prot · G30935 · 1979-12-31 00:00:00 — Manmåsle komma ihåg atl hälften av vad som tillverkas här i landet inom dennasektor exporteras. Vi har fem slora företag, koncerner, av vilka en ägs avstaten. Jagskulle också i detta sammanhang vilja konstatera atl denna fråga har varilföremål för stor uppmärksamhet från skilda häll. Vi harenläkemedels-induslridelegalion som kommer alt slutföra sitt uppdrag i början av1980. Man kommer att föreslå elt läkemedelsinformationsråd. Inom socialdepartementethar man haft en särskild samarbetsgrupp som tillsalts för alt förbättrainformationen och förbereda inrättande av en samrådsorganisalion förläkemedelsinformation. I denna grupp ingår också folk frän socialdepartementetoch samt och andra. Därförtillbakavisar utskottsmajorileten den motion som vpk här fört fram även i är.Motiveringarna för vårl avstyrkande finns ganska tydligt markerade i utskottetsbetänkande, som jag, herr lalman, härmed ber all få yrka bifall lill. WGA (vpk): Jag vill ha ellförtydligande av som ulskottels talesman. Innebär utskottetsgrundsyn alt del förhållandet all människor är sjuka och behöver vård ochläkemedel skall göra del möjligl för andra människor att göra vinst? Bör detfortsätta att vara på det sättet att man har en privat vinstjakt på människorssjukdom? ERIKHOVHAMMAR (m): När del gäller marknadsekonomi och företagsamhet har och uppfattningar och synsätt. Del kanske inte är lönt att diskutera dettamed i detta forum. Våruppfattning är atl om man skulle förstatliga läkemedelsindustrin skulle detinte vara till fördel för vare sig patienterna eller den köpande allmänheten,och det skulle inte heller pä något sätt förbättra servicen. Snarare skulle detmåhända bli en försämrad service. Delfinns många paralleller all dra när del gäller förstatligande av förelag, sominte lett till någon fördel för människorna utan tvärtom. Därför är vi avprincipiella skäl emot ett förstatligande, och det har vi också givit uttryckför i detta UlskoUsbelänkande. INGALANTZ (vpk): Jag konslalerar då, herr lalman, all ulskollel säller marknadsekonomin före människors behov av hjälp, läkemedeloch sjukvård. En konsekvens av del borde väl vara att föreslåratl man också privatiserar sjukhusen och sjukvården helt. Vi säller marknadshushållningen främst därför att det har visat sig altdel syslemel ger människorna en betydligt högre standard än det system fruLanlz representerar. INGA (vpk): Del förhållandel atl vi har privata profilintressen på denna marknadgör atl vi får fram direkt fariiga läkemedel, och det är Ju precis tvärtemotvad säger. Om vi fick till stånd en sanering av och kontrollöver hela denna tillverkning och försäljning, skulle vi fä en mycket högre ochtillförlitligare vårdkvalitet. Defall av skadliga läkemedel som har påvisats underde senasle åren-ochförmodligen har sädana förekommit - liksom vad som sker underdessa dagar borde väl ge utskottet en tankeställare om atl någol måste göras pådetta område. Del enda sättet att komma ål dessa förhållanden är atl åstadkommaen statlig kontroll, som styr forskningen, tillverkningen och försäljningen påläkemedelsområdet. Det bör naturligtvis finnas en insyn på läkemedelsindustrins område, såall man kan avgöra vilka preparat som är skadliga och vilka som är bra. Del harvi inget emol. Svenskläkemedelsindustri har inte bara hävdat sig i ulan kanske framför alltpå den internalionella marknaden, och en stor del av de läkemedel somtillverkas här i landet går på export. Vi har skickliga forskare och andramänniskor med stor kunnighet, vilka arbetar med atl framställa olika typeravpreparat som vunnit väridsrykte. Det äralliså inte riktigt att det slorafiertalet av de preparat som tillverkas är dåliga, utan de har en god kvalitet.Men det behövs en insyn i läkemedelsindustrin, och en sådan insyn har vi ocksåhär i . Den är f ö. ganska så ingående. INGALANTZ (vpk): Del förekommerju atl preparat förbjuds, men del sker först efter delalt skadliga verkningar påvisats. Man använder alltså människorna