prot · G30918 · 1979-12-31 00:00:00 — Frånriksbankens och regeringens sida har drivits en målmedveten politik i syfte austyra över kapitalresurserna till produktionen. Det är utan vidare klart atl viinle har haft någon lust att ge några större summor till konsumtionskrediter.Det är helt enkelt nödvändigt atl hålla tillbaka konsumtionskrediter och istället satsa på företagen, som är grunden för att vi skall kunna bygga uppvårt välstånd . Vifick en förbättring av handelsbalansen, vilket var glädjande. Tyvärr harutvecklingen nu vänt igen. och utsikterna är dystra både för handelsbalansenoch för bytesbalansen. För att rätta till detta måste vi ha en effektivproduktion, som måste kunna hävda sig gentemot andra länder - även påhemmamarknaden. Vi tillåter ju en tämligen fri handel. Då räcker det inie medalt producera bara för , eftersom det förekommer en konkurrens även harfrån andra länder. Grundförutsättningenär alltså en effektiv produktion. Vi känner till all det ganska odugligasocialistiska samhället inte fungerar. De s. k. socialistiska länderna, .som vikallar kommunistiska, kan inte hävda sig i världskonkurrensen. Studerar manderas produktionssiffror, i den mån man kan få tag på sådana, finner man iregel en mycket låg produktion och stor ineffektivitet. Man delar på arbetenaoch får inte någon effektiv produktion. Det systemet kan vi lika gärnaavskriva. Vi kommer aldrig att nå någon bättre ställning i ', om vi styröver mot ett socialistiskt samhälle. Det betyder dock inle att det inte behövervara en rättvis fördelning hos oss, fördel aren annan sak. Fördelningspolitikenär någonting annat. .Men effektiviteten gynnas inte av socialistiska åtgärder. Den produktion som vi nu har inriktat oss påinnebär naturiigtvis att de svenska företagen skall kunna hävda sig. Om man serpå vad som harskett, är det förvånande atl socialdemokraterna både undervalrörelsen och senare med så lätt hand har kunnat gå förbi vad som harförekommit tidigare. Sysselsättningen är elt av de viktigaste problem vi haratt ägna oss åt. Den största arbetslösheten inträffade ,då arbetslösheten var 2,7 96. Vi har inte senare haft en så högarbetslöshet . Det var under en socialdemokratisk regering.1971 och 1973 var arbetslösheten 2,5 96, också det ett mycket högt tal. Jagkan fortsätta med att räkna upp vad rnan nu klandrar, t. ex.bostadsproduktionen. Den började minska 1973 och fortsatte atl minska.Industriproduktionen började minska 1974 under en socialdemokratisk regeringoch fortsatte att minska. har den dock glädjande nog börjat öka igen. Påområde efter område kan man se att den lågkonjunktur och de besväriigheter somhar rått började under den socialdemokratiska regimen. harsocialdemokraterna i valrörelsen och här försökt framställa det så, att1976 var ett avgörande år, för då blev allting sämre i . Det är Ju enfullständigt felaktig bild av det hela. Centerns400 000 Jobb - har vi lovat dem ? Del skulle vara intressant att vetavar och andra har tagit det citatet ifrån. Detfanns en sysselsättningsutredning som sade att det behövdes 380 000 jobb tillförra delen av 1980-talel, och sade: Målsättningen måste bli alt vi får400 000 Jobb. Lätt och resolut omvandlade socialdemokraterna det till att vihade lovat 400 000 jobb. Jag begär om igen av socialdemokraterna: så godaoch ta fram citatet där vi sagt att vi har lovat 400 000 jobb! Socialdemokraternahar Ju inte någon målsättning. Man får aldrig veta vad de vill i fråga omsysselsättningen, men vi har i alla fall en målsättning: Vi bör fortfarandesträva efter att få fram 400 000 Jobb till förra . Att dethar blivit 80 000 nya jobb är en god sak då vi haft enlågkonjunktur, och man skall nog inte vara för säker - det kan hända om någotår alt vi konstaterar att vi nådde upp till den målsättning som vi satte upp islutet av . Det kan inte vara något fel alt man sätter upp ett mål. Det ärbetydligt bättre än aU vela hit och dil som socialdemokraterna och inte kunnage något svar på vad man egentligen vill i fråga om sysselsättningen. Dessutomhar