prot · G309162 · 1979-12-31 00:00:00 — Genom att "bygga in" en tillväxt i olikaplaneringspro gram, exempelvis i långtidsutredningar, har man givit de offentliga beslutsfattarna bestämda underlag. Men det är klart att hade haft samma totala BNP-tillväxt som övriga hade 76 haft ytterligare 80miljarder kronor att fördela. För att komma ur denna onda cirkel - jag måste betecknadet så - måste två Nr 162 vikfiga åtgärder vidtas! Den första är en ökningav export. Jag kan Onsdaeen den inte på något sätt biträda denuppfattning som framförde aU -iggQ exportenskulle komma vid sidan om. Den var inle så viktig, sade han. Därför måste alla åtgärder vidtas för att öka Näringspolitiken möjligheterna att öka svensk export. Den andra åtgärden som måste vidtas är en uppbromsning avden offentliga sektorns expansion eller kanske renl av en reducering av den offentligasektorn. Tyvärr innebar årets avtalsrörelse inte denknuff framåt för svensk exportindustri som skulle ha behövts. Med löneökningarpå är utsikterna små till marknadsandelsvinster i vår omvärld. Nufår vi inom svenskt näringsliv i stället inrikta oss på atl åtminstone försökabehålla de marknadsandelar som vi har. Skälen till att det gick som det gick i avtalsrörelsen ärkanske inte så svårförståeliga. Jag tror inte atl det så mycket har nämnts idebatten att det finns fler anställda i den kommunala sektorn än i den samladeindustrin. Medan industrin kämpar med all behålla sin sysselsättningsnivå, såsöker den offentliga sektorn ungefär 50 000 nya personer . För att dratill sig dessa människor tvingas den offentliga sektorn alt bli löneledande.Det är vad vi har kunnat bevittna. måste emellertid alla resurser sättas in på att vidgaden industriella basen. Det behövs hundratusentals nya arbetstillfällen inomindustrin för atl vi skall kunna få balans i ekonomin. För attnå det målet måsle vi föra en politik som ökar viljan till investeringar ochrisklagande. Sparande i aktier exempelvis måste stimuleras ordentligt. Här harregeringen - jag vill gärna erinra om det - aviserat lättnader i dubbelbeskattningenav aktier, oeh det är bra. Men dessa lättnader får inle bli en halvmesyr. Medanlotteri- och bingospel beskattas , sä beskattas kapitalinsatser inäringslivet med bortåt . och det kan infe vara riktigt. En annan åtgärd som skulle behöva vidtas och somföretagarorganisationerna, inte minst de som representerar de små företagen,har krävt är sänkningar av arbetsgivaravgifterna . En sådan sänkningskulle också förbättra de svenska exportföretagens kostnadsläge. För att täckastatens inkomstbortfall kunde man tänka sig att höja momsen med sammaprocentenhet. Frågan om en eventuellt differentierad moms har också diskuteratsi skilda sammanhang. Ytterligare en viktig sak för alt skapa ökadinvesteringsvilja inom svenskt näringsliv vore att få ett klart besked från löntagarfondsutredningen om att tanken på kollektiva löntagarfonder nu är avförd. Den här frågan - del kan jag försäkra - har nämligen legal som en betongklump över all investerings vilja inom näringslivet. Man träffar ofta företagare som är väldigt oroliga över vad som kan komma atl ske. I avvaktan på klara besked gör de inga större investeringar. En av orsakerna, fru talman, till den bristande investeringsviljan i detta land är alltså osäkerhetsmomentet inför vad löntagarfonder oeh fondsocialism kan komma att innebära. Nr 162 En stor del av expansionen inom densvenska industrin kan ske genom en n sdaepn dpn utökning av de mindre oeh medelstora företagen. Det har man kommit . . inon underfund med inte bara i Sverigeulan även på andra håll i världen. minst i satsar man oerhört hårt på denna grupp av förelag. Näringspolinken möjliggöra denna expansion behöveren hel serie åtgärder vidtas. För del första måste familjeföretagens problem medkapitalskatterna lösas långsiktigt. Den förra trepartiregeringen tog ett i ochför sig bra grepp genom srnåföretagarproposilionen, men tyvärr var lösningen avtemporär natur. Om man verkligen menar något med etl decentraliserat