prot · G309168 · 1979-12-31 00:00:00 — När det gäller många av deenergikällor till vilka stora förhoppningar knyts är osäkerheterna i ekonomisktavseende men också i fråga om miljökonsekvenserna alltjämt stora. Först efterytterligare forsknings- och utvecklingsarbete är det möjligt att meradetaljbedöma hur dessa energikällor kan passas in i det svenskaenergiförsörjningssystemet. Den osäkerhet som alltjämt omger de förnybaraenergikällorna är skälet till att vi moderater velat visa en viss ödmjukhet vidbedömningarna av hur energiförsörjningssituationen kan te sig ett stycke in på2000-talet. Det är vår tro och vår förhoppning att den förnybara energin dåskall ha nått så långt att den kan spela en väsentlig roll för att trygga densvenska energiförsörjningen. Men vi vet inte säkert. För säkra bedömningar ärdet underlag som står oss till buds alltför begränsat. I debatten inför folkomröstningen markerades flera gångerfrån vårt håll att det är svårt, ja, i praktiken ogörligt, att genom beslut binda generationer långt in . Vi håller fast vidfolkomröstningens och propositionens formulering att tolv reaktorer skall tas idrift och användas under sin tekniska och ekonomiska livslängd, dvs. Men vi vill inte, som utskottsmajoriteten, låsa fast ettavvecklingsdatum till nyårsnatten . För att klara de gigantiska"energiproblem vårt landstår inför krävs insatser av alla på alla samhällets plan. Få områden är såolämpliga för ideologiskt betonade hämningar. På få områden är det så angelägetatt ta till vara all den initiativkraft och framåtanda som ett decentraliseratekonomiskt system rymmer. Socialistiska ingrepp som inte har något annat motivän socialistisk doktrin kommer att hämma den idérikedom och den innovationskraftpå energiområdet som vi så väl behöver. Tesen att alla anläggningar somproducerar kraft av någon betydelse skall ägas av staten lär inte precis ökatempot i utvecklandet av alternativa energikällor. Inte heller blir kärnkraftensäkrare genom att staten äger den. Säkerheten skall tryggas genom detregelsystem för kärnkraftens användande som statsmakterna fastställer. Ireservation 3, som rör samhällets inflytande i OKG, finns den mera liberalagrundsyn uttryckt som och vi i denna fråga företräder. Litet förvånandeär det också att höra i denna kammare uttrycka sitt skarpaogillande av karakteristik av socialdemokraternas partimotion.Man frågar sig: Står inte socialdemokraterna för planhushållning längre? Frågan om vinsterna i vattenkraftsproduktionen behandlas ipropositionen. Föredraganden aviserar att energiskatteutredningen kommer attges tilläggsdirektiv för att ta upp denna fråga. Detta tycker vi är viktigt.Däremot vill vi inte, som utskottsmajoriteten, föregripa utredningensställningstagande genom en skrivning från utskottets sida; därav reservation10. Som Stockholmsriksdagsman har jag anledning att särskiltkommentera en fråga som tas upp i näringsutskottets betänkande; det gällerstorstädernas 3 protokoll 1979/80:168 värmeförsörjning.Som utskottet framhåller är det angeläget att regeringen tar beslut omriktlinjer för storstädernas värmeförsörjning. måste inom ennära framtid bestämma hur dess värmeförsörjning skall utformas. Värmesektorn ären mycket tung post i energiförsörjning. I går ca65 % av det totala energibehovet till värme jämfört med i landetsom helhet. har stort oljeberoende. täcks avuppvärmningsbehovet med fjärrvärme, baserad på tunga oljor. Resterande kommeri huvudsak från individuell uppvärmning, baserad på lätta oljor. Enligt denplan som kommunerna antagit skall fjärrvärme svara för av värmebehovet imitten av . Ett utnyttjande av hetvatten från Forsmark skulledrastiskt minska hela oljeberoende. De tätbebyggdadelarna skulle praktiskt taget rensas på allt vad oljeeldning heter. Vid normaldrift betyder det att av värmebehovet i behövertillgodoses på annat sätt. vilket i huvudsak betyder någon form aveluppvärmning. Behovet av koleldning minskar kraftigt. Anläggningarna -värmeverken -måste byggas, men kommer endast att