prot · G309168 · 1979-12-31 00:00:00 — stora tillgångar i de norrbottniskakraftverken ger rimligen enorma övervinster . Eftersom investeringarnai ny kraftutbyggnad i det närmaste upphört i norr blir det alltmer orimligt attVattenfall får disponera dessa vinster till sina investeringar eller sittdriftunderskott i söder. I motionen 1979/80:962 lämnar centerpartisterna det synnerligen välmotiverade förslaget att ettNorrbottens energiföretag skulle överta kraftverk och också verkaför att andra resurser som inte utnyttjas tas till vara för Norrbottensutveckling. Det är att det rika slipper tvingas lämna sinaresurser söderut. Jag yrkar bifall till reservationen 5. kommer senare i debatten att bl. a. närmareutveckla inställning till några lovande nya energikällor och centernssyn på hur viktigt det är att anpassa energikvaliteten till behovet av energi. () replik: Jag förvånades överBirgitta fråga till mig om kolet. Jag talade mycket litet om koletjust därför att jag hoppas att vi skall undslippa ett Kolsverige och därför attjag tycker att vi måste göra allt vad som står i vår makt för att slippa detframtidsperspektivet. Och det är just därför att jag vill bevara stockholmarnafrån kolet som jag förordar en hetvattenledning från Forsmark. BIRGITTAHAMBRAEUS (c) replik: Jagar mycket glad över den här inställningenhos . Orsaken till att jag tog upp frågan om kolet var atthon hade en dröjande inställning till våra egna inhemska förnybara energikälloroch menade att man måste utvärdera miljökonsekvenser osv. noggrant innan mankunde se hur de skulle kunna föras in i systemet. Men hon sade, mycket riktigt,ingenting om kol trots att det är uppenbart att kolet håller på att införas iSverige . Det står i propositionen, och utskottet har inte sagt någonting omdet. Det här sköter marknadskrafterna helt själva. Men jag ärglad att nu höra vilken inställning har. Det ärtydligt att hon liksom vi andra här kommer att vilja prioritera de inhemskaförnybara resurserna före kolet- också prioritera t. ex. torven före kolet. () replik: När det gäller kolet är det dels så att viharen utredning som tittar på kolets miljöeffekter, dels har ocksånaturvårdsverket en del att säga till om. Det skall väl således inte bli på detsättet att kolet förs in utan att olika myndigheter och statsmakterna harnågonting att säga till om. Det hoppas åtminstone jag. () replik: Enligt vad jag har fått höra är Vattenfallsutredning Kol-hälsa-miljö snart färdig, men det antyds också att det kommer attdröja innan man säkert vet vilka miljöeffekter kolet har. Jag fåralltså tolka inlägg så, att det är viktigt att vi inte pånågot sätt tillåter kolet förrän vi har det hela väl utvärderat. Folkomröstningen satte punkt för en mer lång politisk debatt och strid i . Kärnkraftsfrågan har domineratsvensk politik; den har präglat flera valrörelser, bidragit till regeringskriseroch slutligen avgjorts i en folkomröstning. Efter alla dessa år av debatt och utredningar och efter enytterst omfångsrik informationskampanj gav alltså människorna besked i dennaomröstning. Det blev ett klart och otvetydigt utslag, och alla partierna utomkommunisterna har stått fast vid att respektera folkmajoritetens utslag.Beskedet innebär också en bekräftelse på den linje i kärnkraftsfrågan somfolkpartiregeringen presenterade , också då med stöd avsocialdemokratin. Den innebär att vi skall utnyttja de tolv reaktorer som är idrift eller under byggnad men också att kärnkraften skall avvecklas i takt medatt dessa reaktorer tjänat ut. Nödvändiga preciseringar i dessa uttalanden harskett i linje 2:s material inför folkomröstningen och på grundval därav iproposition och utskottsbetänkande. Vi får emellertid inte tro att energifrågan,i och med folkomröstningen, är avgjord, att saken är klar och att vi i och meddagens riksdagsbeslut kan återföra energifrågans fortsatta hantering till teknikeroch specialister. Det vore ett ödesdigert misstag. Folkomröstningen har visserligen löst upp den politiskaknuten kring