somförsökskaniner. Så sker t. ex. när det gäller p-pillerna, där ett preparat sominte ens är godkänt används på kvinnliga försökskaniner. Också andra läkemedel-Jag har nämnt Neurosedyn och Entero-Vioform och det finns många andra sådanapreparat - används på människor och dras in först i efterhand, närskadeverkningarna har blivit påvisbara och stora. Felet är atl man inte sätterinom kontrollen långt innan det börjar experimenteras med preparaten pämänniskor och deras sjukdomar. Överläggningenvar härmed avslutad. Propositioner gavs på bifall lill dels utskottetshemställan, dels motionen nr 1030 av m. n.,och förklarades denförra propositionen vara med övervägande Ja besvarad. Sedan Inga Lanlz begärtvotering upplästes och godkändes följande voteringsproposition: Densom vill att kammaren bifaller näringsutskoilets hemställan i betänkandet nr 4röstar ja, den det ej vill röstar nej. Vinner nej har kammaren bifallitmolionen nr 1030 av m. fl. Vid omröstning genom uppresning förklaradesflertalet av kammarens ledamöter ha röstat för ja-propositionen. Då Inga Lantzbegärde rösträkning verkställdes votering med omröstningsapparat. Dennaomröstning gav följande resullal: Förstatligandeav bi I industrin §21 Förstatligande av bilindustrin Föredrogs näringsutskoilets betänkande 1979/80:5med anledning av molioner om förstatligande av bilindustrin. 1detta betänkande behandlades motionerna 1978/79:542av (apk) och (apk) såvitt gällde hemställan atlriksdagen uttalade sig för all den svenska bilindustrin förstatligades(yrkandei 2), samt 1978/79:1489 av (apk) och (apk), vari hemställts atl som sin mening gav regeringen lill kännaatt ålgärder borde vidtas i syfte alt möjliggöra ett förstatligande avsvensk bilindustri. Utskoltethemställde att skulle avslå 1. motionen 1978:79:542 yrkandet2, 2. molionen 1978/79:1489. Tillbetänkandet hade fogats elt särskilt yttrande av , , , , , (samtliga s). (vpk): Motionerna 1978/79:542 och 1489 aktualiserar återigen frågan om ellförstatligande av bilindustrin. kommunisterna väckie i maj 1978en moiion med samma krav, men med litet andra motiveringar. Det är våruppfattning alt detta krav är lika aktuellt som när det behandladades ikammaren . Jagvill dock börja med att konstatera alt vi med ett förstatligande avbilindustrin eller av någon annan industri inte löser de djupgående problem somden den svenska industrin brottas med. Kapitalismens kriser, med ty åtföljandearbetslöshet, kan bara lösas genom en socialistisk omvandling av det svenskasamhället. Arbetslösheten kommer vi slutligen lill rätta med när vi tillverkarefter behov och inte efter vinstintressen. Mendet finns, herr talman, en rad skäl som talar för ett förstatligande av densvenska bilindustrin . Utskottet säger visserligen att eltförstatligande inte bidrar till atl praktiskt lösa branschens problem.Men det är alt göra del hela lilet väl enkell. Säkerligenhade man samma invändningar när vpk tidigare krävde förslatligande av varvsindustrin.1 dag har vi en förstatligad varvsindustri; staten ryckte in som städgumma ivarvsindustrin, när det privata kapitalel hade sugit ut de vinster som fannsatt suga ut. Dellycks som om man frän utskottets sida vill ha samma ulveckling när det gällerbilindustrin: fortsatt privat ägande så länge industrierna lönar sig och gårmed vinst - statligt överlagande den dag kapitalet flyr det sjunkande skeppetoch sysselsättningen direkt är hotad. Personbilsutredningensrapport (SIND PM 1979:8), som utskottet också tar upp i sitt belänkande, visarklart att det inte finns något enkelt alternativ när del gäller atl skaffakapital till bilindustrin och trygga sysselsättningen inom landet. Rapportenframhåller dock att förutsättningarna för en tryggad inhemsk sysselsättningökar när de båda inhemska tillverkarna samverkar. En utveckling mot ökatsamarbete mellan och är dock omöjlig så länge som privataägarinlressen tillåts råda. Detta har företrädare för både och klartdeklarerat. 