prot · G30973 · 1979-12-31 00:00:00 — Internationellt finns det alltför många avskräckandeexempel - som jag inte har tid att här redovisa - som visar på denrisken," Tacka farao för att han inte ville redovisa de exemplen! När jag hörde detta gjorde jag följande reflexion. I dekommunistiska länderna byggs det många kärnkraftverk. Vad elektriciteten varför är kärnkraften för . Är det pä grund av kärnkraften som LarsWerners partivänner har förvandlat sina kommunistiskt styrda länder tillpolisstater? I samband med Pragvären förklarade dåvarandekommunislledaren . alt vi på grund av inmarschen iTjeckoslovakien borde frysa förbindelserna med . Hermanssonföreslog alltså en bojkott. Det var enligt min mening ett oklokt förslag. Vihar ett klart intresse av goda förbindelser med . Jag har istället ett annat råd till : Frys förbindelserna med leninismen! Detvore en seger för demokratin. : Det är, herr talman, tankeväckande attcenterpartiet har funnit det förenligt med sina intressen att ifolkomröstningskampanjen gä i koalition med kommunisterna. Jag är glad altstatsminister , centerpartiels ordförande, sitter här och lyssnar tillmitt resonemang med hans nyvunne kompis. Alltid lär han sig något. (vpk) replik: Det förvånar mig inte på något sätt all OlofPalme tar tillfället i akt, efter det att i går bäddade för ettangrepp på oss genom att inför folkomröstningen försöka skrämma medkommunisterna. Det förvånar mig bara litet att gör del som och tjatade om under hela valrörelsen: Angripkommunisterna mycket mer! Det är det nya, men jag tror inte att det underlättarfolkomröstningen eller gör det lättare rned tanke på det sällskap som OlofPalme har placerat sig i inför denna. Beträffande de principiella frågorna om folkensbestämmanderätt, natio nella suveränitet och rätten att själva avgöra sina egna frågor tror jag alljag 20 inle behöver bli vare sig OlofPalme eller någon annan här i kammaren svaret Vi har tillräckligt talat om var vi står i dessa ' avseenden.Vi har varit betydligt mer konsekventa och tydliga än flera andra den partier idenna kammare, Jagbetraktar inte vad som skedde i och vad som har skett----- ---- iAfghanistan som ett uttryck för något slags elitteori - där har läst på dåligt. Det är i stället avsteg från principer som vivill slå vakt om. Del debatt är därför som vi är så angelägna alt tala omall sädana här saker skadar socialismens principer. Vi säger i vårt partiprogram att vi bekämpar varjeinskränkning i och slåss för varje utvidgning av folkens demokratiskarättigheter - nationell självbestämmanderätt, rätt att med allmän och likarösträtt välja folkrepresentation som väljer och vrakar regeringar,organisations-, mötes- och demonstrationsfrihet, åsikts-, yttrande- ochtryckfrihet. Och vi har sagt att i det socialistiska samhälle vi vill skapaskall den centrala folkrepresentationen, som tillsätts i allmänna, fria ochdirekta val med lika rösträtt, vara statsmaktens ledande organ,, Vi säger attfolket formar fritt sina politiska och fackliga organisationer. Densocialistiska uppbyggnaden kräver åsikts- och organisationsfrihet. I fri ochöppen diskussion bekämpar partiet reaktionära strävanden och värderingar. Detta skriver vi och detta menarvi, och det kan aldrig ersättas med administrativa åtgärder och ingrepp. Deltaär vär inställning, och den har vi redovisat. tror inte pä den.Jag beklagar bara om nu skall följa in i det kallakriget och den nya antikommunismen. Jag tycker nog att utvecklingen under1950-talel är spär som förskräcker och borde förskräcka även socialdemokratin . () replik; måste ju ligga illa till om hanär tvungen att hänga sig om halsen på . Och eftersom honom så måste han vara vit som snö, anser han. Dei är, sagt med allrespekt, i detta sammanhang ganska likgiltigt vad och säger. Vad jag tog upp var alltså en absolut grundfråga somarbetarrörelsen har levt med ända sedan utformade sina teorier, anpassadeför den lilla elitens övertagande av elt efterblivet bondesamhälle,, men till djup skada för den