näringslivoch tror på fri, enskild företagsamhet, så måste man också inse attdagens skatteregler är orimliga. Den enda och rätta lösningen, såvitt jagförstår, vore att låta kapital som arbetar i familjeföretag vara fritt frånbeskattning så länge det stannar i företaget. Regeringen har följt upp dennafråga och tillsatt en utredning för alt se över beskattningsreglerna förfamiljeförelag, och del är i och för sig bra. Men jag tycker att den här sakenredan har stötts och blötts så att den kan sägas vara ordentligtutredd. Vad vi från företagarhåll väntar på är beslut - och snabba sådana. För del andra måste lagstiftningskomplexet när det gällerrätt till ledighet från arbetet ses över för att reducera de negativaeffekterna på produktionen. Det gäller särskilt småföretagen, som ofta ärberoende av ett fåtal medarbetares insatser. Vad som behövs, fru talman,är inle flera ledighetsreformer utan ökad produktion. Men del är inte bara ledighelsformerna som behöver sesöver utan också den arbetsrättsliga lagstiftningen. Den behöver anpassas tillde mindre företagens förutsättningar. Vidare bör samma regler införas försparande i familjeföretagens aktier som gäller för sparande i börsföretag.Det är helt orimligt att ställa alla familjeföretag utanför möjligheten tilldet skattesubventionerade sparandet, när vi är överens om atl det är därexpansionskraften finns. Efter detta, fru talman, vill jag gå över till attkommentera några av de socialdemokratiska reservationer som är fogade till det betänkande som vi nu behandlar. I reservation nr 3 kräver socialdemokraterna en industripolitisk planering. Vidare krävs såväl bransch- som företagsplanering. Denna reservation är rätt typisk för det socialdemokratiska länkandet inom näringspolitiken. Tron på alt politiker och statstjänstemän bättre än företagen själva kan bestämma är genomgående. Såväl erfarenheter från tidigare statliga ingripanden som erfarenheter gjorda utomlands borde, tycker jag, ha lärt socialdemokraterna atl vad som bestämmer storleken på vissa branscher oeh företag är sist och slutligen marknaden och inte politikers oeh statstjänstemäns önsketänkande. Hur denna marknad sedan reagerar kan inte alltid förutses. Det vill jag gärna ha sagt. Men möjligheterna alt upptäcka förändringar i marknaden är oändligt mycket större i elt ekonomiskt syslem, där företagen själva beslutar, än om ett centralt styrt ämbetsverk skall försöka utreda marknaden. Därför vill jag än en gång 78 konstatera att marknadsekonomin ärdet överlägset bästa ekonomiska systemetför såväl konsumenter som förelag. Tron på statlig planering blandas gärna frånsocialdemokra- Onsdaeen den tiskt håll med inrättandet av nyainstitutioner. Del verkar nästan som om 4 jypj jgjg man härtror att institutionerna i sig skulle innebära större induslrisyssel- sättning.Kravet på inrättande av en strukturfond - reservationen nr 6 - med Näringspolitiken lönlagarmajoritelger ju inte mer pengar. Däremot binds pengarna i en fond, j j varsändamål skall styras inle av marknadsekonomiska bedömningar ulan av diffusafackliga/politiska synpunkter. Vad svenskt näringsliv behöver är inte nya fonderoch institutioner utan generella reformer som verkligen hjälper företagenalt slå på egna ben. En sådan generell reform vore om statsmakterna kundemedverka vid utarbetande av olika modeller och syslem för regionala och lokalainvesteringsbolag. Vi moderater har vid olika tillfällen i debatter och imotioner här i fört fram dessa önskemål. Ökad stimulans till privatainitiativ är vad som behövs. Socialdemokraternas inställning till privatföretagsamhet lyser igenom på etl avslöjande sätt i reservationen nr 18, Detframgick också när kommenterade just denna motion. Jag frågar: Varförvill socialdemokraterna inle ha privata investeringsbolag ellerutvecklingsbolag? Varför skall staten alltid blanda sig i spelet? kommenterade också reservationen nr 19 omunderleverantörernas ställning. Jag vill gärna säga att underleverantörernamånga gånger kan komma i kläm. De kan