1 stället försöker man nu öka samarbetet med utländskabilindustrier eller med andra utländska intressenter. Saabs samarbete medLancia är ett exempel. sökte ä sin sida lösa sina finansieringsproblemgenom atl vilja sälja ul en del av företaget till . Detta misslyckades,trots att både regering och fackföreningar var positiva lill denna lösning.Skälet till att affären misslyckades var förstås inte omsorgen om all Volvoskulle förbli svenskt. Snarare var det andra och mäktigare finansin-iressen somsäg sina expansionsintressen hotade. Del s. k. visade dock medönskvärd tydlighet att del inte är de anställda eller ens somhar någon bestämmanderätt över största industri. Vägenmot alt på klassiskt kapitalistiskt sätt expandera går alltså för desvenska bilindustrierna över elt ökat samarbete med utländska intressen avolika slag, med svenska staten som passiv åskådare. Utskottetsäger visseriigen atl det är angeläget alt ansvariga myndigheter tillsammansmed företrädare för branschen och de anställda noga följer och analyserarutvecklingen samt aktivt medverkar i en långsiktig planering av branschen.Detta skall man göra i del s. k. bilbranschrådet, som ju ärett organ för samrådoch informationsutbyte och som inte skall ha några beslutande ellervägställande funklioner. Detta innebär all när besluten fattas är svenskastaten enbart åskådare, och man fär kanske i sinom lid se den svenskabilindustrin sälja ul mer och mer av sina tillgångar och bli mer och mer beroendeav utländska kapitalinlressen för att på kort sikt rädda sysselsättningen. Statenkommer, med den roll den tilldelat sig, att hamna i samma utpressningssiiualionsom fackel gjorde i fråga om Norge-avlalel. "Ja, vi flr väl accepteradella, om det är enda chansen att rädda sysselsättningen", sade man frånfackligt håll när det gällde . Detär helt klart alt bilindustrin kommeratt råka ut försvåra problem under1980-talet. En allt hårdare konkurrens om en marknad som inte kommer att öka isamma takt som tvingar fram fusioneringar av olika slag mellan svenskaoch utländska bilföretag. och kommer att bli Iransnationellaföretag i slället försvenska. Sysselsättningen räddas kanske kortsiktigt lillviss del, men problemen kommer att beslå. Därför är det viktigt, menarvänsterpartiet kommunisterna, alt staten redan nu tar sill ansvar och lägger omkursen. Som vi påpekade i vår moiion och som vi också tar upp i motiveringarnatill vårl särskilda yrkande, somjag strax skall återkomma lill, är det mångaolika skäl som talar för elt förstatligande av bilindustrin. Fördel första är del sysselsäitningsskäl. Troligtvis måsle vi acceptera atl allade som sysselsätts inom bilindustrin med personbilstillverkning iframtiden inte kommer att kunna sysselsättas med just personbilstillverkning.Alla fakta talar för delta. Viktigt är dä alt staten tar sig an frägorna i lidoch inte, som när det gäller varven, kommer fem i tolv med kortsiktigasysselsättningsgaraniier. Del är förslås av vikl att bilindustrin redan i dagbörjar omställningen lill tillverkning av andra produkter förutom bilar. Vpkhar pekat på framtagning av kollektiva transportsystem som viktig alternativproduktion för bilindustrin. Volvoarbetar redan nu med atl la fram kollektiva transportsystem, men satsningen pådenna ulveckling är bara en bråkdel av vad man satsar påpersonbilsulvecklingen. Kanske borde förhållandena vara omvända . Manplanerar f ö. ett samarbete mellan och Jusl när delgäller utvecklingen av kollektiva transportsystem. Där avser man också altstaten skall vara inblandad, genom atl finansiellt bidra lill projektet. Frånvpk skulle vi tycka att det vore klokare om staten, i stället för passivt gå inmed statsbidrag, gick in som ägare av förelagel. Del skulle väl också varalugnare för och andra kommuner som kan följa efter, attsamarbeta med ett statligt företag än med ett privat företag, som ärsvenskt men som kanske om tio är behärskas av utländskt kapital. Kanskemåste också andra alternativa produkter komma in och tillverkas iden svenska bilindustrin föratt klara sysselsättningen. Det är svårt attutifrån de fakta vi