användas som reserver ochunder kalla vinterdagar. Betydelsen för miljön kan knappast överskattas. Eldningför att klara behovet av värme kommer ju i stort sett att elimineras, ochinsatserna mot luftföroreningar kan koncentreras på de återståendeföroreningskällorna. Forsmarksalternativet är mycket lönsamt. De höjdaoljepriserna - vi sparar 1-1,- gör attinvesteringarna kan skrivas av helt . och detta med en pessimistiskkalkyl. Det minskade importbehovet i vad avser bränsle har så stor ekonomiskbetydelse att projektet måste betraktas som en nationell angelägenhet och inteendast en regional sådan. En i flera sammanhang diskuterad fråga är: Vad gör vi medledningen från Forsmark när vi inte längre har något kärnkraftverk i drift iForsmark? Ekonomiskt blir ledningsinvesteringen återbetalad på ett antal år.Ledningens livslängd torde dock bli avsevärt längre, vilket på intet sätt ärnegativt. Ledningen kan i själva verket vara en resurs som får störstabetydelse vid de beslut som då måste fattas avseende fortsattavärmeförsörjning. Om "alternafiven" lyckas, dvs. blir kommersielltkonkurrenskraftiga, torde existensen av denna ledning utan tvivel ökamöjligheterna att även använda "alternativen" för Storstockholmsvärmeförsörjning. Exempelvis skulle det vara mycket lättare att placerasolfångare i anslutning till ledningen än att placera dem inne i Storstockholm.Vidare torde Forsmarksläget med redan utbyggd kraftöverföring och i övrigtetablerat läge för energiproduktion vara gynnsamt även för alternativaenergikällor, t. ex. biomassa, energiskog. Givetvis finns det också möjlighetatt förlägga stora koleldade anläggningar i Forsmark. Ledningen skall därförinte ses som en "bindning till kärnkraften" utan som en unikmöjlighet att även pä sikt klara värmeförsörjning utan attbelasta tätortsmiljön. Det svenska samhället har. liksom andrasamhällen, präglats av betydande motsättningar omenergipolitikens inriktning. Arets folkomröstning markerar slutet på osäkerhetenoch början på den beslutsamhetens väg som vi nu måste beträda. Ingen tid fårförloras i kampen mot oljeberoendet. Politisk enighet i denna strävan är enstyrka. betänkande markerar, trots reservationer ochsärskilda yttranden, en början på en sådan enighet. Jag ber att få yrka bifall tillreservationerna 1, 3 och 10 och i övrigt till näringsutskottets hemställan. I detta anförande instämde , , , och (alla m). BIRGITTAHAMBRAEUS (c): fanns det ingen opposition iriksdagen mot att världens mest ambitiösa kärnkraftsprogram skulle fortsättavidare mot 24 aggregat och därefter till bridreaktorer med inhemskt uran.Centerns miljö- och energiprogram med kärnkraftmotstånd låg färdigt till vårstämma 1973, då bara 1 och det nu nedlagda var i drift. Sammaår beslöt på förslag från att ompröva kärnkraften ochbeställde ett nytt allsidigt beslutsunderlag. Tyvärr fortsatte utbyggnadenunder tiden precis som kraftföretagen planerat, trots och vpk:sprotester. låste i onödan nya miljarder i kärnkraft. Ju mer beslutsunderlaget breddats och människor fått klartför sig vad kärnkraften innebär, desto större har motståndet blivit.1970-talets allt intensivare kritik och folkomröstningen har inneburit att allapartier i utom säger sig vilja avveckla kärnkraften såfort som möjligt. Det aren stor seger för kärnkraftsmotståndet! De utomparlamentariska påtryckningsgrupperna isamhället/ör kärnkraften har emellertid inte gett upp. Stockholmshandelskammare skriver t. ex. i en ledare i , nr 6 för1980 s. 3, att det naturliga är ett fjärde aggregat i Forsmark förhetvattenledning till , men: "Det politisk-taktiska beslutet attbegränsa antalet aggregat fill tolv låser åtminstone detenergipolitiska handlandet." Framtiden kommer att visa om det är folkets representanteri det här huset eller utomparlamentariska etablerade intressen som bestämmer. Regeringens proposition 1979/80:170 innebär att högst detolv aktuella reaktorerna får användas under sin tekniska livstid, som beräknastill . I särskilda yttrande nr 1 till näringsutskottetsbetänkande