktivtagerande av den . Ett sådant har dock av något skäl intekommit till stånd. I den här debatten har man från regeringens sida inte kunnatpåvisa ett skäl till varför så inte har skett. Jag kan då bara dra slutsatsenatt regeringen är så splittrad i energifrågan, att det lett fram till enpassivitet, en handlingsförlamning för att använda Svenska Dagbladets uttryck,när det gäller ett av handelsministerns viktigaste ansvarsområden: vårförsörjningsberedskap. Det är en utomordentligt viktig fråga för Sverigesframtid, som man inte kan vifta bort på det lättvindiga sätt somhandelsministern nu har gjort. Arbetet med att skapa avspänning i världen hardet senaste halvåret bromsats upp. Detta är beklagligt. Som utrikesministernframhöll tidigare här skulle en återgång till konfrontationspolitiken bliödesdiger. Det är därför självfallet en viktig uppgift för oss att isvensk utrikespolitik 70 efter måttet av.vår förinåga bidratill att avspänningsarbetet kan drivas Det är ett arbete som inbjuder till otålighet mensom för att bli framgångsrikt kräver tålamod. Nedrustningen är en självklar delav avspänningsarbetet. Dit hör strävan att förhindra spridning av kärnvapen,vilket varit en central punkt i det svenska nedrustningsarbetet. Utrikesministernhar redovisat vilken vikt regeringen fäster vid nedrustningsarbetet. Den nödvändiga nedrustningen måste kompletteras med andraåtgärder. En värdefull ram för ett sådant vidarearbete erbjuder den europeiskasäkerhets- och samarbetskonferensen (ESK). vars slutakt undertecknades iFlelsingfors . Med sina återkommande uppföljningsmöten,närmast i , där man dels går igenom hur deltagarländerna uppfylltslutaktens bestämmelser, dels söker vidareutveckla samarbetet, är ESK-processenett värdefullt instrument för samlevnaden i . Jag tror att den karakteristik av ESK som vid senaste ministerkommittémötet i är riktig. Den innebäratt ESK:s styrka ligger i dess kontinuitet: av politisk spänningfinns ESK-processen som ett forum för nödvändiga kontakter, medan den i engynnsammare atmosfär kan fungera som ett färdigt maskineri för praktiskpolitiskaåtgärder. En av de ESK-sektorer som varit föremål för ettspeciellt svenskt intresse är de förtroendeskapande åtgärderna på det militäraområdet. Det gäller t. ex. föranmälan av manövrar och utbyte av observatörer.Detta arbete är självfallet väl förenligt med ansträngningar vidnedrustningskonferensen i . Jag tror det är viktigt att vi inför Madridmötetfortsätter de ansträngningar som ända sedan slutakten undertecknades iHelsingfors har gjorts från svensk sida att vidareutveckla och fördjupa deförtroendeskapande åtgärderna. De framsteg som har kommit och kan komma tillstånd på det här området kan visserligen tyckas blygsamma, men de är av praktisktvärde, bl. a. genom att undanröja onödig misstänksamhet och minska risken förmissförstånd. En annan viktig funktion som fylls av de militäraförtroendeskapande åtgärderna är, kanske en smula paradoxalt, att de utgör endel av en omsorgsfullt balanserad helhet. ESK:s slutakt kan sägas vara enregelsamling för deltagarländernas uppförande såväl mot varandra som mot deegna medborgarna. Här behandlas de mest skilda områden - från respekt för andrastaters gränser via ekonomiskt samarbete till familjeåterförening och respektenför och hänsynen till mänskliga rättigheter. Det är nödvändigt att upprätthålla slutaktens balans.Därför kan man inte ta ut ett område - exempelvis de förtroendeskapandeåtgärderna - och behandla det i ett annat forum, t. ex. vid en särskildkonferens. Då riskerar man att förlora vitalt förhandlingsutrymme beträffandede andra frågorna och därmed begränsa användbarheten av ett maskineri som ärtill stor nytta som forum för mindre länder i öst, i väst och i de neutralasoch icke-allierades krets. Å andrasidan har ESK-processen väsentliga svagheter både genom kravet Utrikes- och handelspolitisk debatt Utrikes- och