haft tillgång lill avgöra detta . Men om så är falletär det förslås viktigt att staten redan nu börjar planera för en sådanallernaliv produktion. Volvopekar Ju självt i sin "PM om effekterna av bilismens pålagor ochrestriktioner" på planlösheien från siatens sida när del gälleråtgärder kring bilen och bilindustrin, en planlöshet som skulle fä sitt slut omstaten log del fulla ansvarei för bilindustrin. För del ärju helt klart attskall 5Riksdagen imiokoll 1979/80:35-38 kravenpå minskad privatbilism och ulyggd kollektivtrafik i städerna, som Ju är ettled i vpk:s trafikpolitik, bli verklighet, krävs styrmedel för all åstadkommadelta. Det krävs alt staten går in och ställer medel till förfogande förulbyggnad av kollektivtrafiken bl. Ochdet ärav vikl av miljöpolitiska skäl all en sådan ulveckling kommer lill stånd.Det är elt fruktansvärt slöseri med naturresurser atl de fiesta åker enoch en i sina bilar till sina jobb. Vi blir inte särskilt oljeoberoende sålänge vi accepterar en sådan tingens ordning, oavsett kärnkraft. Den ohämmadebilismen i städerna får också andra miljöeffekter. Blyet i bensinen påverkarvåra barn, så att de kanske fär skador för livet. Bullret är miljösiörande förde boende, ja, ibland t. o. m. hälsovådligt. Delfinns alllsä alla skäl atl minska privatbilismen i våra städer och i slälletsalsa på bällre kollektiva transportmedel. En sådan inriktning kommer inte lillstånd om inte svenska staten aktivt arbetar för den. Ettandra skäl som talar för förslatligande är samhällsekonomiskt. Vi har tvåbilföretag i . Samhällsekonomiskt är det ett bilföretag för mycket. Bådasiatens industriverks rapport och Metalls bilindusiriuiredning pekar på ökalsamarbete mellan de svenska bilföretagen och eventuellt samgående somnödvändiga inslag i en framlida bilinduslripolilik. sådant samarbete ochsamgående är omöjligt med de ägarinlressen som finns, som Jag lidigarepåpekade. Förutsättningen för samarbete och samgående är alltså au samhället taröver ägandet. Men ett samhälleligt ägande är också, enligt vpk:s mening,nödvändigt i ett så stort förelag, som del då skulle bli fråga om. Det skulleju bara genom sin storlek påverka samhället i så hög grad all statligt ägandeär en förutsättning. Delfinns alltså mänga skäl, som talar för ell förslatligande av svensk bilindustrii dag. Utskottet anför som skäl för alt avslå motionerna alt del i dagens lägeinte bidrar till atl praktiskt lösa branschens problem. Ävenom dagsproblemen varken blir mörkare eller ljusare med ett förstatligandeharjag försökt atl beskriva vilka konsekvenser del beslul vi fattar harför framtiden. Del ärju inte bara dagsproblemen vi skall syssla med utan ocksåmorgondagens. Arbetsförhållandena i är som bekant sådana att vpk inteberetls plats i några utskott. Vi uteslängs därför från möjligheten att iutskotten föra fram våra synpunkier och tvingas därför all göra della ikammaren direkt. Vi utestängs också från möjligheten alt foga reservationer tillutskottets betänkande, vilket innebär att vi måsle lägga yrkanden direkt ikammaren. Motiveringarna lill yrkanden delas inte ul till kammarens ledamöter.Jag vill därför här läsa upp yrkandei i dess helhet, med motiveringar: Jag föreslår alltså: atlriksdagen med avslag på näringsutskouels betänkande i den del som pä s. 8börjar med "Bilindustrin står . . ." och som på s. 9 slutar med"2. motionen 1978/79:1489" antar följande uttalande: Densvenska bilindustrin har stor betydelse för det svenska samhället. Dessutveckling och inriktning betyder myckel för sysselsällningen i . Densvenska bilindustrins inriktning harockså betydelse närdet gäller miljön ochmåste även ses i det sammanhanget. reses krav på nya bilmodeller som tillgodoser skärpta beslämmelser omsäkerhei, bränsleekonomi och miljöhänsyn. Berättigade krav förs också fram påen ökad satsning på kollektiva transporter och en dämpning av privatbilismen,framför allt i de större städerna, detta inte minst med lanke på de alarmeranderapporter som framkommit om blyels i bensinen inverkan