prot · G309137 · 1979-12-31 00:00:00 — "Utredningen hade tänkt sig att samverkan beträffandesamtliga tjänster skulle ske mellan skolstyrelse och respektive överstyrelse.Jag bedömer det emellertid som lämpligast, att skoldirektör under enövergångstid förordnas av Kungl, Maj:t, Detta ställningstagande anser jagmotiverat med hänsyn till dessa tjänsters stora betydelse, vilket gör dethögeligen önskvärt, att de i nuvarande brytningsskede på skolans område imöjligaste mån kan tillsättas oberoende av eventuella lokala skolpolitiskamotsättningar och tillfälliga gruppintressen. Denna uppfattning från min sidarubbar givetvis inte det principiellt rikfiga i skolstyrelseutredningensinställning, att skolstyrelsens sakligt grundade ställningstagandenregelmässigt bör bli avgörande vid tillsättningen," Detta, , kan inte tolkas på mer än ettsätt. För det första var det tal om övergångstiden. Det var inte fråga om dehänsyn som man skulle ta fill skolstyrelsens förord, utan det var fråga omvilken myndighet som var tillsättningsmyndigheten. För det andra skulle manunder alla förhållanden ta hänsyn till skolstyrelsens sakligt grundadeställningstagande. Departementschefen och sedan också har klartuttalat att om skolstyrelsen gör ett ställningstagande som icke är sakligtgrundat skall regeringen ändra på detta förord och tillsätta den som enligtregeringen är mest meriterad. Därmed hoppas jag att vi har rett ut vad som egentligenstod beslut. Granskning av statsrådens tjänsteutövning m. m. Tillsättningen av skoldirektörstjänst i Det som läste upp urpropositionen var riktigt uppläst. Men mest intressant är väl ändåstatsutskottets skrivningar i samband med behandlingen av denna proposition.Det var ju det som föranledde mig att i mitt förra inlägg läsa upp vadstatsutskottet anfört. Därav framgår att man fann anledning att när det gällerden fortsatta behandlingen av frågan om tillsättningen av skolledare uttala attskolledare inte skulle Granskning av statsrådens tjänsteutövning m. m. Som jag sagt-jag upprepar det ordagrant -"biträder utskottet detta förslag såsom en övergångsanordning men finnerinte anledning att i vidare mån förorda att skolledare tillsättes av Kungl.Maj:t". Detta, , blev beslut. Faktum är, , att utskottetinstämde i föredragandens argumentering. Riksdagsbeslutet innebar attutnämningsrätten låg hos regeringen, och där ligger den . Vidare innebar1957 års beslut att kommunerna fick mindre svängrum än de hade . Det är den bakgrunden som jag under den här debatten harförsökt att klargöra för . FÖRSTE VICE TALMANNEN; Sedan alla under avsnittet Tillsättningenav skoldirektörstjänst i anmälda talare nu haft ordet övergår kammarentill att debattera Visst beslut rörande taxitrafiken i . Visst beslut rörande taxitrafiken i Innehavare av tillstånd till yrkesmässigtrafik skall, om tillståndsgivande myndighet beslutat därom, vara skyldig attansluta sig till förening som har till uppgift att hålla beställningskontor förtaxirörelse. i beslutade den 24 oktober1974 att samtliga taxibilar i kommunen skulle ha som stationeringsort.Vidare skulle taxiägarna vara skyldiga att ansluta sig till förening som hadeatt hålla gemensamt beställningskontor. beslöt vidare att godkänna för detta ändamål. Organisationenskulle vara genomförd till . Ett antal taxiägare anförde besvär över beslutet. Ärendetavgjordes slutligt av regeringen, som då lämnade besvärenutan bifall. syfte med sitt beslut var att få en bättresamordning av taxitrafiken i kommunen. Det kan nämnas att stor oenighet har varit rådande blandkommunens taxiägare . Vad som gjort frågan till regeringsärende på nytt är ettkommunstyrelse-beslut i . Då beslutade kommunstyrelsenatt hemställa att anslutning till ekonomiska förening skulle varafrivillig. Då blivit tillståndsmyndighet i stället förtrafiknämnden togs ärendet upp till prövning där, men fann ejanledning att ändra på tidigare beslut. Besväranfördes av kommunstyrelsen. Av regeringens beslut över de anförda besvären, somfattades , framgår att anslutning till inte skallvara obligatorisk längre. Men man har inte nöjt sig med detta utan sagt att dett. v. skall prövas andra än obligatoriska anslutningsformer. Vidare harregeringen uppdragit åt att följa utvecklingen och vidta deåtgärder som kan vara påkallade för att få en tillfredsställande ordning påtaxitrafiken i kommunen. Som vi framhåller i den socialdemokratiska reservationenhar regeringen visserligen formellt avgjort ärendet. Men genom beslutetsutformning och innehåll har avgörandet reellt överlämnats till en underlydandemyndighet. En sådan lösning är enligt vår mening inte förenlig med det ansvarsom den högsta besvärsmyndigheten har. Regeringens beslut blir än mer märkligt när man tagit delav regeringens proposition 1979/80:142 om vissa taxifrågor. Där talarregeringen om hur viktigt det är för kunderna att trafikutövarna är anslutnatill en gemensam beställningscentral. Det var judetta trafiknämnden i åsyftade med sitt beslut . Med detta, fru talman, yrkar jag bifall till densocialdemokratiska reservationen. Granskning av statsrådens tjänsteutövning m. m. Visst beslut rörande taxitrafiken i PER (): Låt mig i det här äreridet bara göra två påpekanden. Det för'sta gäller frågan huruvida regeringen harmöjlighet att biträda besvär av det här slaget eller ej, dvs. om det finnsmöjlighet för regeringen att anvisa en frivillig ordning förföreningsanslutning av taxiförare. Jag vill då gå tillbaka till förarbetena till den aktuellalagen som är . Där påpekades det från departementschefens sida att dentvångsbestämmelse som är i fråga och den rätt som tilläggs vederbörandemyndighet att föreskriva tvång skall användas "med största urskillning ochendast i den mån, det med hänsyn till allmänhetens intresse befinnes påkallatoch en ur denna synpunkt tillfredsställande organisation icke kan åstadkommaspå frivillighetens väg". I sådant fall skall man alltså pröva tvånget. Det var tvånget som den socialdemokratiska regeringenvalde i det beslut som hänvisade till. Men problemen somlåg bakom och som också hänvisade till avtog icke med det beslutetfrän , utan frågan dök upp igen . Genom sitt beslut den 1november 1979 bestämde sig regeringen för att välja den frivilliga linjen, somalltså explicit öppnas i förarbetena till det lagrum som här är i fråga. Såvittmig är bekant fungerar nu taxiverksamheten i avsevärt bättre än med denlösning som tillämpades på den socialdemokratiska regeringens tid. Möjlighetfinns alltså för regeringen att fatta den typ av beslut som har fattats. Ireservationen från socialdemokraterna kritiserar man inte heller regeringen fördess ställningstagande i sakfrågan. Kuriöst nog, fru talman - och det är mitt andra påpekande- vänder sig socialdemokraterna mot att regeringen i sitt beslut från november1979 ber att öva åtminstone någon uppsikt över hur förhållandenautvecklas efter det nya beslut som regeringen fattat. Det avsnitt somsocialdemokraterna uppenbarligen vänder sig emot i regeringsbeslutet har Granskning av statsrådens tjänsteutövning m. m. Visst heslut rörande taxitrafiken i "Det skall ankomma på att fortlöpandefölja utvecklingen och vidtaga de åtgärder som kan finnas påkallade i syfte attnå ett ändamålsenligt anordnande av taxitrafiken i ." Om olika kategorier av taxiägare i har stridit inärmare ett årtionde, är det kanske inte så underligt att en regering när denbestämmer sig för att tillämpa en ny huvudprincip också ber sittregionala tillsynsorgan att noga följa den nya principens tillämpning iverkligheten. säger'socialdemokraterna att detta innebär attregeringen de facto avstår från att ta ställning i huvudfrågan och i ställetlägger över det ansvaret på . Regeringen haravgjort huvudfrågan, nämligen genom att säga att något tvång att tillhörataxiföreningen i icke längre skall förekomma. Vad däremotskall se till att göra är att på det sätt som är möjligt inom ramen för den nyaprincipen biträda i anordnandet av en lämplig taxitrafik i , I ett meddelande till