kärnkraften, men verkligheten ärfortfarande densamma. Vi måsteinse att vi står bara i början av en mycket lång och besvärlig omställningsperiodhär i landet. Låt oss, herr talman, begrunda innebörden avde förändringar som ägt rum på det energipolitiska området under de senasteåren. Det kan sammanfattas i några punkter: Ett tillfälligt produktionsbortfall av olja från ett avde ledande oljeexportländerna. , 1978-1979 satte fart på priserna. OPEC-kartellen höll inte ihop. Men tvärtemot vad mångahade föreställt Nr 168 sig ledde denna splittring mellan OPEC-länderna intetill prissänkningar utan den till prisökningar. OPEC-länderna insåg att de genom att kunnakontrollera produktionens volym också kunde kontrollera priset; lägre produktion kunde i själva verket ge producentländerna större EnergipoUtiken inkomster. Deninternationella oljemarknaden har blivit alltmer politiskt styrd. Sambandetmellan efterfrågan och pris hartunnats ut. Trotsatt det finns ettöverskott av olja på världsmarknaden sjunker inte priset. De internationellaoljebolagen - de sju systrarna, som de brukar kallas - har i snabb taktförlorat kontrollen över oljehandeln, genom att producenterna i växandeomfattning vill ha statliga direktavtal med konsumentländerna. På ett enda årsjönk de stora bolagens andel av världshandeln från till knappt 50 %.Detta innebär i sin tur att t. ex. IEA:s fördelningssystem, som är avsett atttas i bruk i händelse av en blockad och som bygger på de stora internationellaoljebolagens medverkan, kan beräknas fungera på det sätt somursprungligen var avsett. De viktigasteoljeexportörerna i har dragit lärdom av händelserna i . De serfarorna med alltför snabb modernisering. De hävdar gemensamt attoljeutvinningen inte kan få styras av industriländernas oljehunger utan av merlångsiktiga nationella mål. De vill utnyttja oljetillgångarna ;de tillhör också framtida generationer. Det är därför realistiskt att räkna medatt den olja som OPEC-länderna kommer att tillhandahålla för världsmarknadeninte kommer att öka nämnvärt , även om det föreliggertekniska resurser härför. Oljeprisökningarnahar slagit hårt på hela den internationella ekonomin och medfört en nypolitisk och ekonomisk maktförskjutning, växande ekonomiska problem inom såvälindustriländer som . Den religiösa och nationella dynamiken iSydvästasien, där de stora oljerikedomarna finns, har markant ökat riskerna förstörningar i oljeproduktion och oljehandel. Stormakternas motsättningar iområdet har hårdnat. Konflikten mellan och har kommit in iett nytt oroande läge. Den industrialiserade världens hållning till deoljeproducerande länderna i har alltför länge karakteriserats aven illusionistisk förhoppning om att allt skall förbli vid det gamla, att dehotande farorna på något sätt skall upplösas. Så har det varit alltsedan 1950-och 1960-talen då industrivärlden leddes in i ett beroende av regionen somsaknar historiskt motstycke, uppenbarligen i föreställningen att det skullevara möjligt för industrivärlden och dess väldiga bolag att behålla kontrollenöver oljan och dess pris. Man hade ju kunnat tro att 1973 och händelser,med blockad och fyrdubbling av oljepriserna, effektivt skulle ha krossat dessa illusioner om stabilitet i ett av jordens mest oroliga områden. Men sedan den första chocken lagt sig dröjde det inte länge innan man runt omkring i västvärlden på nytt hemföll åt illusionen att just 1970-talets förhållanden skulle bestå.De oljeproducerande länderna skulle, trodde man, ändå fortsätta att pumpa fram den olja som behövdes, och den energipolitiska planeringen utgick ifrån 43 Nr 168 att vi hade åtminstone påoss innan den stora oljekrisen skulle vara den ett faktum. 