på barnen, men också avandra miljöpolitiska skäl, liksom av samhällsekonomiska skäl. Irapporten (SIND PM 1979:8) Svensk personbilsindustri - några utgångspunkterinför beräknar statens industriverk atl företagens kostnader föratl utveckla var sin ny bilmodell skulle komma atl uppgå lill 3 miljarderkronor för den svenska bilindustrin sammantagen. I rapporten diskuteras olikamöjligheter för förelagen alt anskaffa nödvändigi kapital, i första hand genomtillskott av kapital utifrån eller genom samverkan med andra företag. Närdet gäller samverkan med utländska bilförelag, den väg de svenska bilföretageni dag har slagit in på, pekar rapporten på de risker detta kan föra med sig.Den kan "leda lill risker för inhemsk sysselsältningetc. liknande vadbegränsningar i utvecklingsarbetet kan ge upphov lill". Ingetav de vägval rapporten lar upp till diskussion kan alltså garantera sysselsättningenvid de svenska bilföretagen, om den ensidiga satsningen påpersonbilslillverkning fortsätter. Deålgärder som har vidtagits från statsmakternas sida - inrättande avell branschråd för bilindustrin - är därför enligt utskottels meningotillräckliga. Samhället måste redan nu aktivt gä in och ta sitt ansvar för denframtida sysselsättningen inom den svenska bilindustrin. Ett förslatligande avbilindustrin måste vara ett första steg i denna ulveckling. Del har främst ensamhällsekonomisk och sysselsättningspolitisk motivering, men det måsle ocksåses mot bakgrund av alt bilindustrins resurser måste mobiliseras i ettsamhälleligt program för atl dämpa privatbilismen. Dess ohämmade utveckling harfrämst i storstäderna skapat allvarliga miljöproblem. Dess vidare utbredningrepresenterar också elt slöseri med knappa tillgångar. Bilindustrins produktionmåste i framliden delvis kunna inriktas på allernaliv produktion, på kollektivatransportsystem. Privatägande av bilindustri är oförenligt med såväl den beskrivna framlidainriktning som bilindustrin bör ha som samhällets skyldighet att garantera demänniskor arbete som sysselsätts i bilindustrin. Riksdagenhemställer hos regeringen, med hänvisning härtill och med anledning avmotionerna 1978/79:542 yrkande 2 och 1978/79:1489, om skyndsamt förslag tillnationalisering av den svenska bilindustrin. Jag ber attfä yrka bifall till det nu framställda yrkandei. BENGTSJÖNELL(c): behandlade elt liknande ärende , nämligennationalisering av bilindustrin. Enligt utskotlels mening har det inte framkommitnågol nytt i faktahänseende. Debatten kan däremot fortsätta i del oändliga pådel principiella planet. Utskottets majoritet har enhälligt den principiellauppfattningen att man inte löser bilindustrins enorma problem genom ettförstatligande. Utskottet vidhåller alltså enhälligt sin principiellainställning. Moldenna bakgrund anser Jag del vara hell omotiverat all upprepa alla de skäl somframfördes i kammaren . Jagvill därför, herr lalman, endast yrka bifall till utskottets hemställan ochavslag pä molionen. (vpk): säger atl det inte har hänt något sedan fråganbehandlades i kammaren , men del har del gjort. Efter behandlingen inovember harju den här rapporten lagts fram. Läser man rapporten framgår dettydligt atl personbilsindustrins problem inte löses genom vare sig samarbetemellan svenska tillverkare, ökad samverkan med utländska intressen,begränsningar i kapitallillförseln eller ytteriigare nyemissioner. Man kanmöjligtvis lösa problemen med nästa bilmodell, men man kommer alt få problem päsikt om man fortsätter den här ensidiga satsningen på personbilslillverkning. Vimenar från vpk atl detta borde ge riksdagenen vink om attvi myckel väl kan haen varvssitualion inom bilindustrin inom de kommande tio åren. Många har i efterhandsagt att man borde ha agerat frän statligt håll mycket tidigare när del gälldevarven. Man lät det privata kapitalet husera alldeles för . Vi menar attdet är dags alt agera beträffande bilindustrin medan vi har tid alt överblickasituationen. Vissthar det betydelse om staten går in och agerar. Vi slår inför ett