handelspolitisk debatt på att alla beslut skall fattas enhälligt och på grund avatt den omfattar så många olika frågekomplex. Framstegen blir med nödvändighetbegränsade och tar att uppnå. I vissa lägen, när frågor dyker upp somkräver svåra och snara lösningar, kan det bli nödvändigt att ändå söka vägarsom bara tangerar ESK. Det är väl i det perspektivet man måste se tankarna påen europeisk nedrustningskonferens. Det finns i ESK-dokumentet en motsägelsemellan avsnittet om respekt för mänskliga rättigheter och grundläggandefriheter å ena sidan och principen om staternas suveränitet och skydd motinblandning utifrån å andra sidan. Det sägs i säkerhetskonferensens dokument att staternaförpliktigat sig att söka främja universell och verklig respekt för demänskliga fri- och rättigheterna. Denna viktiga och löftesrika formuleringinnefattar en skyldighet för de deltagande staterna att i nationelllagstiftning och i praktisk tillämpning i det egna landet garantera ett frittmeningsutbyte och rätten till kritik. Den innefattar också ett förbud mot attvidta repressalieåtgärder av olika slag mot kritiker av den egna inhemskaregimen. Behandlingen av Sovjetmedborgaren står uppenbart istrid mot denna del av ESK-dokumentet. I ett särskilt avsnitt i säkerhetskonferensens dokumentuppställs vidare målet om en ökad rörelsefrihet och friare kontakter mellanmänniskorna i de olika europeiska staterna. Denna princip om ett fritt utbytemellan länderna innebär givetvis också en rätt att knyta mänskliga förbindelsermellan medborgarna i olika länder. Det måste innebära att barriärerna mellanstaterna i stor utsträckning rivs ner. Det måste innebära en rätt för människoratt fritt resa ut ur sitt land och åter till sitt land. Det måste innebära enrätt för familjer som så vill att fritt återförenas i det ena eller andralandet. En annan viktig fråga som knyter an till den här delen avsäkerhetskonferensens slutdokument är människornas rätt att fritt ansluta sigtill ett religiöst samfund och att fritt få utöva sin religion utan förbud ochinskränkningar från samhällets sida. I säkerhetskonferensens dokument sägs attde deltagande staterna erkänner och respekterar "den enskildes frihet attbekänna sig till och utöva, ensam eller i gemenskap med andra, sin religioneller tro följande sitt eget samvetes bud"". Denna betydelsefulla formulering måste rimligen innebäraen förpliktelse för regeringarna att ge de religiösa minoriteterna praktiskamöjligheter att utöva sin religion. Det gäller självfallet också judarna.Säkerhetskonferensens uttalande medför därför en skyldighet för länder som t.ex. att upphöra med trakasserier mot den friareligionsutövningen. Vid en bedömning av den europeiska säkerhets- och samarbetskonferensenmåste man hålla i minnet att den ju inte är något verkställande organ.Verkställigheten måste falla på andra. Svenska ESK-ansträngningar på miljösidanhar exempelvis följts upp i FN:s ekonomiska kommission för , där arbetetlett till en alleuropeisk konvention om gränsöverskridande luftföroreningar. Vi får,med tanke på att ESK inte är ett verkställande organ, inte glömma bort det mindre spektakulära men för den internationellasamlevnaden mycket viktiga arbete som sker inom ramen för andra Aropeiska samarbetsorganisationer.Det faktum att dessa, med ett undantag, bara omfattar länder utanför Östeuropaär i och för sig att beklaga. Men jag tror att vi bör utnyttja de möjlighetersom står till buds och göra det bästa möjliga av situationen. Den europeiska samarbetsorganisation som jag själv harstörst erfarenhet av är , som ju är en unik samling av demokratiskanationer. har väl spelat en rätt undanskymd roll.Kanske kan man, trots tillkomsten av ett livaktigt Europaparlament, ändå hoppasatt detta förhållande är på väg att ändras. Inte minst är det en förhoppningsom är naturlig från svenska utgångspunkter. Det har nämligen kommit ett