nr 70 har vi visat hur erfarenheten i världen talar för attkärnkraftverken inte håller så länge som och att avvecklingen av de tolvreaktorerna antagligen kommer att ske tidigare. föreslår besluta att årtalet2010 lagfästs som den senaste tidpunkt då all kärnkraft skall vara avvecklad ivårt land. Detta sker på socialdemokraternas förslag och mot moderaternasprotester. Utskottetkonstaterar vidare på s. 19 att "byggande av secure-reaktorer Nr 168 eller bridreaktorer inte skallförekomma i ". Detta är en mycket Tisdaeenden viktig markering och bordesjälvfallet innebära att Asea-Atom lägger ned 10 juni1980 »'betet på secure. Utskottet konstaterar också att förbud mot export av kärnreaktorer och Enersipolitiken kärnreaktorteknologi redan finnslagfäst. Några nya dispenser borde vara svåra attfå från regeringen. Marknadsföringen av kärnkraft till och andra länderborde härmed upphöra. Mankan alltså konstatera att kärnkraften är en teknik utanframtid, om det blir så som den överväldigande majoriteten av vårt folk villoch som nu rekommenderas besluta. Detta borde betyda att statliga myndigheter, kommuner,kraftföretag och deras leverantörer nu börjar inrikta sig på det system somskall avlösa olja och kärnkraft. Framtiden kommer att visa om de olikabeslutsfattarna i landet rättar sig efter detta riksdagsbeslut eller om manfortsätter det gradvisa uppbyggandet av ett energisystem som bara passarkärnkraften och förhalningstaktiken gentemot de inhemska, förnybaraenergikällorna, så att kärnkraftsavvecklingen i praktiken görs allt svårare. Omdet sistnämnda blir fallet borde dra vissa slutsatser av det ochändra spelreglerna i samhället. har också i fortsättningen en viktigbevakningsuppgift i regeringen när det gäller kärnkraftsavvecklingen. Men det är också nödvändigt med en fortsatt kunnig ochengagerad folkrörelse om vi skall lyckas stoppa kärnkraften. Folkomröstningskampanjen innebar en samling ochinspiration för alla de människor som vill lägga om vårt sätt att producera ochleva så att människan och naturen mår väl av det. Nej-linjen samlade av de röstande, enminoritet som inte kan nonchaleras, det vet alla partier. Under kampanjarbetet för linje 3 träffades vi med olika politiskaoch andra åsikter och fann många gemensamma nämnare. Det blev mer och mer klartatt de politiska sakfrågorna inte bara kan ses i en höger-vänster-dimension. Ialla politiska partier finns de som vill fortsätta centralisera makt och de somvill decentralisera. Den norske fredsforskaren var troligen denförste som åskådliggjorde den här nya politiska dimensionen i sitt kryss, somjag visar på skärmen. vid människans villkor. , har arbetat vidare på modellenoch gjort den känd i . Vi ser här en A och B-dimension som kompletterar denvanliga vänster-höger-dimensionen som vi är vana vid att tänka i när det gäller politik. Man kan placera in människor som befinner sig på olika håll i vänster-höger-skalan också på resp. A-B-skalan. Jag vill ta upp några av de skillnader som då uppträder. A-alternativet, det storskaliga. centraliserade samhället står mot B-alternativet. decentraliserade samhäl let. Det finns på A-sidan de somgärna fångas av en teknik som kostar så mycket och är så svårhanterlig att bara några få ipraktiken kontrollerar den i kraft av sina specialistkunskaper och sin insyn.På B-sidan finns de som vill skapa moderna hanterbara redskap för attunderlätta för alla att få grepp om sitt arbete och bli skapande. Det finns desom låter vår ekonomi präglas av modeller som styr oss mot en fortsatt tillväxtav vad som helst-även det som är destruktivt-och som ser en framgångsrikkonkurrens med medmänniskorna om världsmarknaden som en absolut nödvändigförutsättning för välfärden, under maximen "den enes död är den andresbröd". Det är en typisk A-inställning. Men det finns också de som sätterlivskvalitet och alla människors utveckling främst och mer betonar vikten avatt alla länder tryggar sin försörjning genom att på ett ekologiskt kunnigtsätt ta till vara sina tillgångar. De