vägval,och även om elt förslatligande inte löser några som helst problem såär del dock en fråga om vilken inriktning bilindustrin skall ha i framliden.Den inriktningen måsle stakas ut , och den överlåter staten åt deprivata intressena alt besluta om - trots den betydelse bilindustrin har förden svenska sysselsättningen. Detfinns ytteriigare en aspekt pä frågan, som Jag inte tog upp i mitt förraanförande. Som vi vet skyr inte del privata näringslivet några som helst medelnär det gäller atl öka profilen. pågår inom bilindustrin, ålminslone påVolvo, som jag känner bäst till, en datorisering och robotisering, som ocksåkan få effekter när det gäller sysselsällningen. Inte heller här harvare sig samhället eller facket någon beslutanderätt, utan kapitalet bestämmerensamt om vilka arbeten som skall förändras och på vilka grunder datoriseringenoch robotiseringen skall ske. Utvecklingen sker förstås enbart utifrånprofitintresse och inte utifrån samhällets och de anställdas intressen. Ocksåav de skälen är det av vikt atl nationalisera bilindustrin och gesamhället och fackföreningarna beslutanderätt när det gäller den tekniska utvecklingen. Vi menar frän vpk:s sida,vilket vi har utvecklat i andra sammanhang här i kammaren, all de anslälldai samhällsägda industrier måste fä ell hell annal Nr 35 inflytande överproduktionens inriktning, teknikens ulveckling osv. än vad Torsdaeen den PER (): Jag uppskallar mycket starka intresse förbilindustrins framtid, men Jag tror atl de metoder hon förespråkar kanske inteär de riktiga. Jagkan förslå oron för att de åtgärder som regeringen vidtagit när man bildadebilinduslribranschrädel kanske inte var de allra bästa. Men de åtgärder manbehöver vidta för all förslärka den svenska bilindustrin är huvudsakligen atlse till atl få likartade regler jämfört med dem som gäller för övrigabilindustrier ute i . Del gäller anpassning lill säkerhetsbestämmelser,avgasbeslämmelser m. m. för atl få längre serier för att kunna tryggasysselsättningen och framför allt kunna bygga ut verksamheten . Jagtror att konkurrensen inom mellan och varit positiv.Som anställd på vel jag att fackföreningarna inom Saabdelen varitpositiva egen tillverkning inom och tror på den för framliden. Manhar sett robotiseringen och rationaliseringen inom produktionen som ett sättatl effekiivisera möjligheterna atl klara den internationella konkurrensen. Ochhjälpen med Lancia lill en produktutveckling, där man lar fram nya bilar tillväsentligt lägre kostnader genom internationellt samarbete, är de anställdainom mycket positiva lill, i och med atl detta ökaröverlevnadsmöjligheterna för svensk bilindustri. Detsom däremot verkligen har skadat svensk bilindustri är det SIND-PM somMarie-Ann just åberopar. Det har nämligen hänt saker inom svenskbilindustri 1978-1979. Man har fält en väsentligt förbättrad marknadssituationoch en väsentligt bättre lönsamhetssituation. Såväl de anställda inom resp.fackorganisationer, tror jag, som företagsledningarna ser väsentligtmyckel mer posiiivt pä framliden än de gjorde när den SIND-ulredning gjordessom nu har publicerats. Man är inom bilindustrin mycket ledsen över atlSIND-utredningen över huvud taget blev offentlig. Även inom själva SIND -statens industriverk - var man mycket tveksam till alt den skulle bli offentlighandling med lanke pä den skada för svensk industri som den har inneburit. Närdel gäller kapitalförsörjning och lönsamhet tror Jag atl utvecklingen inomSaab-Scania och under de tvä senasle åren - då båda förelagen genomförtnyemissioner - klart och entydigt visar atl svensk bilindustri har kraft allöverleva. Framför allt del samarbetsavlal som har slutit med Lancialovar mycket . Del är två företag med likartadeproduklionsprofilersom samarbetar internationellt föratt sänka utvecklingskostnaderna. Ensocialisering av svensk bilindustri som innebär atl man bara skall utveckla enmodell medför kanske alt denna blir billigare. Men jag tror också atl man dåkapar en stor del av marknaden och därmed en stor del av