socialdemokraterna en så pass vinglig ekonomisk politik att det inte ärmöjligt att veta någonting bestämt i det fallet heller. Närman klandrar utlandsupplåningen - något som jag också gjorde - bör mankonstatera att den började under den socialdemokratiska regeringen. Sverigehade lånat mellan 20 och 25 miljarder när trepartiregeringen tog över.Utlandsupplåningen var inte alls något som startade med atl svenskafolkel i val hade underkänt den socialdemokratiska regimen. Jag har sagt tidigare att Jag dock är optimistisk om de svenskaförutsättningarna att hävda sig i framliden. Vi kommer att mötas av en myckethård konkurrens, och det måste nog ibland vidtas åtgärder, t. ex. devalveringarom prisläget har blivit för högt. Del är klart dokumenterat att de devalveringar vi gjordeoch inte minst atl gick ur den s. k. valutaormen, där vi var nödgadeatt hänga med i den oerhört starka D-markens växlingar, var åtgärder som varoundgängligen nödvändiga. Det var grundläggande för atl vi har fått det bättrenu. Deltas ingen särskild hänsyn lill . Påen hård utlandsmarknad gäller detbara att visa upp att man kan sälja till rimliga priser och alt säljakvalitetsprodukter, i annat fall finner vi inga köpare för våra varor. De härrealiteterna kommer vi aldrig ifrån, hur myckel vi än håller på och diskuteraroch önskar i svensk inrikespolitik. Vi måsie ta hänsyn lill att del avgörandeför om vi skall få del bättre i är att vi haren produktion som äreffektiv - kvalitativt, kvantitativt och prismässigt. Det är förutsättningenför att vårt land skall kunna hävda sig . ()replik: tröstade sig och med att säga altvalutgången för socialdemokraternas vidkommande skulle kunna liknas vid enpyrrusseger och att vi skulle utropa: En sådan valseger till och vi ärföriorade! Jagbara konstaterar att tar vi två mandat till i nästa val också, så kan vi vändapå de politiska maktförhållandena i landet. Vi skall gärna ta en sådan valsegernästa gång. Det kanske blir svårare för , om valutgången fårungefär samma karaktär som den hade , det vill säga alt partiet förlorarytteriigare 25 96 av väljarkåren. Nåväl,försökte på nytt, som så många centerpartister före honom, attsäga att miljöpolitiken är någonting som har hittat på. Och så kom hanmed motionen . Jagvet inte om Torslen var närvarande när ledamoten av denna kammare NilsHjorth läste upp hela denna motion-det fanns inte ett ord om miljön i denmotionen! Också vet att så är förhållandel. Såförsöker göra gällande att av motstånd frånsocialdemokratins sida har vi nu upptäckt miljöfrågorna. Det är nog ändå på delsättet att praktiskt taget allt av lagstiftning och hela den apparat som harbyggts i samhället för att komma till rätta med miljöproblemen kom till underden socialdemokratiska regeringstiden. Det har inie fyllts på så mycket sedandess. När vi har lagt fram våra partimotioner i opposition harvi på varje punkt fått avslag av den borgeriiga riksdagsmajoriteten närdetgällt våra krav på att man skulle fullfölja den aktiva miljöpolitik som socialdemokratinhade bedrivit. Jagvågar påstå, , att socialdemokratin redan från partielstillkomst har fått ta hand om miljöfrågor. Vilka var det som tog itu med densituation som rådde i dåtidens indusiribaracker och på dåtidens industriarbetsplatser?Vilka var del som tog itu med situationen i statarlängorna på landsbygden? Intevar det föregångare bondeförbundel som framträdde som pionjärför en aktiv miljövård. Det var socialdemokratin och fackföreningsrörelsen somfick se lill, all människorna fick börja leva i något drägligaremiljö. TORSTENBENGTSON (c) replik: Det är klart att när tog initiativet lill miljöpolitiken begrepman mer och mer alt här måste man göra någonting. Även om det var ensocialdemokratisk regering som satt kunde man väl inte vara heltoverksam utan måste la något intryck, och så vidtog man en del åtgärder. Vad1962 års motion beträffar var Jag närvarande inte bara när taladeom den utan också när klämmarna skrevs och när hela motionen utformades. Det ärfel att det