nyttinslag i Europarådsbilden - det har framträtt en starkare medvetenhet ombehovet av solidaritet också inom . diskuterarman aktivt vad som skulle kunna kallas den inomeuropeiskanord-sydproblematiken, alltså relationerna mellan de nordeuropeiska staternaoch . Kanske kan ett effektivare utvecklingssamarbete inomEuropa springa fram ur den debatten. En annan glädjande manifestation av ansvarskänslangentemot de människor som har speciella svårigheter i är den europeiskainvandrarministerkonferens som på svenskt initiativ skall hållas i Europarådeti . I bästa fall kan denna konferens resultera i enny för gemensam syn på invandrarpolitiken eller kanske rent av i embryottill ett europeiskt invandrarpolitiskt program. Också de försök som görs för att i regi fåtill stånd gemensamma åtgärder mot illegal skatteflykt kan visa sig bliverkningsfulla och förtjänar enligt min mening allt stöd. Slutligen bör också aktiva arbete för demänskliga rättigheterna nämnas. I kommissionen för de mänskliga rättigheternafinns en garant för att brott mot de mänskliga rättigheterna inom detdemokratiska aldrig kan passera opåtalade. Vi får aldrig förtröttas i vårt arbete för demänskliga rättigheterna. Det är vår skyldighet att aktivt söka spåra up ochpåtala brott mot dessa rättigheter, var de brotten än begås. Den verksamhetenbör bedrivas inte bara på regeringsnivå utan också i det interparlamentariskasamarbetet. Det kan ske i samband med de konferenser som hålls som uppföljningtill ESK. men också i och i andra interparlamentariskaförsamlingar. Inga vägar får vara för obetydliga för att utnyttjas isträvandena att säkerställa en verklig respekt för de mänskliga fri- ochrättigheterna. Utrikes- och handelspolitisk debatt BERTILMÅBRINK (vpk): Med tanke på de för Patriotiska frontenframgångsrika valen i är det viktigt att utsätts för en hårdpress i internationella fora och genom enskilda länder, inte bara politisktutan också ekonomiskt. Det är nödvändigt därför att det handlar om den grövstaformen Nr 100 iiv rasism, tortyr och förnedringav ett helt folkslag, den svarta befolkningen. , I Det är riktigt att den svenskareseringen fördömer denna rasism. Onsdagenden t & 5 j T , non upprätthåller man ekonomiska förbindelser medSvdafrika - trots att de förtryckta och deras organisationer fördömt detta och vädjar till bl. ,, ., , , att upphöra med denna sortsförbindelser? , , tf-i- A I f/ SAS flyger på , och ut ett bildhäfte om det vackra och Ett stort antal svenska företag finns etablerade i landet. a. SKF, som med sina kullager bidrar till att de militära och polisiärastyrkorna snabbt kan ta sig fram och slå ner de svartas kamp och protestermot den omänskliga apartheidpolitiken. Den kan dä hänvisa till att det finnsen lag om nyinvesteringsförbud i . Javisst, detta är sant. Men dennalag läcker som ett såll och är mer eller mindre värdelös. Det finns nu bara en åtgärd som återstår för regeringenatt vidta, om den vill bli tagen på allvar när den säger att börisoleras och fördömas, och det är att över huvud taget upphöra med allaförbindelser med rasistregim. Endast ANC och den fackliga organisationen samtSWAPO i bör ges ekonomiskt och materiellt bistånd. Men bör dessutom också agera i FN och protesteramot bl. a. , och direkta stöd för rasisterna iSydafrika. Samtliga dessa tre länder har bidragit till att intebara har kärnkraftsreaktorer utan också kan framställa plutonium. Som bekantingick och 1957 ett kärntekniskt samarbete som skall sträcka sigfram till är 2007. Överenskommelsen fick ironiskt nog namnet Atomer för fred. Varför detta samarbete med en av de värsta rasistregimernai världen? vi vet ju att är ett av de länder som har storamängder uran. Då gäller det att hälla sig väl med detta land, och då är ingauppoffringar så stora att inte rasisterna kan tillmötesgås. Jag har aldrigmärkt att de som gastar och skriker över , och ens harhöjt sina ögonbryn