få en besvärlig sits genom alt de baraharen enda stor kund. Då kan del uppstå stora problem. Men mångaunderleverantörer inser att man måsle ha etl större antal kunder. Då frågar man: Vilka åtgärder behövs för atl förbättrasituationen? Jag skulle gärna vilja höra litet mer om detta från , Reservation nr 20 handlar om facloring, och denkommenterades också av , Reservanterna vill ha statligafactoringbolag, Utskottsmajoriteten tycker inle att det behövs. Visserligenkostar del en hel del pengar att utnyttja den service factoringföretagen ger -det är riktigt, och det nämndes också - men jag tror att konkurrensen och deneffektivisering som pågår kommer att innebära alt man kan räkna med vissaförbättringar. Och jag tror absolut inle att del skulle bli billigare om statenginge in i den här branschen. Erfarenheten från de områden där staten harengagerat sig talar elt helt annat språk. Den sista reservationen, som har nr 22, gäller denmanuella glasinduslrins problem. Det är problem som jag vill påstå att jagsjälv känner väl till, eftersom jag har arbetat i den branschen. Glasindustrins problematik har förts fram vid åtskilligatillfällen här i kammaren . Industriministern har engagerat sig i svar på frågor och interpellationer och har tydligt markerat regeringens vilja all med olika medel främja glashanteringen. Del betyder bl, a, all ytterligare fyra miljoner satsas på den för branschen livsviktiga exporten. Även för denna hantering har exporten avgörande betydelse. Vi måste komma upp i en export på av vad vi tillverkar. Målsättningen är att nå , Vidare står lill branschens förfogande elt investeringsstöd på ungefär 7 9 Näringspolitiken m. m. Därför vill jag slå fast att regeringen hargjort en hel del till förmån för den glashanteringen. En annan sak som jag vill poänglera avslutningsvis i delhär stycket är att vi inom branschen med stort intresse ser fram emot denutredning som statens industriverk nu håller på att slutföra oeh som innebär entotal karlläggning av den glasindustrin. Utredningen beräknas bli klari den här månaden, och jag hoppas såsom varande verksam inom glashanteringalt denna kartläggning skall ge ett sådant underlag att det rätt snart - föralt inte säga myckel snart - ges förutsättningar för att glashanteringskall kunna överleva. Det gäller inle minst utan alldeles särskilt de smäglasbruk som fortfarande spelar en stor roll, framför allt på små orter i vadvi brukar kalla det svenska glasriket. Vi måste nu verkligen satsa-jag vill säga delallra sist-på en näringspolitik som ökar industriella kapacitet. Genomatt de principer tillämpas som marknadshushållningen står för tillvaratas såvälkonsumenternas som de enskilda företagens önskemål och undviks stora förödandemisstag, förorsakade av politiskt önsketänkande och byråkratisk långsamhel. Med dettaber jag att få yrka bifall till utskottets hemställan. I dettaanförande instämde (). (s) replik: berörde i sitt anförande tre avde reservationer som avgivits till utskoltsbetänkandel. Reservation nr 18 handlar om investeringsbolag pä privatbasis. Vad vi är rädda för i det avseendet är, som jag sade tidigare, tvåsaker. För det första finns del en risk för att det blir förmänga investeringsbolag. Del görs ofta regionalpoliiiska framstötar här ikammaren om inrättande av investeringsbolag av olika typer. Jag befarar atl mansplittrar resurserna om man tillskapar regionala investmentbolag, och mansplittrar dem ännu mer om man inrättar lokala investmentbolag. För del andra gäller del frågan om bolagen skall varaprivata eller statliga. Risken med elt privat investmentbolag är att det inteuppfyller det krav som vi vill ställa på det här i kammaren, nämligen atl manskall gynna de svaga av de mindre och medelstora företagen. Utifrånprivatekonomins grundförutsättning, atl finna bästa möjliga lönsamhet ochstörsta möjliga säkerhet för placering av kapital, kommer man att gynna debättre ställda av de mindre och medelstora företagen. Och om de gynnas medkapital kommer de sämre ställda i ett