samtligataxiägare i redovisar också i vissaidéer om hur man enligt mening bäst bör förfara inom detfrivilliga system som gäller, för att ordna taxitrafiken på ettändamålsenligt sätt för lerumbornas vidkommande. Jag ser, fru talman, ingen som helst anledning att riktakritik mot regeringen därför att den har följt lagen samt anvisat den hjälp somjag tror att Taxi i måhända kan behöva för att rätta till det som tio årsmisstag har fört med sig. har ju under i970-talet försöktatt på frivillighetens väg lösa det aktuella problemet i men intelyckats. Därför har följt linjen med tvångsanslutning. harlegeringen de facto genom sitt beslut fråntagit möjligheten atttillgripa det medlet och sagt att det skall vara frivillig anslutning. Jag vill också peka på vad somuttalats i den nya propositionen angående taxifrågor, nämligen att man endast iundantagsfall - och därvid hänvisar man till glesbygdsområden - bör hafrivillig anslutning till beställningscentraler. PER (): I detta ärende liksom i flera andra harsocialdemokraterna svårt att bestämma sig för vad det egentligen är som är feli regeringens handläggning. I reservationen säger man att felaktigheten liggerdäri att regeringen har skjutit ansvaret ifrån sig och därmed inte har uppfylltde krav som man rimligtvis kan ställa på den högsta besvärsinstansen. sägerSture att det bekymmersamma egentligen är att regeringen genom sitt besluthar bundit till händer och fötter - dvs. precis raka motsatsen. Regeringenhar fattat ett beslut att icke längre tvinga taxiägare i att tillhöraden förening som den socialdemokratiska regeringen tidigare tvingade allataxiägare att gå in i. Det är lätt att inse att regeringen emellertid inte kangarantera att beslutet säkert och automatiskt löser alla problem. Den berdärför att biträda inom de ramar som beslutet om frivillighetanger. Vad är det för fel på detta, ? får en klaranvisning: frivilligheten skall gälla. Inom de ramarna bör görasitt yttersta för att biträda Lerums taxiägare, om de inte själva skulle klaraatt arrangera taxitrafiken på ett ändamålsenligt sätt. Till saken höremellertid - parentetiskt - att Lerums taxiägare inte förefaller att behövanågon hjälp, eftersom taxitrafiken numera förefaller att fungera. .STURE (): I motsats till Per har jag hört att detinte fungerar ett dugg bättre nu än vad det har gjort tidigare. Det är väl i alla fall så, Per , att länsstyrelsennu har mindre möjligheter att ingripa . Sedan har vi inte sagt att regeringen inte har rätt attfatta de här besluten. Men det är ju inte bara en juridisk prövning utan ävenen lämplighetsprövning, och vi tycker det är olämpligt att föra över den till . PER (): Får jag citera direkt ur densocialdemokratiska reservationen, där man skriver så här: "Genom sitt beslut har regeringen visserligenformellt avgjort den i ärendet tvistiga frågan. Med hänsyn till beslutetsutformning och innehåll i övrigt har avgörandet emellertid i realitetenöverlämnats till en underordnad myndighet, nämligen ." Regeringen har ju sagt att det inte längreskall vara något tvång att tillhöra den ekonomiska förening man tidigaretvingats in i. Vilket avgörande är det som regeringen i realiteten haröverlämnat till den underordnade myndigheten? Det gäller alltså samma myndighetsom, enligt vad sade , nu inte hade någramöjligheter att agera, eftersom regeringen hade avgjort ärendet, Man har enligt vår uppfattning överlämnat tilllänsstyrelsen att fatta det beslut som regeringen skulle ha fattat, FÖRSTE VICE TALMANNEN: Sedan de under avsnittet Visst beslut rörande taxitrafikeni anmälda talarna nu haft ordet övergår kammaren till att debatteraHandläggningen av besvärsärende om etableringsrätt för läkare. Granskning av statsrådens tjänsteutövning m. m. Visst beslut rörande taxitrafiken i Granskning av statsrådens tjänsteutövning m. m. Handläggningen av besvärsärende om etableringsrätt förläkare KERSTINNILSSON (s): Såsom framgår av konstitutionsutskottetsbetänkande gav regeringen två läkare i tillstånddels att