demokratiska arbetarrörelsen iutvecklade industriländer. Det jag frågade var hur den svenskakommunismen ställer sig till leninismen. Alla de vackra ting han läste upp frånsitt partiprogram är vad man kan återfinna ord för ord i ,och författningar. Ja visst, men de tillämpas inte.Del beror inte på att jag anser att de skulle vara speciellt onda människor,utan det är av rent ideologiska skäl. Det beror alltså på leninismens enligtmin mening förvridna principer. Leninismen bygger på teorin om den lilla eliten,proletariatets avantgarde, som tar maklen i samhället. Sedan är det denna elitsom skall styra och leda massorna - del är icke massorna som skall styra denlilla eliten. Nr 73 elitteori, som är leninismens grundval, leder i sina konsekvenser till Onsdagenden intolerans mot oliktänkande. Det ärdärför man har så mycket sektstrider 30 januari1980 inom kommunismen historiskt sett,överallt, och inte har lyckats skapa den bredafolkrörelsen, utom i , Och när de som är fångade av dessa Allmänpolitisk elitteorier - även om det är ganskabra människor på många sätt - får politisk debatt makt leder det tiil repression ochpolitiskt förtryck. Det finns icke något exempel päatt leninister som kommit till maklen har i praktiken tillåtit öppendebatt, har i praktiken gjort någonting annat än undertryckt sina Detta är en fundamental sanning och har ingenting medSvenska och att göra, utan det är den 50-åriga kampeninom arbetarrörelsen. Och jag ställer till den utomordentligtallvarliga frågan: Är den svenska kommunismen beredd att äntligen kasta lossfrån leninismen? Inte för att skicka denna ideologi till historiens skräphög,ty leninismen kommer att finnas kvar i och på många håll ochkommer aldrig att leda till demokrati, dess värre. Men vi skall se till att vii slår vakt om en demokratisk arbetarrörelse och ett demokratiskt land, (vpk) replik: Jag kan inte komma ifrån att jag tycker detär ett försök till opportunism när här går upp och utförSvenska beställningsarbele. Det är inte jag som hänger mig om halsenpå , utan det är ju och som går hand ihand. Jag vet inte om den här diskussionen är föranledd av samma sak som GöstaBohman försöker hota borgerliga väljare med, nämligen att samarbetarmed oss, men jag kan inle helt frigöra mig från tanken att nu harförfallit till samma dåliga argumentation som och andraja-anhängare bedriver. Sedan vet jag inte vad har med kärnkraften all göra.Jag har inte någonstans i kunnat finna vad sade omkärnkraften. Det är möjligt att har gjort det, men vi läser intevare sig eller på det sätt som försöker göra här. Beträffande själva huvudfrågan som tar upp villjag saga att det inte är principerna som har föranlett vår kritik, utan det äravstegen från dessa principer som vi hävdar är felaktiga. Det handlar om avstegsom man aldrig kan acceptera om man vill slå vakt om viktiga och riktigasocialistiska principer, principer som gav uttryck för. Men viläser inte eller som en kokbok, som göra här, utan vi använder dem som försök till analys av samhället ochingenting annat. Det här med de leninistiska elitteorierna har om . Jag tycker att skulle läsa ordentligt,så kunde vi ha en diskussion om vad sade och om på vilket sätt man skallanvända och i debatten om arbetarrörelsen och omsamhällsutvecklingen. har inletts med ökad spänningmellan supermakterna. Även förekorn regionalakonflikter, där supermakterna hade motsatta intressen. De avhöll sig dock fråndirekt konfrontation. Kampen om inflytande över de oljerika länderna kringPersiska viken riskerar nu att övergå i öppen konfrontation med direkta ochallvarliga följder för världsfreden. Det hårdnande internationella klimatet har bl, a, fålltill följd att efterlevnaden av ESK-överenskommelsen från minskal.Deportationerna av oliklänkande i utgör tydliga exempel på dena. Det internationella nedrustningsarbetet gjorde underfjolåret knappast några framsteg. Både i öst och i väst talar man mer omupprustning än om növändigheten av nedrustning. Avspänningens framtid ler siginle minst