inte står om miljön i den motionen; den finns nämnd både i motionenoch i reservationen. Jag skall gärna vid annat tillfälle läsa upp motionen -jagvet all miljön finns med, eflersom jag genast efter anförande togfram motionen och såg det. Dessutom talas det mycket om stressen och om arbetsmiljön. Socialdemokraternasinitiativ på en del områden är bra, men inte har de mött något motstånd fråndet parti Jag representerar. fanns det en motion om lantarbetarnasekonomiska och sociala situation. Så tidigt i varje fall log man upp helaproblemet. Vi har varit medvetna om det och arbetat intensivt. KanSvante säga att det parti jag företräder på något sätt har motarbetaten bättre arbetsmiljö? Tvärtom har vi varit initiativtagare till en bättresituation både för lantarbetarna och för de övriga. Lantarbelstidslagen var ensak som stöddes av . Vilka åtgärder som än har vidtagits harcenterpartiet inte varit motståndare till detta, och det kan heller påstå. Men Jag har inte klandrat socialdemokraterna för att de pådel området skulle ha varit försumliga, för de har hjälpt till, de också. Närdel gäller de 44 åren i regeringsställning kan ni Ju tänka på atf sedan 1936har varit med i regeringar av olika slag under . Ni har alltsåinte regerat så värst mycket ensamma, och de gånger ni inte hade hjälp gick detganska dåligt i svensk politik. ()replik: De Jag har till mitt förfogande för replik ger mig intemöjlighet att läsa upp alla de yrkanden som finns uppradade i den härceniermoiionen. Men inte i något av dessa yrkanden är ordet miljö nämnt -det ärbara på det sättet, och det måste , som varit med och utarbetatden här motionen, känna väl till. Sedanförsöker på nytt all nedvärdera de insatser som gjordes avsocialdemokrater när det gällde all försöka driva fram ett aktivare intresseför miljöfrågorna. som suttit här i kammaren och haft bättremöjligheler än de flesta atl avlyssna debatterna kan inle ha sovit bort såmånga timmar i det här eller i kammaren i det gamla riksdagshusetatt han inte lagt märke till vad som hände under 1960-talel, när man började byggaupp naiurvårdsnämnden, osv. Han kan inte ha undgått atl läggamärke till alla lagar som sedan kom till. Jagvill bara påminna Torslen om hur det förhöll sig när vi drog i gångdebalien i samband med förberedelserna för den fysiska riksplaner- ingen.Jag råkade ha ansvaret för dessa förberedelser, ett arbete som - det vågar jagpåstå - blev av avgörande betydelse för hur vi ur miljösynpunkt skall hushållamed mark och vatten. Då mötte man motstånd, inte minst från vissacenterpartister, som sade att detla var ett arbete som vi inte skulle ge osspå. Kom alltså inte och påslå att det är som har drivit miljöfrågornamest aktivt! - Men har pratat väldigt mycket om miljöpolitik. Men svaramig nu på en annan fråga, : har ni ordnat det så för er atfni skall regera tillsammans med moderata samlingspartiet. Jag har redovisat imitt tidigare anförande vilka anspråk och krav som moderata samlingspartiet resernär det gäller markfrågorna, hur de vill privatisera markägandet. Tror TorstenBengtson att det är möjligt att föra en aktiv miljöpolitik tillsammans med ettparti som driver tesen att samhället skall ha så litet som möjligt att sägatill om? Den politik som moderata samlingspartiet här förespråkar kommersocialdemokratin att bekämpa. Vi har aldrig tvekat att ta samhällets instrumentoch kraft i anspråk när del har gällt att skydda de många människornasintressen. Och att det skall handla om alla människors rätt till en god miljöär för oss väsentligt, ()replik: Allt prutades inte, men hälften prutades genast. sadei sitt första anförande att det inte stod ett enda ord om miljö i motionen. Nuretirerade han och sade atl det inte stod ett ord om miljö i klämmarna imotionen. Del var myckel som han backade ur på en gång! Del sextiotal klämmarsom fanns i motionen rörde sig allesamman om miljö - så minns jag att motionenvar utformad. Delgår inie, , au efter det sena uppvaknandet påslå attsocialdemokraterna varit särskilt aktiva på