sämre läge. Det sade jag förut, men detkanske inte hörde. Reservation 19 handlar om underleverantörer. Jag villminnas atl för ett tiotal år sedan i gamla väckte fråganom underleverantörernas situation. Det är alltså verkligen inle någon ny frågasom vi lar upp. Det har också väckts motioner om underleverantörsbörser, bl. Ännu har ingen förnuftig lösning presterats på underleverantörernas situation, och detkanske inte heller är möjligt. Men det som kan göras bör göras, och vi kan pekapå några saker. Man skulle t. ex. kunna hjälpa underleverantörerna medkontraktsskrivning, så att det åtminstone finns prisförändringsklausuler ikontrakten. Jag har träffat på fall där man haft helt orimligaunderleverantörskontrakt när det gällt mängd av varor, priser osv. diskuterades här i kammaren frågan omunderleverantörsbanker. Då var det socialdemokratisk regering. Jag vartalesman i frågan, och jag beskylldes för att vara en omöjlig nej-sägare närjag sade att frågan inte gick atl lösa. Men om detta problem går alt lösa ellerinte, det är en fråga varom vi begär en utredning. Jag vill alltså erinra ErikHovhammar om att det är en utredning vi vill ha. När det gäller facloring hoppas jag att man kan få lillstånd en billigare oeh förnuftigare verksamhet. Men håll med om, ErikHovhammar, att frågan behöver prövas i ! Och det är ingentingannat vi vill. Näringsp o litiken m. m. () replik: Fru talman! Investmentbolagoch investeringsbolag av privat karaktär går alltså socialdemokraterna emot,och jag tycker det är ganska anmärkningsvärt. Jag kan ta exemplet frånSmåland, där ett antal mindre och medelstora tillverkningsföretag ville gåtillsammans och bilda ett sådant investeringsbolag. De hade dä haft fördelenatt bestämmanderätten hade stannat inom bygden. I stället för att sälja till affärsbank eller ett storföretag hade man kunnat etablera ettinvestmentbolag på orten. Det hade varit en stor fördel och inneburit ökadtrygghet. har ännu inte detta lyckats, beroende pä att problemafiken medskatteförhållandena inte är löst. Men del är ett bra initiativ som har tagitsoeh som säkerligen också får efterföljare. Jag tror i motsats till att utvecklingenförhoppningsvis innebär att det kommer att skapas fler möjligheter inom olikaregioner runt om i att etablera investeringsbolag av privat karaktär.Det splittrar inle alls resurserna, men det ger regionerna och de enskildaföretagen oeh deras anställda en större medverkan och möjlighet att agera, änom makten koncentreras lill större företag som icke har direkt anknytning tillorten. Det är vad det hela handlar om. Jag tror att anknytningen till orten ärväldigt viktig i detta sammanhang. Facloring har blivit en populär verksamhet, och denutnyttjas av många företag. Jag har fortfarande mycket svårt att förstå varförman från socialdemokratiskt håll vill etablera ett statligt företag. Det ärhelt omotiverat enligl vårt sätt att se. Underleverantörernas ställning är svår, och kan man kommamed konkreta förslag lill förbättringar är det bra. Jag tycker nog attutvecklingsfonderna även när det gäller denna fråga borde kunna bedriva vissaktivitet. Jag vill också ta upp en annan fråga, som främstutskottets ordförande var inne på, och det gäller helavinstproblematiken. Det är inte så länge sedan vi i hade en debatt omövervinster. 6 protokoll 1979/80:162-163 Nr 162 har sedan nästan helt avstannat, beroende på atl utvecklingen inom Onsdaeen den näringslivet och svensk företagsamhet har varit ganska negativ. 