vill bygga upp ett handelsutbyte mellanfolken på jämbördiga villkor utan att någon slår ut eller suger ut någon annan- en B-inställning. Det finns påA-sidan de som bara kan tänka i bruttonationalprodukt för att ett arbete skallgillas och på B-sidan de som vill inrikta sig på att mer arbetstid kunde läggaspå sådant som är direkt användbart för en själv och ens grannar utan att manskall behöva skämmas för det. Det finnsuppenbarligen de som vill att staten sköter landets planering i detalj fråncentralt håll - de befinner sig på vänsterkanten av A-skalan - eller att destora företagen, också de multinationella, får sköta planeringen själva -debefinner sig på högersidan av A-skalan. Men på B-sidan finns de som vill attbesluten skall fattas av dem som berörs av besluten och att kommuner och grupperinom bostadsområden bör få mer att säga till om i egna angelägenheter. De villkämpa för ett samhälle där människorna själva har makten och kompetensen attsörja för sina liv. Inom alla partier finns det alltså både A- ochB-inriktningar, men flest decentralister tror jag obestridligen att man finnerhos . Det har förts fratn en tanke på att bilda ett nytt parti förB-inriktningen. Enligt min åsikt är det ett säkert sätt att misslyckas ochskaffa fiender i alla läger. Dessutom får man svårigheter med den gamlavänster-högerdimensionen, som ingalunda är betydelselös. politik, liksom världens politik i övrigt,domineras nu av A-inriktningen. Men det verkar som om entyngdpunktsförskjutning ägt rum mot B hos en stor del av folket. Jag tror att detmest konstruktiva är att arbeta i det sammanhang där man befinner sig för attgöra det decentraliserade alternativet alltmer konkret och mer trovärdigt. Detfinns ingenting som säger att människor med B-inriktning inte kan få sammasjälvförtroende och självklara dominans som de med A-inriktningen har . I energifrågan finns kärnkraften tydligt på A-sidan, medandet samhälle som hushållar så att de förnybara inhemska energiresurserna räckerpassar in på B-sidan. har i partimotion 1979/80:1407 föreslagit attriksdagen nu skulle uttala sig för att en decentraliserad samhällsstrukturmåste eftersträvas. Vi har inte fått med oss något annat partis företrädare pådetta förslag. Jag yrkarbifall till reservation 2. Utskottet konstaterar att samtliga riksdagspartier utomvpk anser ,att resultatet av folkomröstningen bör ligga till grund för inriktningen av/den framtida energipolitiken. respekterar alltså resultatet av folkom röstningen. Men det finns starka motsägelser i den segrande linje 2:sframtoning. Det är uppenbart att människor inte vågade rösta på linje 3. ävenom de ogillade kärnkraft, därför att de fruktade elbrist med åtföljandeprishöjningar och svåra konsekvenser för näringslivet. Linje 2 var under hela folkomröstningskampanjen mån om attbetona att dess förslag innebar det förnuftiga sättet att avveckla kärnkraften. Verkligheten tycks nu vara den att det finns ettelöverskott, som kommer att öka våldsamt om sex nya och dessutom mycket störrereaktorer skall in på nätet. Detta elöverskott försvårar både hushållning ochintroduktion av förnybara energikällor. Energiministern framhåller ipropositionen att ny elkapacitet inte behövs . Det är alltsårisk för att det blir kärvt för industriellt mottryck, för vindkraft och förkraftvärme också med inhemska förnybara energikällor. Måste man kanske t. o. m.släppa vatten förbi turbinerna i vattenkraftverken och sälja el tillrealisationspris utomlands för att få rum med kärnkraften över huvud taget? Det står alltså klart att både reaktor 11 och reaktor 12,alltså både och 3, innebär att man i en mening går ifrånfolkomröstningens resultat att avveckla kärnkraften så fort det är möjligt medhänsyn till behovet av elektrisk kraft, som det stod på både linje 1 :s ochlinje 2:s valsedel. Men har folkmajoriteten onekligen sagt att bådeForsmark 3 och 3 skall få byggas, men den har gjort det i tron attdet var nödvändigt för elförsörjningen. I partimotionen 1979/80:2060 presenterar