inför vad och de andra uppräknade västländerna harhjälpt rasisterna med i , vilket kan fä ödesdigra följder för helasödra . I en intervju för en månad sedan i yttradeden moderate handelsministern : "Flera krämarsjälarskullegöra gott.'" Vad innebär detta yttrande? är en diktaturstat med starka fascistiska drag.Under andra hälften av 1960-talet skedde där en massaker som resulterade i atten halv miljon människor avrättades. Inget av de partier protesterade som i daggnäller över att hjälpte den nya staten och MPLA att jaga ut desydafrikanska trupperna från , och dessutom hjälper man folket i Angolaatt bygga upp landet. Tystnaden var kompakt. Generalernai fortsätter sina brutaliteter. inte bara i landet bestämde folket där vilken Fretilin fick detta förtroende. 74 skoningslös terror motbefolkningen. uppskattas att flera hundra tusen människordukat under av svält och terror på grund av aktioner. Manbefarar att har planer på att utrota befolkning. Sverigefinns med i bilden genom att till generaler under en rad pmars 1980 år halevererat vapen som bevisligen använts i . BurenstamLinders andra krämarsjäl. Den första har jag redan nämnt i Utrikes- ochhan samband med . drev den borgerliga regeringen inSverige som medlem i IDB. en organisation som bildades efter revolutionen påCuba. Den bildades på initiativ för att förhindra att förtryckta ochsvältande människor i skulle ta saken i egna händer och agera motförtryckarna. har också det avgörande inflytandet i denna organisation. Manströr pengar över fascisterna i och till tortyrregimen i , föratt nämna de värsta exemplen. Till denna verksamhet används svenska folketsskattepengar med motiveringen att vi får sälja varor till fascistdiktaturernai . Här har vi exempel tre på handelsministerns krämarsjäl. Men härborde det också vara på sin plats med en kommentar från citat från den s. k. . Handelsministern sade i sin deklaration: ""Pådet internationella planet blir det väsentligt att slå vakt om G ATT:s roll somövervakare och värnare av en fri världshandel." Finns det någon frivärldshandel? Ja, för de starka länderna, men inte förde svaga. Låt oss tittapå hur den fria världshandeln tar sig ut. och importerar 26,av alla tillverkade varor som omfattas av världshandeln, och de exporterar6,. Alltså är de s. k. utvecklingsländerna fortfarande placerade sområvaruex-porterande länder till de industrialiserade länderna i väst. Närutvecklingsländerna försöker sig på att exportera färdigvaror så svarar denindustrialiserade världen med höga tullar och andra restriktioner. Detta ärStaffan fjärde krämarsjäl. Men det är inte nog med detta. För att riktigt se till garanterar denna ordning så tillåter krämarsjälarna i regeringen att desvenska företagen slår sig ner i vissa utvecklingsländer för att på sä vis setill att vi garanteras lika konkurrens med och andra imperialistiska länderi den västliga världen om råvaror och arbetskraft. Men det är inte vilka länder som helst. Det är t. ex.Brasilien, med billig arbetskraft och en välvillig regim som inte tillåternågra större mänskliga fri-och rättigheter. är ett annat exempel - defascistiska generalerna där behöver ingen närmare presentation; de är alltförökända. Här producerar man varor av olika slag - inte för de storabefolknings majoriteterna i dessa länder utan i första hand för den industrialiserade västvärlden och i andra hand för en liten välbärgad överklass i u-landet. Visst får utvecklingsländerna köpa, men för oerhört dyra pengar. De saknar i regel valuta, nien då får de låna av den västliga världens banker och kreditinstitut, och till oerhört höga räntor. Utvecklingsländernas skuld är nu uppe i . De årliga räntorna uppgår till . Alltså: '- Nr 100 Man tjänar på billigaarbetskraft och råvaror genom hård j I 1 exploatering. Därefter lånar man ut pengar till och tjänar I . , qo<) ytterligare grova pengar genom dehöga räntorna. För