10 iuni1980 1978 och händelser visadehur bedrägligt detta tänkande var. kris på lång sikt som vi hade talat om såsom förlagd till kanske på Enereipolitiken 1980-talets slut eller 1990-taletvar plötsligt här. Priset på olja steg till nivåer som ingenhade kunnat ana. Och störningen på oljemarknaden var av ett slag som lEA,oljeklubben, vårt försäkringsorgan, var mycket illa att möta. Vid det här laget borde alla industriländer inse hurfarligt det är att planera på grundval av sådana illusioner. Vi vet nuatt oljepriserna inom bara på nytt kan stiga. Vi vet att OPEC-länderna inte kommer att öka sinproduktion i någon nämnvärd omfattning. Vi vet att det inte går att förutsäga den politiska ochsociala utvecklingen i , vi vet att området är politiskt mycketinstabilt och att därför också riskerna är betydande för nya dramatiskaförändringar som påverkar oljemarknaden. Vi vet att 1980-talets ekonomiska utveckling, ja, krig ochfred, kommer att avgöras av hur industriländerna förmår möta denna utmaning. Och vi vet - eller vi borde veta vid det härlaget - att är särskilt illa utsatt och att vårt läge i självaverket inte är ett dugg bättre än vad det var för tre. fyra eller sedannär den stora energidebatten började. Det är snarare tvärtom. kommer att diskutera den ekonomiskapolitiken. Det kommer säkert att vara skarpa åsiktsskillnader mellan partiernai synen på hur den ekonomiska politiken skall utformas. Alla är dock överens omen sak, nämligen att vi måste hålla tillbaka privat och offentlig konsumtionhär i landet. Vi måste få balans i våra utrikesaffärer. Vi kan inte fortsättaatt öka våra bytesunderskott och utländska lån i snabb takt. Men denna återhållsamhet och dessa besparingar-var de nuän skall sättas in - måste ofrånkomligen kompletteras med en kraftfull energipolitik.Vi kommer aldrig att klara våra ekonomiska problem här i landet, om vi intedrastiskt minskar vårt beroende av importerad olja, betalar vi ca 30miljarder kronor för oljan; om kan den siffran mycket väl hafördubblats igen! Därför måste vi se till att oljeimporten sjunker, och sjunkerrejält, och det gäller också på kort sikt. Vi kan inte bara vänta på att delångsiktiga åtgärderna ger resultat. För varje ton olja vi lyckas spara ellerersätta med andra energikällor, desto bättre är det för vår ekonomi och för vårsäkerhet. Enligt vår mening borde vi skyndsamt uppsätta mål föroljeimporten också på kortare sikt. Vi har tidigare från sidaangivit som ett ungefärligt mål att vi borde kunna pressa ned oljeimporten medca 4 å olja . Det är ett mycket högtmål, och det kräver förvisso extraordinära insatser. Men det är nödvändigt. Det är också i detta perspektiv som vi vill se deenergibeslut som 44 nu skall fatta. Propositionen ären principproposition; den anger vissa riktlinjer och den ger en grund för fortsatt handling. Denpekar på vilka frågor som måste lösas och den anger i grova drag hur det börske. Låt mig kort - ingalunda fullständigt - peka på några avde väsentligaste inslagen på både kort och lång sikt. Vi måste bedriva en mycket hård hushållningspolitik här ilandet. Skall vi nå resultat på förhållandevis krävs bestämdainsatser. Det räcker inte med statliga lån och stimulanser, även om dessa görsitt till. Det räcker inte heller med att höja oljepriset genom en ökadbeskattning, vilket i och för sig också är nödvändigt. Det krävs att stat ochkommun får större möjligheter att direkt styra energiefterfrågan, t. ex. vaddet gäller industrins energianvändning och uppvärmningen av våra bostäder.Kort sagt: Nödvändiga stimulanser måste kompletteras med lika nödvändigaålägganden. Det är i detta perspektiv vi måste se den kommandeenergihushållningslagen samt de åtgärder som det talas om i piropositionen ochsom behövs för att stärka kommunernas energiplanering. Tillgängliga inhemska bränslen skall vidare så snabbt detär möjligt utnyttjas i energiförsörjningen. En forcering av utnyttjandet avtorv är en viktig sak bland flera andra - jag har ingen annan mening änBirgitta på den punkten. Vi måste emellertid också utnyttja kol för uppvärmning.Det sägs också i propositionen, men det bör ske i sådan takt och med sådanametoder att vi inte skapar nya stora miljöproblem. För det krävs bl. a. ensamordnad uppköpspolitik, så att kolet blir av bästa kvalitet. Vi bör ocksåutnyttja de