del här området. Men visst är delbra att en syndare omvänder och bättrar sig, så Jag är naturiigtvis tacksam föratt socialdemokraterna har slutit upp på den centerpartistiska linjen i frågaom miljön. Jaghar ju varit med här i , och talet om högerburar och annatsom förde fram är sig precis likt. Man grälar på ,och sedan säger man till de andra: Ni är likadana, ni håller ihop med dem. Men,, under de 1936 som vi varit med iregeringsställning har vi varit mera tillsammans med socialdemokraterna än vihar varit med de andra partierna. Del verkar som om ni ville glömma bort attdel förhållit sig så, alt det inte alls handlar om någon högerinrikining. själva med på ett samarbete med oss, och ni fick följa med i mycket avvad föreslog vid de tillfällen vi diskuterade miljöfrågor, inte minstfrågan om vattenvård, som jag nämnde tidigare. Talet om högerbur är alltsågamla klyschor som socialdemokratin har hållit på med under åtminstone de 30 årsom jag har varit i . Men det där biter inte så värst mycket påsvenska folket. Ni fick ett underkännande i valet . Ni fick ettunderkännande i valet . Och det kan nog mycket väl länkas atl ni får ettunderkännande - ett ännu mycket större - val om ni fortsätter pådetta sätt. Ni vill inte gärna tala om kusinen kommunisterna,men ni är ju i den situationen att ni ständigt får förlita er på vpk. Jag skallinte debattera med dem , men det är bara atl konstatera att ni klarar er intesjälva. I de flesta fall har ni fått lov att lita på att vpk skulle stödja er,annars har ni inte kunnat regera. Har ni fördenskull tagit väldigt starktintryck av dem, eflersom ni vill påstå att vi tar intryck av ? Talmannenanmälde att anhållit att til antecknat att han inte ägde rätttill ytterligare replik. Den svenska parlamentarismen har haft sina ljusa perioder och sinamörka. Parlamentarismen skrevs in i vår författning först vid 1968-1969 årspartiella författningsreform. Men i praktiken har den som doktrin varitaccepterad sedan liberalen och socialdemokraten 1917bildade den koalitionsregering som slutligen lyckades bryta högerns motståndoch genomföra den fullständiga demokratiseringen av rösträtten. Parlamentarismensprincip är enkel. Regeringen skall utses på grundval av förtroende.Regeringen skall alltså utgå ur riksdagsmajoriteten. Så har det också iallmänhet varit i , varifrån den s. k. klassiska pariamentarismenhärstammar. I det engelska parlamentet, dominerat som det är av två storapartier, regerar växelvis det ena partiet med det andra i opposition och viceversa. Väljarna har klara alternativ och vet att deras valhandling får direktakonsekvenser som är möjliga att förutse beträffande den kommande politiken. Ivårt land med sitt mångpartisystem är det inte lika enkelt. Redan -legendarisk ledare för den borgeriiga vänstern under kampen fördemokratiseringen och den då kanske främste förespråkaren för parlamentarismensinförande i - förutsåg att del kunde bli problem atl bildahandlingskraftiga regeringar på grund av splittringen av väljarkåren på flerapartier. Han framhöll i sin bok statsskicket att idealsituationenvar en regering grundad på ett parti med majoritet i . I annat fallkrävdes atl partier med närslående program kunde bilda handlingsdugligakoalitioner kring de frågor som förenade dem. Staaff såg svårigheterna, men förhonom var den engelska parlamentarismen överlägsen och något att sträva motäven i . blev en besvikelse för parlamentarismens anhängare både iSverige och i ett stort antal länder på kontinenten. har i mångasammanhang pekat på den förtvivlan som drabbade människorna . Manhade äntligen vunnit demokratin. Det fanns orättvisor och brister i samhället,arbetslöshet och otrygghet. Men partierna kunde inle samla sig lill atl göranågot åt det. Splittringenpå många partier lamslog politiken. Svaga minoritetsregeringar växlade medopolitiska ämbetsmannaregeringar ända till Per ministär1932 och s. k. krisuppgörelse mellan arbetarrörelsen och bönderna. Iland efter land ute i gick demokratin en bråd död till mötes under