ettprogram för kraft-värmeutbyggnad, som bör övervägas i den fortsattaenergipolitiken. Det finns uppenbarligen bättre alternativ än och O 3. Hurbundna till kärnkraftsetablissemanget är och socialdemokraterna? Självfallet kan inte uranbrytning tillåtas i , omvi skall följa folkomröstningens resultat. Uranbrytning innebär ju en långvarigbindning till kärnkraft eller till bombbränsle förutom den uppenbaramiljöförstöringen och strålningsbelastningen. Det borde också vara fel att bygga 800-kilovoltsledningar,som binder systemet till en stor mängd elektricitet från några få platser,alltså raka motsatsen till det decentraliserade energisystemet byggt påförnybara energikällor. Dessutom undersöker industriverket hälso- ochmiljöeffekterna av höga spänningar och räknar inte med att någon klarhet kanvinnas ännu . och har tidigare uttalatatt sådana här ledningar inte får byggas förrän man är säker på att så starkaspänningar som det här är fråga om inte medför miljöstörningar ochhälsostörningar. Vi anser att man bör utesluta också hetvattenledningarfrån kärnkraftverk när man gör upp program för storstädernas energiförsörjning.Också dessa skulle binda oss till kärnkraft eller till annan storskaligvärmeproduktion. Det tycks också råda mycket delade meningar om dettekniskt och ekonomisktvettiga i att dra milslånga jättetunnlar av oprövade dimensioner föratt transportera hetvatten. Det är alltså ganska tvivelaktigt om det är någonekonomi i detta. Jag yrkar bifall till reservation nr 8, där viföreslår att bifaller bl. a. motionen 1978/79:2026 av om förbud mot hetvattenledning från . I hemställan nr 14 vill utskottet att regeringen skallbeakta och socialdemokraternas partimotioner 1979/80:1407 resp.1979/80:2056 beträffande åtgärder för att underlätta introduktion av nyenergiteknik. Samhällets uppgift bör vara att bilda motvikt till deetablerade intressena på energiområdet, som vart och ett med stora resurserbakom sig talar för sin vara utan ansvar för helheten. Det finns starkaintressen inom oljeområdet i världen, och detta gäller också för kolet ochuranet. Kanske sammanfaller dessa intressen. Energihushållningen däremot har ingen samlad organisationbakom sig i näringslivet, även om energihushållning innebär beställningar imånga företag. Utskottet har fått med sig på att det stödtill energibesparande åtgärder inom industrin, i form av prototyper ochförsöksanläggningar m. m., som industri verket svarar för inte får trappas nedpå ett sådant sätt att det innebär minskad energibesparing. Formerna för stödetkommer att förändras. Ju dyrare oljan blir, desto större blir ju motivet förnäringslivet att spara, också statliga bidrag förutan. Konsulttjänster i deregionala utvecklingsfonderna för energirådgivning till bl. a. företag bör varaen mycket bra stödform som man nu satsar på. aviseras en fond som skall ersätta en delbidrag. Det är väsentligt att denna fond kommer att innebära bl, a. attindustrins investeringar för egen elproduktion får finansieringsvillkor som ärjämbördiga med kraftföretagens och att det blir lika lätt att finansieraenergihushållning som investeringar i ny energitillförsel. Det är ocksåväsentligt att de många nedlagda mindre vattenkraftverken vid redan utbyggdadammar kan moderniseras och sättas i gång igen. I har vi stora inhemska råvarutillgångar också närdet gäller energi. Vi har stora torvtillgångar, ocb vi har en torvteknik somutvecklades och som varit så framgångsrik att mani använder "svenskmaskiner" i sin torvhantering. Förnågot decennium sedan hade vi en torvbrikettfabrik i drift i . En sådan torvbriketthar samma energiinnehåll per vikt och volymenhet som kol och borde alltså tålakostnaderna för transport till storstäderna. Vi kan alltså torv i , ävenom man naturligtvis alltid kan lära sig mer. I bygger man uttorvkraften för fullt. Vad väntar vi på? Men det finns inga internationellapåtryckningsgrupper när det gäller vår torv, även om oljeklubben (lEA) i någonundanskymd PM för skams skull påvisat att den existerar. Däremot är marknadsföringen intensiv för kolet, så för attfå in det i landet behöver vi inte subventionera eller anstränga oss. Tvärtom,det är väl inte för att få kol som vi kämpar mot oljans miljöförstöring ochutlandsberoende. Det verkade på som om miljöfrågan när detgäller Nr 168 kolet skulle vara mer utredd änmiljöfrågan i samband med de förnybara Tisdaeenden inhemska energikällorna och att detvar ovissare med veden än med kolet. 