erfarenheter och kunskaper som det av folkpartiregeringenigångsatta kol-och miljöprojektet kan ge oss- möjligheter till bättre koltekniksom mer och bättre kan begränsa miljöeffekterna. Vi måste också utnyttja el,väsentligen baserad på vattenkraft eller kärnkraft t, v. för att ersätta olja.Det skall ske i sådana former att vi inte långsiktigt binds för ettelutnyttjande. Det som kallade för ett elöverskott är ju isjälva verket ett tillskott till vår energiförsörjning, en möjlighet attutnyttja kärnkraften för att minska vårt oljeberoende. Regeringen har också härtillsatt en utredning som snabbt skall ta fram förslag om hur detta skall skepå ett sådant sätt att man på lång sikt bibehåller handlingsfriheten. Jag utgårfrån att den utredningen kommer att ligga till grund för den proposition somregeringen kommer att förelägga . Vi behöver vidare ett fastare grepp över den svenskaoljeimporten. visade ju med all önskvärd tydlighet hur riskabeltberoendet av spotmarknaden är. har ju också i all enighetantagit riktlinjer för en ny oljepolitik, som bl. a. innebär riskspridning ochatt staten skall satsa mera på bilaterala oljekontrakt. Listan på nödvändiga åtgärder kan göras lång. Mycket avdetta antyds i propositionen. Konkreta förslag skall alltså komma i nästa årsproposition. Utskottsbetänkandet är också relativt enhälligt. Dereservationer som finns betraktar jag inte som särskilt betydelsefullaavvikelser. På ett antal punkter har utskottet kompletterat propositionen medtillkännagivanden till Nr 168 regeringen - det är snarastpreciseringar inför det fortsatta arbetet. berörde fråganom det samhälleliga ägandet i 10 juni1980 kraftförsörjningen. Jag får sägasom sade i samband med att denna fråga diskuterades , att detta inte är någon stor fråga. Enersipolitiken '''e se att skillnaden mellanreservationen och utskottets hemställan är Redan i propositionen står det att samhällsinflytandet i OKG skall öka.Eftersom samhällsinflytandet är . behövs det ju endast en ganskamåttfull ökning av detta inflytande för att man skall uppnå densamhällsmajoritet som utskottsmajoriteten talar om. Jag kan alltså inte se attdet här föreligger någon skillnad. Såväl i proposition som i utskottsbetänkandehar man samma inriktning på att det skall tas upp förhandlingar om dettaarbete. Som jag redan sagt innebär proposition ochutskottsbetänkande i allt väsentligt ett fullföljande av linje 2 ifolkomröstningen och därmed också av den politik som sedan längearbetat för. Det är därför ingen tillfällighet att jag här. herr talman, kanyrka bifall till utskottets hemställan i dess helhet, utan några reservationer. Dagens energibeslut kan, baserat som det är på utslaget ifolkomröstningen, undanröja de blockeringar som hindrat en positivoch kraftfull energipolitik här i landet, inte minst den helt falska ochkonstruerade motsättningen mellan å ena sidan krav på hushållning ochförnybara energikällor, å andra sidan utnyttjande av kärnkraft. Vi behöver, som framgår av propositionen, både hushållaoch utnyttja alla tillgängliga alternativ till oljan. Det var också enhuvudtanke i energiproposition och i linje 2:s alternativ. Enkraftfull hushållning och en utveckling av inhemska, helst förnybara,energikällor är också helt ofrånkomligt, om vi skall klara de ambitiösa målenatt både minska oljeberoendet och stegvis avveckla kärnkraften. Vi har diskuterat energipolitiken i mångaår. Få frågor har blivit så grundligt utredda och debatterade. Vi vet i dagvilka våra problem är och vilka lösningar som är tänkbara. Folket har gettbesked i en folkomröstning. kan vi konstatera att det råder en betydandeenighet om huvudinriktningen av energipolitiken. Låt oss hoppas att den bestårockså när vi går från ord till handling. När svenska folket gick till kärnkraftsomröstningi mars var det efter en lång debatt om energipolitikensinriktning. Ingen fråga har debatterats så intensivt somkärnkraften. Ingen politisk fråga har heller så djupt engagerat människor runtom i vårt land. Att