efter militära inmarsch i högst osäker. För var det en självklarhet att klart och entydigtfördöma det sovjetiska angreppet på det alliansfria . Den svenskaregeringen tillhörde de allra första som reagerade mot flagrantaövergrepp. Pä den europeiska kontinenten står mililäralliansernaskonventionella styrkor öga mot öga, och tusentals kärnvapen hålls i beredskap.All civilisation i vår världsdel kan på förintas om ett kärnvapenkrigskulle utbryta. I detta läge är det en självklarhet för den svenska regeringenall vända sig mot varje led i den fortsatta upprustningsprocessen. Folkens vilja till fred och insikterna om kärnvapenkrigetsfruktansvärda verkningar utgör de främsta avhållande faktorerna som vi har attlita till. Ett kärnvapenkrig kan aldrig ses i ett begränsat maktpolitisktperspektiv - det utgör alltid ett hot mot hela mänskligheten. Nya militärutgifter kommer hos både supermakterna ochandra stater att binda ekonomiska resurer, sorn så väl behövs för att skapaökad jämlikhet och drägligare livsvillkor för det stora folkflertalet ivärlden. har, med sin särskilda utrikespolitiska profil, ett ansvar altpeka på det bakslag i kampen mot världens fattigdom och svält som den fortsattaupprustningen utgör, rnåste genom en fortsatt aktiv utrikespolitik ochinsatser i olika internationella organ söka verka för alt de nya hotenelimineras och att avspänningspolitiken kan fortsätta. Vi har begränsade möjligheterall direkt påverka stormakternas ställningstaganden. Men tillsammans med andrasmå nationer har vi ett ansvar för att torgföra den opinion som världen överkräver fred, självbestämmanderätt, frihet för individen och mat för dagen föralla. Vi kan också med ett fortsatt aktivt arbete i bl, a, olikanedrustningsorgan komma med praktiska uppslag om hur nedrustningsarbetet kanföras vidare. Vi måste aktivt verka för att uppföljningkonferensen i kangenomföras. Utvecklingenbelyser också än en gång vilken roll svenskt försvar och den svenska säkerhetspolitiken spelar, inte bara för vår egensäkerhet ulan också för stabiliteten i hela norra , Det så betydelsefullabalansläget i måste även i fortsättningen vara i hög grad vägledande förden svenska säkerhetspolitiken, försvar har successivt anpassatstill de förutsättningar som avspänningspolitiken har skapat. Ekonomisktviktiga begränsningar har därigenom kunnat genomföras i bl, a,fredsorganisationen. En omfördelning har skett av resurser till andra grenar avförsvaret än det militära. Det här är en politik som har omfattats och som omfattasav alla de stora partierna och av ett helt övervägande folkflertal. Just dennaenighet har haft ett stort värde - inte bara här hemma utan också för tilltrontill och respekten för vår neutralitetspolitik ute i vår omvärld, I ensituation där spänningen ute i världen på nytt stiger blir trovärdigheten ihögsta grad beroende av att vi nationellt förmår hålla ihop och genomföraanpassningsprocessen på ett sätt som andra bedömer vara realistiskt ochverklighelsanknutel. Inte minst i våra grannländer skulle det säkert väcka bädeförvåning och oro, om försvars- och säkerhetspolitiken i i ökadutsträckning utnyttjades som slaglrä iden interna partipolitiska debatten. Ekonomiskt företer den internationella bilden också mångamörka inslag. Det finns dock inle anledning att måla framtidsbilden i baramörka färger. Anpassningen till de höjda oljepriserna bör den här gången kunnaske med utnyttjande av de lärdomar vi gjorde , När den förra trepartiregeringen tillträdde var detkostnadsproblemen som stod i centrum här i , medoljeprishöjningarna fick vi kraftiga prishöjningar på våratraditionella exportvaror, och på det viset kom mycket av oljeprisstegringarnaalt döljas. Men när prisfallet pä våra exportprodukter kom lågoljeprisstegringarna kvar. Och började vi alla att märka vad som hade hänt.Många företag hade haft "löneexplosioner" 1974-1975. Till det kom detäta höjningarna av arbetsgivaravgifterna -företag kastades på bara ett par årfrån höga vinster till akut kris. Sysselsättning