4 iuni 1980 varit fråga orn några speciellt stora vinster. nu överdessa stora vinster. Näringspolitiken m. m. FÖRSTE VICE TALMANNEN: Jag får erinra om att har fält replik medanledning av anförande. () replik: Vinslproblematiken kommer ofla upp i olikainlägg av representanter för det socialdemokratiska partiet, och detta gällersjälvfallet också vännen . Jag vill gärna ta upp den frågan,eftersom den är väsentlig. Är det inte ändå så alt det är bättre att arbeta i ettföretag som redovisar vinst än i ett som går dåligt? Innebär det inte en bättretrygghet för de anställda atl arbeta i ett företag som går bra än i etl företagsom har det besvärligt? Den debatten, fru talman, kan man här ta upp i heladess vidd, eftersom den går igen i det betänkande som vi nu diskuterar. (s) replik; Det hör till det politiska sättet att arbeta angriper varandra med vackra eller fula ord oeh alt man försöker påståsaker och ting om varandra. Något som jag brukar möta i olika diskussioner äratl det påslås om oss socialdemokrater att vi tycker illa om atl företagen görvinster. Naturligtvis gör vi inte det. Vinst är givetvis inte något fult ord.Vinst är ju fundamentalt för all ett företag över huvud taget skall kunnaexistera. Den diskussionen, , tror jag nog att vi skulle kunnautveckla, men då i annat sammanhang än i samband med ett replikskifte. () replik: Jag gläder mig ät att gärnavill återkomma lill vinsten, för den är viktig. Den här debatten försfortfarande mycket ute på fältet, och jag tror att det vore bra om vi vid ettannal tillfälle här i hade möjlighet att närmare gå in på självaproblemet. Enligt vår uppfattning är vinslen helt nödvändig för att elt företagöver huvud taget skall kunna fungera, och det är därför, fru talman, som vifrån utskottets sida i debatten och i det belänkande som diskuteras för framen hel del förslag som skulle kunna medföra att flera företag kunde få enstörre chans alt överleva, vilket vi anser är viktigt. Näringspolitiken och dess utformning är elt av statsmakternas viktigaste medel för att skapa ett gynnsamt underlag för fortsatt välstånds utveckling i landet. Den utomordentligt viktiga näringspolitiken och dess 82 inriktning har ju debatterats här ikammaren under en följd av år, och liksom hardel i första hand varit näringsutskottels ledamöter som har Nr 162 diskuterat de närmare detaljerna och penetrerat varandras förslag i frågaom Onsdaeen den näringspolitikens uppläggning. LiksomSven G. gjorde tidigare kan jag konstalera att just debatternahär i om näringspolitikens uppläggning och mål på sitt Näringspolitiken sätt kansägas klarast ha avslöjat oeh avslöjar var vatlendelaren ideologiskt går mellanå ena sidan socialismens anhängare och deras krav på s. k. planekonomi,dvs. byräkratstyrning av företagens och näringslivels villkor, och å denandra de icke socialistiska partierna och deras övertygelse om alt marknadsekonominär överlägsen som en pluralistisk fördelare av välståndet oeh en stimulator för människors kreativitet, fantasi och produktiva nyskapande.Här går en klar ideologisk skiljelinje, som mycket markant kommertill uttryck i varje näringspolitisk debatt. Vårt land kämpar fortfarande medefterverkningarna av den lopphuggning av främst industrins konkurrensförmågasom blev följden av atl den offentliga sektorn i avtalsrörelsen 1974-1975tilläts bli löneledande. Med den avslutade avtalsrörelsen i blickpunktenkan jag för dagen bara konstatera att man inte kan spå någonting konkret omföljderna för näringslivet, men man känner en stark oro för framtiden. Även denhär gängen har ju den offentliga sektorn varit löneledande. Enligt vär åsikt finns det alltså skäl till atl genom enaktiv pä marknadsekonomin fotad näringspolitik försöka stimulera näringslivettill fortsatta ansträngningar att söka försvara och helst också utvidgamarknadsandelarna. Del gäller inle minst exportindustrin. Att produktionen, idetta land i främsta rummet industriproduktionen som konkurrerar på bådeexport- och hemmamarknad mot mäktiga företag utomlands, måste öka, så alt gapetmellan vad vi producerar och vad vi konsumerar gradvis kommer att minskas, ärpraktiskt taget alla politiska riktningar överens om. Vi har ju under senare årupplevt den oroande utvecklingen att inle bara konsumtionen har börjatöversliga produktionen utan att gapet däremellan har ökat. Det måste alltsåtillgripas mycket radikala och drastiska åtgärder för alt man skall kunna kommatill rätta med delta förhållande. I det här sammanhanget är en klok oehhandfast näringspolitik ett mycket väsentligt instrument. För