det kan väl inte vara så att de svenska företagens och agerande iolika sammanhang är något , u -I II slags humanitär verksamhet? Den ärväl i varje fall inte sådan som den de dl Vt' k Ipb itt irnperialistiska länderna , och Frankrikebedriver? En av den brasilianska arbetarrörelsens mest kända män,, har sagt följande om de svenska företagen i : "Desvenska företagen är värst. Det sägs att ni har socialism hemma i . Menhär beter de sig som värre blodsugare än både jänkar och tyskar"". Ordföranden för de alliansfria staternasrörelse, , höll ett tal i FN . Han sade isin avslutning följande: "'Det talas ofta om mänskliga rättigheter, men manmåste också tala om mänsklighetens rättigheter. Varför måste vissa folk gå barfota för att andra skallkunna åka omkring i lyxbilar? Varför måste vissa leva för att andraskall kunna leva i 70? Varför måste vissa vara utfattiga för att andra skallkunna vara omåttligt rika? En del länder har hav, andra ej; en del länder harenergitillgångar, andra ej; en del har mängder med jord förlivsmedelsframställning, andra ej; en del är så överfulla av maskiner ochfabriker att man inte ens kan andas luften i den förgiftade atmosfären, andraäger ingenting annat än sina förtvinade armar att förtjäna sitt levebröd med. En del länder har alltså massor av tillgångar och andrahar ingenting. Vilken kommer att bli deras framtid? Kommer de att dö av svält?Kommer de att bli evigt fattiga? Vad skall då civilisationen vara bra för? Vadskall vi då med människans samvete till? Vad skall vi då med Förenta Nationernatill? Vad skall vi då med världen till? Man kan inte tala för tiotals miljonermänniskor som dör av svält eller sjukdomar som går att bota, omfreden. Man kan inte tala för 900 miljoner analfabeter om freden. De rikaländernas utsugning av de fattiga länderna måste upphöra."" Dessa ord kastar ett blixtljus över det hyckleri somkapitalister och liberaler bedriver. När det bara handlar om fraser kan deprisa de mänskliga rättigheterna, men när det kommer till den handfastaverkligheten främjar och försvarar de ett system som berövar majoriteten avmänskligheten t. o. m. den elementära rätten att äta sig mätt och som ständigtfördjupar klyftan mellan utsugare och utsugna. De talar i luftiga termer ommänniskans frihet. Men de menar i verkligheten det internationellastorkapitalets frihet att i frizonerna upphäva t. o. m. de enklaste legalabegränsningarna för utplundring av svältande minderåriga. FörSveriges borgerlighet är frihet ett ord på ett papper och en fras i en debatt.För mänsklighetens flertal gäller det rätten att äta sig mätt och rätten attslippa exploateras av det multinationella kapitalet, vars frihet de Detta visar att kampen för frihet och jämlikhet i världen alltid måste vara en kamp mot det kapitalistiska systemet och för Nr 100 socialismen. STUREKORPÅS (c): Valet i blev en framgång förZANU och Utrikes- och handess ledare . Det blev emellertid främst enframgång för delspolitisk debatt folk. Det har visat sin kraft attkämpa för frihet och människovärde. Det fick löfte om frihet och visade då sinförmåga att vinna freden och därmed vägen till en framtid. Vi lyckönskarZimbabwes folk. Måtte dess olika grupper nu tillsammans i fred få bygga sittland. De behövs alla. Världen behöver dem. Världen behöver som exempelpä hur människorna i ett segregerat land kan komma till sans och insikt ochbörja bygga en framtid som ett folk. måste nu fa känna ett starkt stöd med ekonomisktbistånd frän . Det får inte bero på oss, om landet inte får fortsättasin återuppbyggnad i fred och samförstånd på grund av fortsatta inre spänningareller inblandning utifrån. Då dessa möjligheter nu öppnar sig för folk,känns det särskilt tragiskt att folket i och fortfarandesynes ha lång väg att gå för att nå samma mål. Det är också beklagligt att såmånga av folk, som har sin formella yttre frihet, fortfarande saknarinre frihet