dessaförhållanden. Människorna förlorade tilltron lill demokratin som det bästabeslutssystemet. Äv detta följde fascism och nazism, frihetens förkvävande ochslutligen det andra väridskriget. Ivårt land innebar den s. k. kohandeln däremot atlparlamentarismen gick in i ett nytt skede, präglat av en stabil regeringsmakt.Socialdemokraterna kunde antingen ensamma eller tillsammans med bondeförbundetge landet en handlingskraftig regering , samlingsregeringen1939-1945 oräknad. För anhängarna av en klassisk parlamentarism kunde mankanske säga att det våren brist på regeringsskiften, men varvillkoret atl regeringen skulle stödja sig på ett folkflertal manifesterat i enriksdagsmajoritet mer än väl uppfyllt. Under slutet av den här långa perioden skedde en anpassning i svenskpolitik lill parlamentarismen på så sätt att det blev allt tydligare alt kampenom regeringsmakten kom att stå mellan två block. Vi fick inte etttvåpartisystem av engelsk modell men väl två block av partier som skapade enliknande situation. Genom valutgången fick denna utveckling som konsekvensatl regeringsmakten gick över till de borgerliga partierna tillsammans. Ochdärmed började, herr talman, svårigheterna. Det fanns visserligen ett kitt, somfogade ihop koalitionen, och det bestod av frontställningen gentemotsocialdemokratin. Men sammanhållningen kring en negation visade sig inte varanog. Oenigheti sak och inbördes konkurrens mellan ett konservativt och elt liberalt partisamt eu centerparti, som dels framträtt som ett ganska ohämmat löftesparli,dels aktualiserat frågor, t. ex. om miljö och decentralisering, vid sidan omvad statsvetarna kallar den traditionella konfliktdimensionen höger-vänster,gjorde regeringssamarbetet bräckligt och seglatsen äventyrlig och vinglig.Efter två års ständiga kriser inte bara i kärnkrafisfrågan utan även om andrapolitiska ämnen sprack regeringen. Nyval gick inte att få till stånd. Därtillvar tiden fram till nästa val alltför kort. Något regeringssamarbete över dens. k. blockgränsen var inte att länka på. Landet stod därför inför enminoritetsparlameniarism av sådant extremt slag att vi inte upplevt den ens på1920-talet. Ville genom sin regeringsbildning bryta sig urtrepartilagel blev han, som påpekade vid debattens öppning ,snabbi infångad igen. till besvikelse för oss, som hjälpt till medavstampen till vad som kunde ha blivit inledningen till något nytt i svenskpolitik. Vihar nu fått en ny trepariiregering med endast ett mandats övervikt i kammaren.Splittrade skall de borgerliga partierna regera med denna minimajoritet underledning av en statsminister från ett centerparti, som var valels storaförlorare och som lappade nästan en fjärdedel av sin väljarkår. Sånonchalerades i vår demokrati den pendelsväng som väljarna i valet satte igång. Proteströstningen mot fick inget genomslag vid regeringsbildningen.Man behöver inte ha någon profetisk ådra föratt kunna förutspå att dettablir inledningen till en ny svag regeringsperiod med bristande handlingskraft,i då behovet av en kraftfull och planmässig samt konsekvent ekonomiskpolitik för hela valperioden gör sig påmint med väldig styrka i de svenskamedborgarnas levnadsvillkor. Delfinns, som brukar påpeka, ingenting som så gynnar det s. k.politikerföraktet som att väljarna upplever politiken som orkeslös. Dåmänniskorna ser sina reallöner sjunka och upplever att orättvisorna ökar ochekonomin raseras utan att politikerna kan samla sig kring kraftfullamotåtgärder, då tappar de förtroendet för oss folkvalda ombud. Och hotasdemokratin av kris. Valdeltagandet sjönk på många år.Fler röster än vanligt tillföll partierna utanför . Det är en varningfrån trötta och besvikna väljare, som vi har anledning att ta på allvar. Vadvi nu upplever, herr talman, är att en inbyggd motsättning i vårtparlamentariska system slår ut i full blom. förhindradepartisplittringen bildandet av handlingskraftiga regeringar. Därefter skymdesdenna svårighet dels av socialdemokratins styrka och dess beredskap fillsamverkan i regering