och produktion stagnerade i takt med attden internationella konkurrenskraften gick förlorad. Lagren tornade upp sig,pristakten ökade och underskottet i utrikesaffärerna blev allt större. Genom en stram och målmedveten politik kunde denutvecklingen vändas i en för flertalet företag och branscherpositiv riktning. Exportföretagen återvann bl. a. genom devalveringen det mestaav sin konkurrenskraft. Men också hemmamarknadsföretagen förbättrade sinposition. Handelsbalansen vändes från stora underskott till överskott. Ändradeinternationella marknadsförhållanden innebär dock samfidigt beståendesvårigheter för sådana branscher som varven och tekoindustrin. Därigenom blev också fjolåret - 1979 - ett urproduktionssynpunkt bra år. Prisstegringarna kunde åtminstone i början på årethållas nere. Sedan kom oljeprisstegringarna, och som alla andra länderdrabbades också vårt land av dem. Sysselsättningen undergick enpåtaglig förbättring. minst glädjande var all den tidigare sä kraftiga nedgångeni industrisysselsättningen hejdades. Investeringskurvan, som under krisårenhade pekat brant neråt, vände uppåt igen. Denna i vissa avseenden gynnsamma ekonomiska utvecklingbör kunna fortsätta en bit in på 1980. Man måste dock räkna med en uppbromsningav tillväxten både här hemma och i vår omvärld. Oljeprishöjningarna kommer attpä samma sätt som i mitten pä dämpa den internationellakonjunkturutvecklingen. Utvecklingen i kommer pä samma sätt som imitten av att i hög grad bli beroende av hur vi klarar pris- ochkostnadsutvecklingen. Mot detta kan ställas att det fortfarande finns god krafti efterfrågan, delta som ett resultat av beställningar under förra delen av1979, ligger i vanlig ordning sent i konjunklurförloppet. Vi har alltsåett rådrum som inte kommer alla länder till del. Dessutom ligger före och efter ikonjunkturnedgången på ett sätt som ger en mjukare internationellefterfrågesvacka än efler förra oljekrisen. Trots allt som har hänt kan man ändå säga att situationenpå oljemarknaden nu är lugnare . Det visas bl, a, genom attprisdifferensen mellan den s, k, spotmarknaden och kontraktsmarknaden harhalverats, Köparländernas lager är välfyllda och i-ländernas motståndskraftdärigenom bättre . Oljeprishöjningarna innebär självfallet stora påfrestningarpå utrikesaffärerna och indirekt också på statsfinanserna. Men vi får integlömma alt de.ssa prisstegringar har öppnat nya möjligheter.Besparingsinvesteringar som fidigare var ekonomiskt diskutabla har blivitlönsamma. Tar vi vara på dessa möjligheter så innebär det investeringar, nyajobb och en direkt effekt på vår bytesbalans genom minskad oljeimport. På samma sätt har de ökade oljepriserna inneburit attlönsamheten hos ved, flis och torv som bränsle kraftigt har förstärkts. Investeringari såväl små som stora projekt för att utnyttja dessa inhemska energiråvaror gerockså nya jobb. Ofta kommer dessa jobb där sysselsättningsläget är sämst. Ocksåpå detta område gäller all varje kubikmeter olja som ersätts innebär enmotsvarande direkt effekt på vår bytesbalans. Den samhällsekonomiska effektenblir, skulle jag vilja säga, dramatiskt god i alla de fall där arbetslösamänniskor kan få sysselsättning på detta sätt. Oljeprisstegringarna innebärpåfrestningar för det svenska folkhushållei, men de öppnar nyamöjligheter. Det är del vi aldrig fär glömma. Låt oss därför ta dessa höjningarav oljepriset som en utmaning all uträtta något positivt av våra egna resurser. De gångna krisårens aktiva arbetsmarknads- ochindustripolitik har självfallet inneburit påfrestningar på statsfinanserna. Detvar i stor utsträckning ett förskott vi gemensamt log ut de åren. Vi gjordedet för att hålla sysselsättningen uppe, för att rädda krisdrabbade företag ochför att underlätta omställningarna i utsatta branscher. Var och en som tar ut iförskott vet att man måste ta hänsyn lill detta i ett senare skede, när Nr 13 utvecklingen vänder. Onsdagenden varnade också för enalltför snabb konsumiionsökning, när 30 januari1980 kurvorna började