10 juni1980 Vilken är annars förklaringen tillatt man inte talar emot kolet, då man ju anser att det behövs en lång övergångstid, innan de förnybara inhemska Energipolitiken energikällorna kan användas i ? Linje 2 varnade vid folkomröstningen för omlinje 3 vann. får vi tydligen hjälpas åt att motverka de starka intressensom vill göra oss beroende av ett nytt miljöhot. När det gäller energiskogsförsöken räknar utskottet på s,58 med att de projekt som startats kommer att få tillräckliga resurser för attkunna fullföljas. Centernanser att det vore lämpligt att fastställa ett konkret, ambitiöst mål för hurmycket olja som bör ha ersatts av inhemskt bränsle , lika väl somman bestämde sig för ett så ambitiöst kärnkraftsprogram. Det ärju uppenbart att så många fördelar står att vinna, inte bara förenergiförsörjningstryggheten utan också när det gäller en förbättring avbytesbalansen och en ökning av sysselsättningen i just de trakter där en sådansärskilt behövs, att det motiverar en snabbare introduktion än vad som ärföretagsekonomiskt försvarligt. Jag yrkar bifall till reservation 7. Socialdemokraterna har tillsammans med fåttmajoritet i utskottet för en skrivelse till regeringen om att förhandlingar medOskarshamns skall föras med sikte på samhällsmajoritet iföretaget. Vi har fullständigt förtroende för att regeringen sköter överläggningarnapå ett förnuftigt sätt och anser att det är olyckligt, om går in ochförsvårar förhandlingsläget för staten genom ett sådant uttalande. Den orsak som socialdemokraterna anger för samhällsägandeti majoritet, nämligen att säkerheten skulle förbättras genom delta, tror jagmig kunna försäkra är helt irrelevant. ochkärnkraftsinspektionen har lika stor, eller kanske lika liten, möjlighet attkontrollera säkerheten vare sig det är , kommuner eller privatföretagsom har ägarmajoriteten. Samhället har redan en förkrossande majoritet när detgäller kärnkraft i landet, som ju aldrig skulle kunna byggas ut utan storasubventioner från skattebetalarna. Det är värdefullt att ha kvar det lillaprivata intresse på beställarsidan som finns, därför att man då har bättre möjlighetatt se hur det är med kärnkraftverkens ekonomi. Tycker t. ex. de privatadelägarna i OKG att det är någon idé att satsa på 3 när det intebehövs och måste stängas ? Jag yrkar bifall till reservation 3, som ochcentern står bakom. bryr sig ju uppenbarligen inte omifall kärnkraften går ihop eller ej. Utskottet anför på s. 54 med anledning avvår motion 1979/80:1778om särredovisning i att "----------------- det av verketsdriftstat framgår att såväl intäkterna som utgifterna är sådana sominte direkt kan 40 hänföras till viss typ avproduktionsanläggning". Det här är ju egentligen rättfantastiskt. Man skulle alltså i inte hålla reda på vad skillnadenär i fråga om inkomster och utgifter för t. ex. vattenkraften i ijämförelse med t. ex. det olycksdrabbade . Det är ytterst märkligt attutskottet tolererar att inte särredovisar intäkter och rörelsekostnadervid atomkraft, vattenkraft och övrigt. Särskilt märkligt blir det iperspektivet att man nu överväger att ta in särskilda skatter på övervinster ivattenkraftsproduktionen vid de privata företagen. Man är ju medveten om attdessa vinster investeras inom andra delar av företaget, men vill ha ett ord medi laget här. Men det i särklass största företaget i branschen,vattenfallsverket, tillåts tydligen i svåröverskådlig redovisningspraxishantera vinsterna som det önskar. Hur skall samhället på det sättet veta vaddet egentligen kostar att driva kärnkraftverk? Jag yrkarbifall till reservation 9.