etablera privatpraktik, dels att tillämpa arvoden som med 20 %översteg läkarvårdstaxan. Regeringsbeslutet fattades trots attsjukvårdshuvudmannen. Värmlandsläns landsting, och , varderaför sig och vid två tillfällen-genom två beslut - tagit ställning mot ettsådant beslut. Regeringens beslut av inger storabetänkligheter mot bakgrund av de uttalanden av. förstaregering och av som föregick ändringen av läkarvårdstaxan. Jag åberopar proposition nr 23 vid 1977/riksmöteoch därav föranledda riksdagsbeslut. Vi vill särskilt peka på ett uttalande ipropositionen, nämligen att en eventuell etablering av privatpraktik samordnasmed de offentliga sjukvårdshuvudmännens, dvs. landstingens, läkarvårdsresurser. För att försäkra sig om en sådan samordning skulleförsäkringskassan på orten få medge en särskild högre taxenivå endast under tvåförutsättningar. För det första skall tillstyrkan av lämnas ochför det andra bör sådan tillstyrkan ske endast i de fall då berördsjukvårdshuvudman -- lämnat sitt samtycke till etablering. I socialförsäkringsutskottet, som handlägger dessa frågor,fäste majoriteten stort avseende vid den ingående prövning som måste föregåett beslut om individuell taxebindning vid nyetableringar. Den ingåendeprövningen innebar enligt utskottet en tillfredsställande garanti för attpropositionens syfte skulle tillgodoses. Riksdagenställde sig bakom dessa uttalanden och propositionen. Genom det just nu aktuella regeringsbeslutet av den 6september 1979 har regeringen åsidosatt de beslut och de riktlinjer somriksdagen har antagit i frågan. Det är beklagligt, inte minst mot denbakgrunden att den offentliga sjukvården alltfort lider stor brist på läkare isynnerhet i glesbygden. Läkarbristen har lett till att ett stort antal nyamoderna vårdcentraler inte kan utnyttjas till fullo. Det var bl. a. sådana hänsyn som var anledningen till dennoggranna prövning som skulle föregå tillstånd till etablering av privatpraktikmed individuell och högre taxa. Det kan vara av intresse att veta hur man frånlandstingshåll mottog det här aktualiserade regeringsbeslutet att bifallaetablering av privatpraktik. Det sades att det var att betrakta som ettregeringsingripande i landstingens bemanningsplanering. "Stanna kvar inomden offentliga vården", vädjade landstingsrådet, "annars äventyrasvår sjukvårdsplan." Man kan på goda grunder anta. att reaktionen blirdensamma om det skulle hända igen. Det är stor brist på läkare på många håll i glesbygden.Men den bristen kan knappast hävas förrän vi har större tillgång på läkareöverhuvud taget, Bland sjukvårdshuvudmännen har man svårt att tro attprivatpraktiker kan bli någon realistisk lösning för glesbygder, Åven om manmed pengar - höga arvoden - skulle lyckas locka läkare, kommer man i konfliktmed andra principer och värderingar, som vi har varit relativt överensom här i En starkt ökad privatisering av sjukvården skulle dra medsig många problem för landsting/sjukvårdshuvudmän och för patienter. Hur skulle det bli med kontinuiteten i vården underexempelvis en privatpraktiserande läkares semester, tjänstledighet eller egensjukdom? Hur skulle det gå med allmänläkarjouren? Det finns också problem för presumtiva privatpraktiker.Kostnaderna för en fullständig utrustning med, som det kan heta i dessasammanhang, "och tjejer" kan räknas i sex- eller sjusiffrigatal. En sådan institution kan inte stå obemannad, om man inte genom aktiebolageller handelsbolag och genom höga taxor övervältrar kostnaden på samhället ochpatienterna. Och vore vi snart tillbaka där vi var när vi en gång börjadeatt bygga upp social välfärd. Det inträffade är en tankeställare för de många ledamöterhär i kammaren som också har anförtrotts uppdrag i landsting, dvs, deriksdagsledamöter som tillhör vad man tidigare brukade kallalandstingsmannapartiet. Dessa ledamöter med landstingskommunal erfarenhet inserlätt räckvidden i den här frågeställningen. Sjukvårdshuvudmännen/landstingenhar ansvaret för att det i första hand finns läkare på