peka uppåt igen.Jag vill t, ex, påminna om varningar som viframförde när förslag lill extra skattesänkningar lades fram. Allmänpolitisk Socialdemokraterna företrädde dåsom nu en ännu expansivare politik. debatt påminde om samma sak när förslagettill ny skatteskala kom utan att finansieringenav den skalan var ordnad. Centernfick inle minst i valrörelsen uppbära en hel del kritik för denna sinförsiktiga hållning. Partiet framställdes då ibland t. o. m. som motståndaretill alla förändringar i skattesystemet, 1. ex. förändringar av marginalskatterna.Det var naturligtvis en helt felaktig bild. Vi ville bara peka på samband somär ofrånkomliga. i efterhand måste nog alla medge att denna hållning var denenda riktiga. Alla måste väl medge alt vi inte kan ta ut nya förmåner som intehar täckning i ökad produktion och produktivitet. Inte ens fjolåretsförhållandevis stora produktionstillväxt lämnade egentligen något mer betydandeutrymme för ökning av konsumtionen. Det gäller naturligtvis ännu mer sedanfolkhushållet har fått den nya stora oljenotan att betala. Den nya budget somregeringen har lagt fram präglas av de krav på återhållsamhet som de höjdaoljepriserna ställer. Kraven på sparsamhet och hushållning över hela linjen harframtvingat en sällsynt hård granskning av alla enskilda budgetposter. Kravenpå effektivisering i statsförvaltningen och på omprioriteringar har likasåställts högre än . Likväl har underskottet i kronor räknat ökat. Elt i sammanhanget väsentligt mål har dock kunnat uppnåsmed den nya budgeten. Jag tänker på att mycket snabbatakt i utgiftsökningarna nu har brutits. I grova drag ökade då de offentligautgifterna dubbelt så snabbt som produktionen ökade. Därmed följde också ensnabb stegring av det totala skattetrycket, trots att budgetunderskottet ökade. Uppbromsningen av utgiftsökningen i den nu framlagdabudgeten lägger en grund för en långsiktig förbättring av statsfinanserna.Åtgärderna har dessutom kunnat vidtas utan att svaga grupper har kommit i kläm.Pensionärerna kommer nästa är att få dela på ytterligare omkring 4,5 miljarderkronor. Barnfamiljerna tillförs genom höjningen av barnbidragen och utbyggnadenav föräldraförsäkringen närmare 1 miljard. Tillskottet till kommunernasbarnomsorg är lika stort. Däremot har det varit nödvändigt att hålla igen påsådana förmåner som vi alla tillgodogör oss; matprissubventioner, generellabostadssubventioner osv. Där har det bokstavligt talat blivit nödvändigt atträtta mun efter malsäcken. När ett lands ekonomi drabbas av sådana påfrestningar somden nya oljenotan är det självfallet angeläget att hushålla och spara på alla områden. Bördan blir lånare an bära om den delas ränvist mellan olika folkgrupper. Men åtstramningen måste också fördelas på ett rimligt sätt mellan den statliga budgeten, kommunernas ekonomi och medborgarnas privata utgif ter. Det vore orimligt an exempelvis kräva återhållsamhet bara av 26 arbetsmarknadens parter. Det vorelika orimligt an inte låta kommunerna ta sin del av ansvaret för en sund samhällsekonomi. Därför är också kritiken mot att regeringen i vissulsträckning vill senarelägga en del av skatteutjämningen missriktad. Det ärverkligen inte, som uttryckte det, fråga om att straffa kommunerna.Vad del gäller är att se över hela det offentliga utgiftsprogrammet. Det ärändå så all kommunerna i det budgetförslag som regeringen har lagt fram får enökning av sina olika bidrag från staten med . Vadregeringen har föreslagit är att vänta med att betala ul 750 milj, kr,-eller hälften av det skatteutjämningsbidrag som ingår i etapp två av dennastora reform. Det motsvarar av del totalaskatteutjämnings-bidraget. Den socialdemokratiska oppositionen försöker göra ettstort nummer av detta, och ville också använda tillfället lillatt göra det. Men jag vill då påminna och andra socialdemokrater omatt under den långa socialdemokratiska regeringstiden - den omfattade ju fleradecennier -ökade skatteutjämningsbidragen ytterst långsamt. Låt mig ocksåpåminna om att det