debattenblivit så intensiv hänger inte bara samman med de unika risker somär förknippade med kärnkraften. En avgörande faktor har varit att densatsning på kärnkraft som inleddes inte hade förankringi en bred folkopinion. Det fanns tidigt bland delar av svenska 46 folket ett markant motstånd mot enutbyggnad av kärnkraften. partiersom redan bundit upp sig för en utbyggnad tog ingen hänsyn till denna Nr16a folkliga opinion. Det förlängde och försvårade kärnkraftsdebatten. Det den gjorde att en folkomröstning till slut blev nödvändig. Centernvarnade tidigt för kärnkraftens risker. Vi krävde en förnuftigare ochsäkrare inriktning av energipolitiken. Det fick ske under hårt motstånd Energipolitiken frånriksdagens kärnkraftsvänliga partier och från olika intressen ute i samhället.Mot den bakgrunden är resultatet i vårens folkomröstning en Resultatet innebär ju ett klart underkännande av den oreflekteradekärnkraftspolitik som initierades av socialdemokraterna under 1970-taletoch som socialdemokraterna nu själva tvingats ta avstånd från. av svenska folket har uttalat att ett stoppför kärnkraften borde sättas redan vid sex reaktorer och att en avvecklingborde inledas . Detta är givetvis en mycket stor framgång för alla demsom genom sina ideella insatser inom folkkampanjen arbetat mot kärnkraften ochför en linje, som i den värsta propagandan utmålats som ett hot motsysselsättning och välfärd. Den starka uppslutningen bakom linje 3 visar hurallvarligt svenska folket ser på riskerna med kärnkraften. Den verkligt stora segern är ändå att de partier somtidigare så starkt hade bundit upp sig för kärnkraften tvingats ömsa skinn ochnu talar för att kärnkraften skall avvecklas. Avveckling blev det storahonnörsordet i kampanjen inför folkomröstningen. vartalet om avveckling inte tänkbart för kärnkraftsförespråkarna. Det långvarigaarbetet mot kärnkraften har utan tvivel gett resultat. En energipolitik av detgamla slaget är inte längre möjlig. måste siktet ställas in på åtgärder somleder bort från beroendet av kärnkraften och till ett ökat utnyttjande av deinhemska, alternafiva energikällorna. Folkomröstningen innebär att en majoritet av svenskafolket uttalat att högst tolv reaktorer skall få användas under högst derastekniska livslängd. Detta är den övre gräns som markerats i folkomröstningen.Den stora uppslutning som nej-sidan fått är ett vittnesbörd om att önskemålenatt avvecklingen skall kunna ske snabbare i själva verket är starka. Dettaskulle bli möjligt genom effektiva hushållningsinsatser och satsning påalternativ energi som ersättning för kärnkraften. Därför är det ett stort ansvar som vilar på osspolitiker att följa upp folkviljan i praktiska beslut. Det vore förödande förtilltron till politikerna och demokratin om de partier som införfolkomröstningen talade varmt för en avveckling skulle börja sväva på målet nunär folkomröstningen väl är över. Jag tror att det i denna kammare också börjatkomma en insikt om att vi utan onödig tidsutdräkt bör komma bort frånbindningarna vid kärnkraften. Men avgörande för detta är hur den framtidaenergipolitiken utformas. Folkomröstningens resultat måste fä bli startpunkten förden nya framtidsinriktade energipolitik vi måste lägga grunden till . Men denna omläggning är inte problemfri. Resultatet av folkomröstningen innebär trots allt ett ökat ianspråktagande av kärnkraft utöver de reaktorer som redan är i drift. Stora kapitalresurser kommer att bindas i kärnkraften. Kostnaderna kommer att stiga ytterligare, bl. a. genom de skärpta och jag 4 vill gärnasäga nödvändiga krav som förts fram av reaktorsäkerhetsutredningen. Imotsvarande grad som kapital binds i kärnkraften försämras investeringsutrymmetför energialternativen, och det i ett ekonomiskt läge som redan tidigarekännetecknas av knapphet. Detta ställer krav på noggranna prioriteringar och påatt inte onödiga investeringar görs som skapar ytterligare bindningar till ettenergisystem som inte har framtiden för sig. Regeringen återkommer med