och trygghet. Jag tänker då inte bara på fattigdomen ochsvårigheterna att möta folkets mest grundläggande behov. Jag tänker också pådem som lider under regimer, vilka med eller utan stöd utifrån håller folketnere eller förtrycker grupper inom det. Vår solidaritet får inte bara gälla offren för den gamlakolonialismen. Den måste också gälla dem som lider under annat förtryck.Ugandas president påtalade i sitt väl avvägda anförande i FN;sgeneralförsamling bristen på engagemang från FN och från deninternationella opinionen för hans folk under dess mörka tid. Inte heller nutycks få det stöd folkets nöd motiverar. Den internationella opinionen har med rätta engagerat sigför båtlykting-arna i och för de olyckliga khmererna. Den haremellertid varit förunderligt tyst inför världens största pågåendeflyktingkatastrof, den som utvecklas på . utgick man ifrån att det fanns 350 000flyktingar från i läger i . Den siffran bekräftas också i den rapport de svenska juristerna lämnat efter att ha studerat flyktingsituationen i bl. Därtill kommer sannolikt ett minst lika stort antal utanför läger. Professor hos FN:s undergeneralsekrete rare för särskilda politiska frågor beräknade antalet lägerflyktingar i till 450 000. Enligt statistik från FN:s flyktingkom missaries kontor i beräknades då antalet sådana flyktingar till 488 000. Professor menar att man, när man skall beräkna behovet av katastrofinsatser i lägren , bör räkna med 650 000 människor. Det stämmer med en beräkning att i '' Nr 100 genomsnitt 500-1 000 personer flyrfrån till . r\ i A Även i finns flera hundratusen flvktingar. p "T iqcfi Särskilt svårt utsattaflyktinggrupper finns också i . visar i sin rapport om flyktingsituationen i hur flyktingarna Ut 'k nrh hn '' visserligen har förmånen attkomina till en omgivning, som är etniskt dels nitisk debatt närbesläktad,men att får ytterst lite hjälp från det internationella samfundet föratt bära bördan. Den börda har att bära tynges ytterligare av attflyktingarna från hör hemma i ett annat etniskt sammanhang och dessutomfrämst är frän städerna. De blir dubbelt främmande i den flyktingmiljö de nuhar att leva i. Till bilden av flyktingkatastrofen på hörocksä att det enligt officiella etiopiska uppgifter finns 150 000 flyktingarfrän i . Därtill kommer de hundratusentals som blivitflyktingar i sitt eget land pä grund av kriget och våldet. Statistik från vissa läger i , som kan vararepresentativ, visar att av flyktingarna är barn . Det innebäratt det bara i skulle kunna finnas upp emot en halv miljon barn under15 år i flyktinglägren. Det förstärker intrycket av att vi på haren koncentration av mänskligt lidande som kanske ingen annanstans. Att lindradetta måste vara en viktig uppgift för direkt svenskt bistånd och för svenskaktivitet i internationella sammanhang. Stöd till flyktingarna på hornmåste gå före varje annan ny biståndsinsats i detta område. För många av oss är dagens debatt en litetovan omväxling i den ständiga kärnkraftsdiskussionen. Eftersom vårkärnkraftspolitik i hög grad har en internationell aspekt, vore det orimligt ominte debatten ocksä präglades av närheten till folkomröstningen.Kärnkraften ger ett utrikespolitiskt beroende. Vad blir det av trovärdigheten ivårt neutralitetsförsvar, om vi blir övervägande beroende av centraliseradkärnkraft för vår elförsörjning och - som ja-sidan gör - säger att vi skallstänga av den vid krigshot? Då slås samhället ut, när det borde vara somstarkast. Det borde vara något för pojkarna på värnpliktsriksdagen attdiskutera. När vi har byggt upp ett så starkt beroende av kärnkraften, blir vidå inte utlämnade till utpressning från våra leverantörer av anrikat uran? Blirvi då inte tvingade att i utbyte bryta vårt uran och därmed skövla och förgiftagamla kulturbygder? Debatten inför folkomröstningen visar att det också finnsandra tungt vägande argument för att avveckla kärnkraften.