och riksdag, dels av tvåkammarsystemet, som vid någratillfallen bidrog till att skapa elt stabilt regeringsunderlag, trots attsocialdemokratin saknade andrakammarmajoritet. Men i och med enkammarriksdagenoch det nya millimeierräiivisa valsystemet leder styrkeförhållandena mellanpartierna antingen till en socialdemokratisk regering med knappt riksdagsstödeller till splittrade borgerliga koalitionsregeringar. Mycket pekar på au 1973och valresultat med jämviktsriksdagar och parlamentariska dödlägenhotar all bli 1980-talels trista melodi för vårt folkstyre. Majoriteten kommeri bästa fall att bestå av några få mandats övervikt åt det ena eller det andrahållet. Dethär är ju inget unikt för vårt land. hade val i går. Redan före valetvisste alla att det inte skulle skapa någon majoritetsregering. I blirregeringskriserna långa, likaså i och för alt ta några exempel.I alla dessa länder förvärras svårigheterna, därför att den parlamentariskaprincipen förenas med idén om det proportionella valsystemet. Ett proportionelltvalsystem fungerar väl i med dess ständiga samlingsregering menskapar, på grund av att det stimulerar till partisplittring, svårigheter då detförenas med kravet på att regeringen skall utgå ur en riksdagsmajoritet. Ivårt land förvärras parlamentarismens kris genom den hårda låsningen tillblockpolitiken. Den enda möjligheten att bilda en handlingskraftig ochprogressiv regering val hade varit en samverkan mellansocialdemokratin och den borgerliga vänstern. Men den svenska borgerligavänstern, om det finns något kvar av den, är till följd av blockpolitikenOäitrad till . Samverkan över blockgränserna'framstår därför efterden genomlevda valrörelsen som en -jag tvingas säga det - tyvärr avlägsen möjlighet. Detfinns, herr talman, anledning att beklaga att exempelvis ledandepolitiker .som , och på vår sidaoch och på andra sidan talade för döya örondå de visade sympatier för återgång till någon form av majoritetsval i vårtland. Själv har jag sökt verka i samma anda under min riksdagstid. I mittförsta tal i andra kammaren förutsåg jag att en skärptuppdelning efter engelskt mönster i regering och opposition var ett troligareframtidsperspektiv än en aktualisering av de förfaltningspolitiska idéer sommånga ledande borgeriiga politiker då och tidigare svärmat för, nämligen samlingsregeringstanken.Låt mig med facit i hand fastslå, att den allmänpolitiska utvecklingen underde ytterligare har bekräftat hur rätt och hadedå de i omsorgen om klara alternativ och handlingskraftiga regeringar ville semajoritetsval i enmansvalkretsar som bot mot den för folkstyrets livskrafthotande proportionella sjukan. JörgenWesterståhl - huvudsekreterare i och ledamot av författningsul-redningen -konstaterade i en tidningsartikel att ett proportionelltvalsystem i praktiken bara kan ändras i riktning mot större rättvisa. Varjeändring i annan riktning beskrivs som elt politiskt övergrepp. Detmåste upplevas som otillfredsställande för stora grupper av väljare inte kan få ett klart utslag. Den nya regeringen har talat om i sin regeringsförklaring att det skallbli en översyn av vissa författningsfrågor. Ett mål för en sådan översyn måstevara att återskapa förutsättningarna för handlingskraft och konsekvens ipolitiken. Även med risk för atl dra upp i replik vill jag bara iall stillsamhet påpeka följande: När miljöfrågorna diskuteras får man integlömma bort att bebyggelsekoncentrationen, utarmningen av glesbygden,förslumningen i storstäderna, den väldiga ansvällningen av giftanvändningen,stordriften, satsningen på kärnkraft - allt detta - skedde under socialdemokratiskregim. får vi i stor utsträckning reparera skadorna av de tidigaremisstagen. Och det är bra atl vi kan nå enighet om att vi skall repareraskadorna och att vi så långt som möjligt skall försöka undvika att göra sammamisstag på nytt, men vad vi kan konstatera äratt notan som vi har att betala ärdryg! Jagkommer i slutet av mitt anförande tillbaka lill inlägg, menförst vill jag göra några andra kommentarer.