lär vara ofrånkomligt att det ökade lönebaseradeavgiftsuttag som socialdemokraterna föreslår till årets riksdag kommer attminska kommunernas ordinarie skatteinkomster. Får jag också erinra om att sedanregeringsskiftet har skatteutjämningsbidragen fördubblats. På dessa tre århar omfattningen av den skatteutjämning som socialdemokraterna kunde åstadkommaunder fördubblats. Det finns anledning alt framhålla det. Utöver deförbättrade bidragen har kommunernas ekonomi förbättrats väsentligt genomtrepartiregeringens borttagande av den allmänna arbetsgivaravgiften. När jagtalar med kommunalmän om detta medger de - oavsett vilken partitillhörighet dehar - att sådana åtgärder på ett avgörande sätt förbättrat kommunernas ekonomi. Jag vill vidare göra det tillrättaläggandet att regeringenvid de kommande överläggningarna med och Landstingsförbundetkommer att föreslå att det ettåriga uppskovet - för det är det som det handlarom -skall utformas så att inte de fattigaste och mest skattetyngda kommunernaskall behöva komma i kläm. För socialdemokraterna tycks målsättningen när det gällerbudgeten i dess helhet den här gången i första hand ha varit att bjuda över påolika anslagsposter för att om möjligt vinna en och annan votering här iriksdagen. Jag har inte haft möjlighet att i detalj gå igenomsocialdemokraternas alla motionsyrkanden, men jag kunde konstatera att OlofPalme i sin kritik av budgeten använde mycket svepande formuleringar. Jag ladeockså märke till att när det gällde alternativåtgärder var formuleringarnaåterigen lika svepande. Det fanns i hans anförande inle särskilt mycket avkonkreta förslag. Men till den diskussionen får vi väl återkomma ifinansdebalten. Men jag kunde också lägga märke lill en annan sak. Trotsden i ord mycket hårda kritiken mot regeringen för alt vi lagt fram ettbudgetförslag som ger ett alltför högt budgetunderskott, så uppgersocialdemokraterna för sin del elt lika högt budgetunderskott. Det är värt attlägga märke lill. Nr '3 våldsam kritik mot oss för att viinte prutat hårdare och för att vi inte höjt Onsdagenden skatter och avgifter, men ändå läggerman fram ett förslag om vilket man 30 januari1980 påstår att delger ett lika högtbudgetunderskott. Men kan det i verkligheten Är det inte i verkligheten så all ert budgetunderskott blir mycket I varje fall måste det blidet om ni menar allvar med de långtgående debatt utfästelserna om ökade subventioner för att på det sättet hålla nere inflationen.Om ni är beredda att genomföra den operationen springer talen rätt snabbt ihöjden. Det är helt klart att en sådan budgetpolitik allvarligt skulle försvåramöjligheterna att lösa de otvivelaktigt myckel besvärliga uppgifter som liggerframför oss. Och den skulle inte innebära att vi lyckades bättre i kampen motinflationen. Vi måste arbeta och hushålla oss ur de påfrestningar vistär inför. Investeringsutvecklingen inom industrin och näringslivet i övrigtblir då av avgörande betydelse. Men inte ökar investeringsviljan och inteförbättras investeringsklimatet om vi politiker i ständigt ökande takt läggernya avgifter på näringslivet. Också borde vid det här laget hainsett alt just del snabbt ökade avgiftsuttaget första hälftpå ett avgörande sätt bidrog lill att försämra det svenska näringslivetskonkurrenskraft. Men det verkar som om han medvetet blundar för detta faktum. Regeringens skattepolitik och ekonomiska politik har justökade investeringar inom industrin och näringslivet som mål. Vi måstefortsätta med en mycket stram statlig budgetpolitik. Varje miljon och miljardsom vi nu lägger pä utgiftssidan kommer vi senare att tvingas ta igen - och dåkanske i en betydligt svagare konjunktur än den vi nu har. Målsättningen måste vara all fä nerdet mycket stora underskott i utrikesaffärerna som de nya oljeprishöjningarna gettupphov till. Det måste i stor utsträckning ske genom att sparandeunderskottet iden svenska ekonomin minskas. Inte minst är det negativa sparandel i denstatliga sektorn - budgetunderskottet - ett bekymmer.