preciserade förslagnär det gäller satsningen på alternativa energikällor och besparingsåtgärder.Det blir då tillfälle till en närmare debatt i denna fråga. Redan nu kan detfinnas anledning att markera målinriktningen. En kraftfull satsning på de inhemska energikällorna är uren rad synpunkter mycket angelägen. Det är med en sådan satsning vi kan få framenergi som ersätter både kärnkraft och olja. Utnyttjande av skogsråvara ochtorv har stor regionalpolitisk betydelse och ger arbete åt människor iglesbygder med stora sysselsättningsproblem. Det skadliga oljeberoendet ochpåfrestningarna på vår bytesbalans kan minskas genom satsning på den inhemskaenergin i kombination med effektiva sparåtgärder. Utvecklande av etanol- ochmetanolproduktion öppnar nya möjligheter för jord- och skogsbruket. Låt mig belysa fördelarna för vårt land med några exempel.Det är fullt möjligt att genom satsningar på inhemskabränslen nå fram till en minskning av oljeimporten som motsvarar mellan entredjedel och en fjärdedel av det nuvarande underskottet i den svenskabytesbalansen. Detta visar de bedömningar som gjorts av nämnden förenergiproduktionsforskning och delegationen för energiforskning. Regionala energiförsörjningsplaner som tagits fram inomcentern och redovisats i en motion till årets riksdag pekar på mycket godasysselsättningseffekter genom användande av inhemska bränslen, I en region somKopparbergs län skulle inte mindre än 4 000 nya jobb kunna skapas på dettasätt, för att nämna ett exempel, I huvudsak är det fråga om jobb på platser därdet normalt är som svårast att skapa nya arbetstillfällen. Alla inser vad dettabetyder för bygder, där man tidigare haft svårt att känna framtidstro. En satsning på de alternativa energikällorna, där ocksåvind- och solenergin har sin givna plats, är tillsammans med målinriktadehushållningsinsatser den enda framkomliga vägen att avveckla kärnkraften ochkomma bort från oljeberoendet. Därför är det viktigt att befintliga resursersatsas rätt. har energialternativen blivit alltmer ekonomisktkonkurrenskraftiga. Ett exempel på detta är naturgasen, där nu lyckatssluta ett avtal med . Naturgasen har tidigare av kärnkraftsanhängaredömts ut som alldeles för dyrbar. Men det projekt som skall igångsättas iSkåne bedöms ha goda förutsättningar att bli lönsamt. När den ursprungliga satsningen på kärnkraftbörjade planeras fanns helt orealistiska föreställningar om det framtidaenergibeho- Den dåvarande socialdemokratiska regeringen såg framför sig ett Nr 168 samhällemed ständigt stigande energiförbrukning, där olja och kärnkraft den Undan för undan har denna syn fått revideras. 1969redovisade socialdemokraterna i en proposition bedömningar av ökningstakteni elanvändningen som innebar att, om de infriats, vi Enersipolitiken skulle ha haft en elförbrukning i storleksordningen 250 TWh.Det kan jämföras med den elförbrukning vi har på . energipolitiska beslut förutsatte också enalldeles för hög elförbrukning; utvecklingen har alltså blivit helt motsatt densom förutsattes av socialdemokraterna. Man kan fråga hur det elöverskott somden tidigare planeringen var inriktad på egentligen skulle ha placerats. Det ökade tillskottet av el från kärnkraft som vi fårunder får inte leda till att det bedöms som mindre intressant attsatsa på förnyelsebara energikällor som kan producera el. Tvärtom, ju snabbarevi kan ersätta el från kärnkraftverk med el från andra ofarligare energikällor,desto bättre är det. Lika viktigt är att högkvalitativ energi som elström intei onödan används för ändamål där annan energi med fördel kan utnyttjas istället. Det gäller t. ex. uppvärmningssektorn. Risken är annars att vi skaparlåsningar i energisystemet som försvårar utnyttjandet av de alternativa,förnyelsebara energikällorna. Socialdemokraterna skriver i sin partimotion att allaansträngningar skall inriktas på att "möjligt göra vårt landoberoende av både olja och kärnkraft genom en massiv satsning påenergihushållning och alternativa energikällor".