oss som tror på olika stimulanser av det marknadsekonomiskasystemet för att förbättra företagens alltför dåliga lönsamhet ochdärmed möjliggöra för dem att öka sina investeringar, liksom att också göraandra nödvändiga insatser, är det en gala att socialdemokraterna tror alt t.ex. en ökning av arbetsgivaravgifter och proms av företagen skulle upplevas somden eftersträvade stimulansen. Det är ju, fru talman, precis tvärtom. Spårenförskräcker i detta stycke. Några få är tillbaka i tiden, dä socialdemokraternahade maklen, kunde man konstatera vilka negativa effekter del blev förföretagen och landet, när man lade pä dem större bördor. Att försöka lösa dagens svåra problem - med det nyssnämndagapet mellan produktion och konsumtion - genom att lägga ytterligare bördor påföretagen är för oss obegripligt, men det är icke desto mindre vad som Nr 162 föresläs av socialdemokraterna. Jag skall inle gådjupare in på analysen av Onsdaeenden '"' ideologiska motsättningar.Jag hänvisar till vad har sagt 4 iuni19S0 ''' instämmer f. ö. i del mesta avvad han yttrade. Jag kommer alt kommentera några av de avgivna Närinpsnolitiken socialdemokratiskareservationer som jag finner det mest angeläget att ta m. m. 1reservation nr 1 begär socialdemokraterna elt riksdagsbeslut om vissa närmareangivna åtgärder för den utrustningstillverkande industrin. Härvidlag är allsäga att frågan om åtgärder för alt främja just denna industri hardiskuterats i i en interpellationsdebatt. Då framfördes frånsocialdemokratiskt häll ungefär samma synpunkter som de som presenterats iutskottet. Industriministern redogjorde i debatten för den allmänna inriktningenav regeringens industripolitik, precis som han har gjort . Han betonadeatt politiken kommer att gynna även problemsektorerna inom verkstadsindustrin.Han underströk också att det överensstämmer med den internationellaarbetsfördelningens principer - både detta alt svenska basindustrier i storutsträckning förvärvar utländsk utrustning och att svensk utrustningsindustri imycket hög grad får lov att inrikta sig på export av sina produkter.Utskottsmajoriteten har ju i detta stycke samma uppfattning somindustriministern, och utskottet avvisar också särskilda statliga åtgärder föralt styra verkstadsindustriernas köp av ny maskinutrustning till svenskaleverantörer. Jag tycker atl det är ganska självklart, fru talman, i deltasammanhang att man mycket noga måste akta sig för att på något sätt försökaskapanågotslagsdrivhusklimatför vissa sektorer av vår industri. De kan inte ilängden klara sig annat än om de får vara verksamma i en hård konkurrens, därde bästa kan bli kvar och bli ännu mer konkurrenskraftiga. Det är, tycker jag,en mycket väsentlig grundsats, som man måste utgå från även i det härsammanhanget. Men det hindrar inte, fru talman, att man också måste noggrantdiskutera förutsättningarna för en ulveckling av den utrustningstillverkandeindustrin. Där ligger ansvaret i hög grad på regeringen, ochutskottsmajoriteten förutsätter atl regeringen följer frågorna meduppmärksamhet och att den - om några särskilt svåra problem uppstår- är bereddtill snabba ingripanden. Men utskottsmajoriteten vill inte göra något särskiltuttalande i den här frågan. Reservationen 6 handlar om en struktur- ochutvecklingsfond, som är något slags älsklingsbarn för socialdemokratin i de flesta tänkbara samman hang. Det här förslaget om utvecklingsfond påminner på något sätt om våra förfäders sökande efter de vises sten - som skulle vara elt universalmedel varmed man kunde åstadkomma alla länkbara välsignelser. Man skulle t. o. m. kunna göra guld om man fann de vises sten. Socialdemokraternas tilltro lill den här strukturfonden förefaller att vara nästan lika intensivsom förfädernas tro på de vises sten - om den kunde återfinnas. Strukturfonden skall, enligt socialdemokraterna, åstadkomma det mesta av välsignelse för det svenska näringslivet och för vårt land - även om den inte precis skall användas lill alt göra guld med så åtminstone näst intill.