våra vårdcentraler ochsjukhus. Man kan uttrycka det så, att de av kammarens ledamöter somhar landstingsuppdrag har så att säga dubbla lojaliteter i fråga omläkarfördel-ning; dels mot landstingen och länsborna, dels mot andemeningen iinnehållet i propositionen och beslut. Dessa lojaliteter sammanfalleremellertid i denna fråga i den socialdemokratiska reservationen. Jag yrkar bifall till reservation 11. Granskning av statsrådens tjänsteutövning m. m. Handläggningen av besvärsärende om etableringsrätt förläkare DANIELTARSCHYS (fp); fattade ett beslut som gickut på att antalet privatpraktiserande läkare skulle bibehållas på ungefärnuvarande nivå. Man förutsatte att det skulle kunna ges ungefär 60tillstånd för nyetableringar, och då främst på orter utanför storstadsområdena.I realiteten har det bara blivit någon handfull etableringar med s. k.individuell taxebindning, därav två i . Och det är de tvä tillstånden somhar väckt anstöt hos socialdemokraterna. Man påstår i reservationen att det inte skulle ha gjortsden ingående prövning av ansökningarna som förutsatte . De här ikammaren som känner tror jag uppfattar den beskyllningen somrätt osannolik. Det mesta som passerar händer utsätts för eningående prövning, ibland så ingående att omgivningen drivs till stillavanvett. Jag har därför tagit reda på hur det gick till på socialdepartementetnär den här frågan behandlades, och det var mycket riktigt fråga om ensynnerligen ingående prövning. Man baserade sig inte bara på det material somhade förebragts av sökandena och de olika beslutsinstanserna utan tog också inytterligare material om läkarsituationen i och om de rättsligaaspekterna på frågan. Man fick klart för sig att läkarnas ansökan stöddes avkommunfullmäkfige i och av nästan halva förvaltningsut- 8 protokoll 1979/80:137-138 Granskning av statsrådens tjänsteutövning m. m. Handläggningen av besvärsärende om etableringsrätt förläkare Och resultatet av denna ingående prövning var att ansökningarnastod i god samklang med beslut och fyllde vitsordade lokala behov. Socialdemokraterna tycker inte om privatläkare, och jagförmenar dem inte rätten att ha den inställningen. blåstekanske upp problemet en aning. Det är faktisktså att i det här landet utexamineras 1 000 läkare , och antaletbeviljade tillstånd av den här typen är lägre än tio . När nuriksdagen har fattat ett beslut, så tycker jag man kunde begära attsocialdemokraterna skulle respektera det beslutet. Och när vi har en regeringsom är högsta beslutande instans i fråga om att tillstyrka eller avstyrkasådana ansökningar borde socialdemokraterna respektera det också. Återigen: Hur var det med talet orn den starkaregeringsmakten? Är det någonting som gäller bara när regeringen har passandepartifärg? () replik; Man vill här ge sken av att etableringar avprivatläkare skulle ske i glesbygd. Naturligtvis förhåller det sig tvärtom. Detär ekonomiskt mer fördelaktigt att öppna privatpraktik i större kommuner medtillräckligt befolkningsunderlag - där man räknar med mer än 2 000 patientbesökper år. kopplar in kommunfullmäktige i dettasammanhang. Det är inte relevant. Jag har redogjort för hur de här beslutenskall gå till enligt praxis och enligt läkarvårdstaxan. På en annan punkt har jag och mångamed rnig svårt att förstå utskottsmajoritetens talesman här. att beslutet i fattades mot nästan hälften avrösterna - med endast en rösts övervikt, om jag uppfattat riktigt. Vad är detegentligen kräver? Är det så att beslut skall fattas ined sieller så många rösters övervikt? Ett sådant resonemang, överfört hit tillriksdagen, skulle få till konsekvens att vi, med tanke på nuvarandesammansättning, vore oförmögna att fatta några som helst beslut. Vi får nogacceptera demokratiska regler och majoritetsbeslut såväl i som häri . Vad vi däremot har att göra är att arbeta för egen majoritet.Siffror från och andra undersökningar av sympatier bland väljare ger visshandledning. Är det de för de borgerliga partierna nedslående siffrorna somgett anledning att tänka på demokratifrågorna och t. o. m.ifrågasätta majoritetsbeslut? DANIELTARSCHYS (fp) replik: Vad jag ville säga genom att påpeka attkommunfullmäktige stödde läkarnas ansökan och att en stor minoritet iförvaltningsutskottet också gjorde det var att den lokala opinionen i Värmlandär splittrad. På den punkten tror jag att jag och reservanterna är ense. Enannan talman kanske bättre skulle kunna avgöra om är glesbygd, tätorteller storstad. Men låt oss ändå konstatera att det sade var attetableringar av den här typenskulle ske utanför storstadsområdena. Det har väl ändå skett. SIFO-siffrorna i det socialdemokratiska riksdagsunderlaget. Jag tror att får avvakta till nästa valmed att räkna in Onsdaeen den "~................................................................... ............................. KERSTINNILSSON (s) replik: Jag kan inte se att det är adekvat av DanielTarschys att i det här sammanhanget föra in kommunfullmäktige. Var detkommunfullmäktige i ? Jag minns jpte vilken ort nämnde. Däremot är det som står i läkarvårdstaxan adekvat. Dengrundar sig på beslut. Jag vill ytterligare en gång ta upp det somstår där: Som förutsättning för ett medgivande av privatpraktik med förhöjtarvode gäller att tillstyrker det efter hörande avsjukvårdshuvudmannen för det område inom vilket etableringen avses äga rum. Sjukvårdshuvudmannenär inte kommunfullmäktige utan . Granskning av statsrådens tjänsteutövning m. m. Handläggningen av besvärsärende om etableringsrätt förläkare () replik: Om förin i den här debatten kan jag väl få åberopa kpmrnunfullmäktige i . BENGTKINDBOM (c): Petta har blivit en debatt både omgranskningsärendet och om läkarfördelningen. Jag tror det behövs mycket mer föratt lösa läkarbristen i glesbygden och iite i landet i övrigt än de 60 tjänstersom aktualiserades i det förslag som behandlats enligt nämnda regler. Det stod i propositionen 1977/78:23 att man skulleunderlätta etableringen av nya privatpraktiserande läkare i den omfattning somberäknas i gällande läkarfördelningsprogram. Det är alltsåläkarfördelningsprogrammet som är utgångspunkten, och det behandlas på sittsätt. Enligt programmet kunde man tillämpa gn särskild taxenivå som borde liggahögst över taxans grundnivå. Det skulle omfatta 30 läkare under vart ochett av , alltså sammanlagt 60 läkare. Man höjer alltså inteläkarvårdstaxan på en höft utan det är reglerat hur mycket den kan höjas. Jag har pekså begärt ordet för att peka på det som KerstinNilsson upprepade. Hon säger att som förutsättning för den individuellataxebindningen gäller att tillstyrker. Ja, det gäller somförutsättning för att skall ge sitt medgivande. Det finnsockså redovisat i handlingarna att rriot beslut i fråga omtillstyrkan får talan föras hos regerjngep genom besvär. Det är det som skett.Socialstyrelsen har alltså inte någon forrp av vetorätt mot att etableraprivatläkare med förhöjd tajja. Jag tror att dgtta är viktigt att komma ihåg. Pet är inte, sopr sade, fråga om någonstark privatisering. Det gäller de 60 läkartjänster som jag redovisadeinledningsvis, och bestärnmelserna |iar tillkommit förprivatpraktikeretablering utanför storstadsområdena. Och jag menar att Arvikaligger utanför storstadsområdena. Vad yi upplevt tidigare är ju attprivatpraktikerna fanns i storstadsområdena. Där var det inte någon brist påläkare, men det förekom likväl en Granskning av statsrådens tjänsteutövning m. m. Handläggningen av besvärsärende om etableringsrätt förläkare privatpraktikeretablering.Detta är också bakgrunden till det här beslutet och till att regeringen harbeviljat två läkare utanför storstadsområdena rätt att tillämpa högre arvode änläkarvårdstaxan. Jag ser inte att man därvid har gått emot grundtanken iriksdagens beslut och yrkar därför bifall till utskottets hemställan. () replik: Svaren på frågeställningarfinns i mina föregående inlägg. Därför finner jag det inte nödvändigt attupprepa dem - i synnerhet inte vid den här tidpunkten. () replik: