prot · G309112 · 1979-12-31 00:00:00 — Riksdagensprotokoll 1979/80:112 Förhandlingarnaleddes till en början av tredje vice talmannen. §1 Arbetsmarknadspolitiken (forts.) Fortsattes överläggningen om arbetsmarknadsutskottets belänkande 1979/80:21. (vpk): Vpk har i motionen 1979/80:1490 tagit upp frågan om åtgärder motungdomsarbetslösheten. Ca 100 000 ungdomar slår ulan ell fast jobb och ungefärhälften av dessa är direkt arbetslösa. Någon förändring till del bättre synesinte ske med nuvarande politik. Det blir allt svårare för de ökandeungdomskullarna att etablera sig på arbetsmarknaden. Följderna härav blir oftaoro och pessimism inför framliden, vilket bildar grogrund för sociala problemav olika slag, t. ex. alkohol- och narkotikaproblem. Jag vill citera vadutskottet säger på s. 18 i betänkandet: "Många prognoser pekar på riskerför ökade svårigheter, särskilt för ungdomar. Del är därför angelägel med enfortsatt hög arbetsmarknadspolitisk beredskap." Någramoderata motionärer gör gällande alt arbetslösheten är de arbetslösas och dåsärskilt den arbetslösa ungdomens eget fel. Enligt deras uppfattning föredrarde arbetslösa att gå ulan arbete för att i stället uppbära kontant understöd avsamhället. Påslåendet är felaktigt. Det är därför nyttigt för den här debatten,tycker jag, alt utskottet sakligt vederlägger dessa grava anklagelser.Ulskoltel säger nämligen alt endast ca hälften av de arbetslösa ungdomarna iåldrarna uppbär kontant arbetsmarknadsstöd eller bidrag från arbetslöshetskassan.Nu förhåller det sig ju också så att man avslängs från stöd om man inte behagarla anvisat arbete. Jag citerar gärna utskottet än en gång: "När del gällerungdomarna är problemet alt skaffa fram erbjudande om arbete. En inomAMS gjord analys av lediga platser hos arbetsförmedlingen visar all mindre änen tiondel av platserna var aktuella för unga arbetssökande." Delförhåller sig alltså inte på del sättet alt en massa unga arbetslösa slår ochgapar som småfåglar medan samhället kastar god mat i halsen på dem. Naturligtvislöser man inte de växande sysselsättningsproblemen med tillfälligaberedskapsarbeten. En passiv väntan på någonting som kallas bättre lider, en nyhögkonjunktur etc. synes nu vägleda den borgerliga regeringspolitiken. Men denpolitiken visar ingen väg ul ur problemen. krävs i stället långsiktiga, offensiva åtgärder. fortsättningsvis tillkravet på ett alternativt ekonomiskt syslem i stället för det förhärskandespekulations- och profitsystemet. Jag lyssnade till vad arbetsmarknadsminister sade påförmiddagen. Han talade då om att blir ett svårt decennium. Jagerinrar mig också från den dramatiska debatten inför kärnkraftsomröstningen från linje 2 gick ut med uppmaningar som "gör inte 1980-talelsvårare". Menvad är nu det här för domedagstal? Tror man inte på marknadshushållningen?Tror man inte på möjligheterna till utveckling? Var finns optimismen, tron påinnovationer, på en utveckling t. ex. inom energi-, miljö- ochhushållningsseklorn? I själva verket öppnas del ju här nya möjligheter tillutveckling för svensk industri. Ienergidebatten, som många kanske är litet kritiska till, har det dock ställtsen rad frågor om utveckling av alternativ, och här finns lydligaberöringspunkter. I stället för envist fasthållande vid ett traditionelltekonomiskt och industriellt mönster aktualiseras nödvändigheten avförnyelse, en förnyelse som exempelvis inriktas på hushållning med energi ochråvaror, satsning på alternativa förnybara energikällor, utbyggnad avgemensamma nyttigheter som energisnåla och miljövänliga kollektivtrafik-system.Till detta kommer social satsning på dag- och fritidshem, sjuk- och långvård,osv. Svenskindustri behöver en ny starlplatta mot framtiden. En sådan ny industri- ochsysselsättningspolitik har kommunisterna skisserat imånga sammanhang och berör frågan också nu i motion 1979/80:1490. Det ärmärkligt all vårt parti, som ofta gisslas av motståndarna för att vi skullevara negativa, tydligen är det parti som vill skissa optimistiskt för framtidenom nya möjligheter för utveckling av vårt lands industriella potential. Ettprogram för djupgående strukturella reformer fordras för att lyfta landet urden ekonomiska och sociala krisen. Del skulle också innebära många nyaintressanta och meningsfulla jobb för den unga generationen och även bidra tillökad aktivitet och framtidstro bland de unga. Åttiotaletsförsta månader har varit dramatiska, men de har också visat ett nytt ungdomligtengagemang i framtidsfrågorna. Många av de sociala ungdomsproblemen kan få sinlösning först genom ungdomens egen kamp och aktivitet för sin egen framlid. Mensatsningar på kort sikt måste ju också till för alt klara de näraliggande akutaproblemen. Här vill jag då gärna betona vpk:s förslag om kommunalaåtgärdsprogram med statligt stöd, en ökning av antalet platser vid denyrkesinriktade gymnasieskolan, dock utan att låta näringslivet och arbetsgivarnala hand om utbildningen, vilket som bekant regeringen har planer på, planer somf. ö. måste stoppas. Företagen skall hållas borta från ansvaret för skolans läroplaner.Däremot bör genom lagstiftning företagen bli skyldiga alt ställa praktikplatsertill förfogande. Dådet gäller den yrkesinriktade gymnasieskolan föreslår vpk även en utökning avantalet intagningstillfällen till gymnasieskolans kurser. föreslås all DELFUS - delegationen för ungdomenssysselsättningsfrågor -bör ges en ny sammansättning och nya uppgifter, t. ex.dådet gäller program för sysselsättningen i kommunerna. I syfte all förstärka resurserna för arbetsförmedlingarnaföreslår vpk all 250 plalsförmedlingstjänster inrättas, främst för ungdom.Erfarenheten har visat all här behövs en myckel hårdare uppföljning när delgäller att länka in ungdomarna i arbetslivet. I vår parlimotion 1817 föreslåsäven en ökning med nya tjänster till förmån för handikappadesarbetsinplacering. Med delta,herr talman, vill jag yrka bifall till motion 1979/80:1490. Så några ord om motion, där hon har yrkatatt till den nya anställningsform som ersätter s. k. arkivarbeten m. m. skallutgå statsbidrag till lönekostnader i stället för av riksdagentidigare beslutade . Huvudmännen, organisationer och föreningar, skulle betala10 %. Med hänsyn till alt organisationerna ofta har dålig ekonomi hotas en helrad av dessa arbetstillfällen för i stor utsträckning handikappade. Utskottetsynes av skrivningen i betänkandet alt döma vilja betona att regeringen direktbör följa utvecklingen och vid behov föreslå sådan ändring alt icke ett antal arbetstillfällen- ofta för handikappade - äventyras. Med hänsyn till detta kan utskottetsförslag t. v. godtagas. I motion 1979/80:324 tar vpk upp del förhållandel altregeringen i årets budgetproposition prutat 780 miljoner på s. k.vidmakthållande-alternativ, dvs. det minimum av medel som behövs för altvidmakthålla vägstandarden. Detta innebär bl. a. att , som tvingats rationalisera bort 2 300 arbetstillfällen - av den fasta arbetsstyrkan - nu måste rationalisera bort ytterligare 800arbetare - därav 700 på driftsidan och drygt 100 påbyggnadssidan. noterasen ständig ökning av beredskapsarbeten,entreprenörer och tillfälligt anställda, varför dessa f. n. uppgår till 3 500 personer.Genom friställning av 800 vägarbetare ökar sysselsättningsproblemen, dvs.rekryteringen till nya jobb vid minskar. Det får inte bli så altberedskapsjobb tar av den reguljära arbetsmarknaden. Vad som i realiteteninträffar inom vägsektorn är ju all de fasta, trygga arbetena i ökaduslräckning ersätts av otrygga, kortsiktiga beredskapsarbeten. Del är ju inte att förvåna sig över attfackföreningsrörelsen, som har som mål att slå vakt om trygghet och fastaarbetsförhållanden och som har kämpat för alt få borttillfällighetsarbelena, reagerar mot all myndigheten övergår till alt utföraarbetet med tillfälligt anställda. Vpk vill i Hkhet med facket slå vakt om defasta jobben och dessutom underlätta mera långsiktiga planering ochhar därför i nyssnämnda motion föreslagit ett överförande av 250 miljoner frånberedskapsmedel till vägverkels ordinarie anslag. Man har nämligen också iakttagit följande. Det finnsaktuella vägobjekt i vissa områden, t, ex, i , men eftersom mantillfälligtvis, konjunk-turmässigl, icke har några arbetslösa , såstoppas därmed aktuella och viktiga vägarbeten som har haft betydelse för allutveckla infrastrukturen i Jag yrkar bifall till vpk-motionen 1979/80:324 p. 1 och 2.I andra hand kommer vpk att stödja s-reservanternas yrkande i anslutning tillmom. 31 i utskottets hemställan. Så, herr talman, några ord om egenregiverksamheten somdiskuterats här. AMS har ju sagt all man vill banta ned egenregiverksamheten.Man säger dä bl. a. att det är svårt att få fram objekt för nya jobb. Framförallt har man framhållit alt i skulle det vara svårt att uppehållavolymen på egenregiarbetena. Delta förefaller högst märkligt. 1 en landsändadär det finns så många objekt för miljövård och naturvård, där man står infören ny epok då det gäller tillvaratagande av våra skogliga rikedomar och fossilabränslen - ved och torv - där finns många objekt för nya jobb. Vi har därförsvårt att förslå de svårigheter AMS säger sig ha att skaffa fram lämpligaarbeten för egenregiverksamhet. Vi måste här se AMS egen regiverksamhet som enmöjlighet för samhällsorganen att snabbi sälta in arbetsledare på lämpligaarbeten för byggnation och utveckling. Denna del av statens verksamhet kanmyckel väl utvecklas offensivt och fungera för utveckling av infrastruktur ieftersläpande områden. Vi stöder därför ett bibehållande av AMSegenregiverksamhet och vill utveckla i stället för avveckla den. Detta gäller isynnerhet där de människor som bor kvar efter den kraftiga avfolkningenofta är starkt orlsbundna och därför lämpade för jobb i AMS egen regi som geren viss stabilitet i jämförelse med de vanliga beredskapsarbetena. BÖRJENILSSON (s): Målet för sysselsättningspolitiken i landetär att var och en skall ha rätt att delta i arbetslivet efter sin förmåga. Men"arbete åt alla" förblir en tom fras så länge regering och riksdaginte är beredda alt skapa de instrument som är absoluta villkor för att detmålet skall uppnås. har man inte de medel som behövs, och det medför attallt fler ställs utanför arbetsmarknaden. Utslagningen drabbar särskilt hårtlågulbildade och redan handikappade. Därför ser jag den socialdemokratiskareservationen nr 11 som mycket viktig. I denna angriper man de verkliga problemsom leder till utslagning och ulestängning från arbetslivet. Målet, säger man,kan endast nås om man gör effektiva angrepp på de processer som finns inbyggdai en okontrollerad ekonomisk och teknisk utveckling där enbart marknadskrafternatillåls styra. Jag välkomnar en sysselsättningspolitik med en värdering somsyftar till arbete efter vars och ens förmåga. Ur samhällsekonomisk synpunkt ärett arbetsliv tillgängligt för alla det mest effektiva och ur mänsklig synpunktdet enda acceptabla. Ett av många krav för att personer med handikapp skallkunna fungera i arbetslivet är att hjälpbehovet av. Den som trotsanpassning och teknisk utrustning har svårt att - eller inte alls kan - klarade olika göromål som tillhör det dagliga livet skall ha praktisk hjälp. Denskall vara ordnad så att en människa med funktionshinder kan känna trygghet ochveta alt man lätt och snabbt kan få hjälp när del behövs. fungerar detinte så i alla Många människor möter svårigheter i arbetslivetpå grund av att de inte kan garanteras praktisk hjälp på arbetsplatsen.Bestämmelser och beloppsgränser utgör hinder för alt arbelsbefrämjande åtgärderkommer arbetssökande till godo. Framför allt är del tillgång till arbetsbiträdesom saknas. Del är helt nödvändigt all man ökar insatserna om handikappadeskall ha någon chans på arbetsmarknaden. Från socialdemokratiskt håll har vi pekat på en del bristersom finns och föreslagit åtgärder så att handikappade skall kunna fungerabättre i arbetslivet. Vi kräver bl. a. att bidrag till arbetsbiträde skallkunna kombineras med bidrag till halvskyddad sysselsättning och i samband medanställning med lönebidrag - så sker inte . AMS har också i sinanslagsframställning lagt fram ett förslag av samma innebörd. Det måste anses vara en stor brist i de arbelsbefrämjandeåtgärderna all bidrag till arbetsbiträde inte utgår i det här sammanhanget. Jagbeklagar att varken regeringen eller utskotlsmajoriteten är beredd all ändra påde nuvarande reglerna för all öppna denna möjlighet. I reservation nr 12markeras socialdemokraternas vilja alt förändra reglerna och därmed ge denpraktiska hjälp som den handikappade behöver i sin arbetssituation när detgäller halvskyddad sysselsättning. Utöver det här kravet på bidrag till arbetsbiträde isamband med halvskyddad sysselsättning har jag också i min motion 1475föreslagit all bidraget inte skall vara maximerat. Arbetstagare kan ha behov avhjälp, t. ex. från transportmedel till arbetsplats, vid längre förflyttningar,vid toalettbesök, under lunchuppehåll och vid tjänsteresor. För delta krävs somregel större insatser än vad som ryms inom de . som nu utgår till arbetsgivaretill kostnader för arbetsbiträde. Utskottet har emellertid avvisat detta krav. Slutligen har jag även lagt fram förslag om alt stödettill de skyddade verkstäderna bör inrymma kostnader för arbetsbiträde.Utskottet säger som svar på detta förslag: "De skyddade verkstäderna skall vara öppna även förpersoner med grava handikapp. Driftbidragel till Stiftelsen Samhällsföretagmåste därför kunna läcka kostnaderna för extra insatser som visar sig behövligaför all hjälpa gravt handikappade." Det borde vara så som utskottet säger, men del fungerarinte på del sättet . Del är ytterst sällan som personer med gravthandikapp får anställning vid skyddade verkstäder. Det vore bra, om utskottetsmålsättning slår igenom i verkligheten. Jag vill med delta, herr talman, yrka bifall till desocialdemokratiska reservationerna 11 och 12, som jag här särskilt har berört. WIVI-ANNECEDERQVIST (s): I motion nr 320, som väckts av mig och 15 andrasocialdemokrater under den allmänna motionstiden, yrkas att som sinmening ger regeringen till känna att ersättning från arbetslöshetskassa ävenbör utgå i sädana fall då de arbetssökande är förhindrade ta erbjudet 8 protokoll 1979/80:111-112 arbete till följd av att barnomsorg inte kanerbjudas. Delar rätt vanligt, herr talman, att blivande föräldraranmäler sitt barn för plats i den kommunala barnomsorgen så fort man fåttgraviditeten bekräftad. När föräldraledigheten är slut och kvinnan - det är mestkvinnor delta gäller-vill återgå till arbetslivet, får hon uppleva att platsinte finns inom den kommunala barnomsorgen. Detta berättar hon på arbetsförmedlingen, där hon blirtillfrågad om hon har barntillsynen ordnad, och får då besked alt hon inte kanfå kassaersällning eller kontant arbetsmarknadsstöd, KAS, eftersom hon intestår till arbetsmarknadens förfogande. Den arbetssökande modern kanske tillhör enerkänd arbetslöshetskassa eller uppfyller villkoren för att få kontantarbetsmarknadsstöd. Men på grund av att kommunen inte kan ordna barnomsorgenblir hon utan den ekonomiska trygghet som hon egentligen är berättigad till. Det kan hända att hon har ett arbete att återgå till, mendet kan också vara så, alt hon är utan arbete och arbetsförmedlingen inte hellerhar något arbete att erbjuda henne. Det är ju det vanliga i dagens läge med denoroväckande höga arbetslösheten bland kvinnor. I varje fall blir kvinnan ulanersättning från kassa. Här kolliderar två samhällssyner, dels den som serbarnomsorgen som ett kollektivt åtagande, där eventuell plats erhålls inom denkommunala barnomsorgen genom t. ex. kösystem, dels den som ser barnomsorgen somen individuell angelägenhet, som förutsätter all föräldrarna själva harmöjlighet att ordna barnomsorgen. I praktiken innebär delta att denarbetssökande hamnar mellan två stolar. Framför allt är del kvinnor som drabbas av nu rådandepraxis, vilket får anses högst otillfredsställande ur social synpunkt ochjämställdhetssynpunkt. blir situationen sådan att den drabbade får vändasig till socialvården. Det blir alltså samhället som ändå får betala det hela.Men den arbetssökande får hela sin sociala situation försämrad. Ersättning frånarbetslöshetskassa är ju ATP-grundande, vilket inte socialhjälpen är. Dessutomsänks sjukpenningen , om man inte slår till arbetsmarknadensförfogande, vilket ytterligare försämrar den arbetslöses situation. Här gäller del människor, främst kvinnor, som oförskylltavstängs från arbetslöshetskassa eller KAS på grund av att de inte kan stå tillarbetsmarknadens förfogande bara därför all samhället inte kan klara barnomsorgen. har behandlat denna fråga tidigare. Man brukar säga, herr talman, att trägen vinner, och det ärväl vad jag hoppas på. Föregående avslog vårt krav i avvaktan på eneventuell proposition om allmän arbetslöshetsförsäkring. till förmån för motionen erhöll ett starkt stöd från riksdagen.Marianne har reserverat sig och yrkat bifalltill motionen. Vi är många som anser det angeläget, att så längebarnomsorgen inte är tillfredsställande löst bör ersättning utgå till dessdetta kan ske. En eventuell kommande reformering av arbetslöshetsförsäkringenkan inte las till inläkt för ett uppskov med att undanröja deotillfredsställande förhållanden som råder. log i sitt anförande upp ell par exempelpå hur delta kan drabba människor. Jag har här ett exempel på hur orättvist manupplever det. Del är en skrivelse från Skelleflehamn som jag har fått och villläsa upp: "avskedades 205 kvinnor, deflesta var unga, från Algols fabrik i . Detta satteBeklädnadsarbetareförbundels arbetslöshetskassa på hårda prov. Det har visat sig all A-kassornas stadgar, trots attkönsskillnad formellt ej föreskrives, diskriminerar unga kvinnor som haromvårdnad om barn. En medlem som ärligt redovisar alt hon har omvårdnad ombarn förvägras arbetslöshetsersättning om hon inte kan försäkra allhon har barntillsyn ordnad. De allra flesta av landels kommuner tillämpar principenatt barntillsyn erbjuds bara den som har ett arbete eller studerar. Därmed hamnar kassamedlemmar med omvårdnad om barn,vanligen kvinnor, i en ond cirkel. Utan arbete ingen barntillsyn. Utan barntillsyn ingenarbetslöshetsersättning! Samma princip gäller i alla A-kassor. En person medomvårdnad av barn som saknar barntillsyn anses ej stå till arbetsmarknadensförfogande och avslängs därför från kassan." I skrivelsen föreslås att "A-kassornas stadgar ändrasså att medlem kan avstängas först när hon/han har tackat nej till erbjudetarbete. Avstängning får icke ske på grund av alt medlem kan antagas avvisaerbjudet arbete därför att barntillsyn ej går att ordna." Förslagen till lösningar av detta problem varierar, menkraven på rättvisa är starka. hänvisar i sill belänkande tillvad man sagt tidigare, nämligen att rätt till arbetslöshetsersättningförutsätter att sökanden står till arbetsmarknadens förfogande. Att densökande vill slå till arbetsmarknadens förfogande men inte kan, på grund av attkommunen inte har en utbyggd barnomsorg, säger utskottet ingenting om. Detta ären jämställdhetsfråga, herr talman! Det enda krav som bör ställas på den sökande är all denneanmält sitt behov av barnomsorg till kommunen och kan påvisa detta. Kanomsorgen inte ordnas genom kommunens försorg skall ersättning utgå till dessdelta kan ske. Jag vill, herr talman, yrka bifall till reservation nr 10av . Jag har begärt ordet för att fästauppmärksamheten på motion 1485 till årets . Vi säger i motionen att viallmänt instämmer i en arbetsmarknadspolitik som syftar till att mobiliseramänniskornas vilja och förmåga till arbete. Motiven till detta kan vara bådehumanistiska och ekonomiska. Genom arbetet skapas gemenskap med andra ochsamhörighet med samhället. Genom arbetet skapas kunskaper om förbindelsen mellande dagliga arbetsinsatserna och samhällets ekonomiska och produktionstekniskaförmåga att tillfredsställa materiella och andliga behov. Djupare sett kan mansäga att i denna förbindelse finns också möjligheten innesluten till förståelseav innebörden i begreppet självförverkligande. Det kanvara en politisk tvistefråga hur produktionsförhållandena skall utformas föralt delta självförverkligande skall nås fullt ut, men ändå tycks det rådaenighet om några mål, t. ex. alt vi vill undanröja arbetslösheten. Mitt partikan på många sätt sägas ha gjort banbrytande insatser vid uppbyggandet avarbelsmarknadspolitiska instrument för att nå detta mål och för att vi därmedockså skall kunna höja näringslivels effektivitet. Ett av dessa instrumentbyggdes upp i form av beredskapsarbeten redan under 1930-lalet. De borgerligapartierna antog denna handlingslinje med största tveksamhet vid den tiden.Beredskapsarbete som arbetsmarknadspolitiskt instrument skulle inte få växa ini arbetsmarknaden och störa dess fria och naturliga växt, helte del. Den skulleges en karaktär av tillfällighet, medan tryggheten och varaktigheten skullegaranteras av den "naturliga" arbetsmarknaden och de krafter somväxte fram inom ramen för denna. Bakom denna attityd dolde sig mångahanda myteroch föreställningar, t. ex. föreställningen om att endast en fritt fungerandekapitalism kunde motverka byråkrati och krångel och därigenom medverka till godhushållning och höjd effektivitet. Beredskapsarbeten skulle också betalas lägreän arbeten på den reguljära marknaden, så att inte arbetarna skämdes bort. Deskulle ha en dubbel press pä sig att söka sig tillbaka till de privataarbetsplatserna dels genom beredskapsarbetenas uttalade lillfällighetskaraklär,dels genom alt lönen här medvetet skulle hållas lägre än gällandemarknadslöner. Däremot accepterades det grundläggande målet, alt hållaarbetslösheten nere. Även om attityderna förändrats återfinnsalltjämt en del av dessa grumliga föreställningar. Jag kan om jag vill utläsa dettaur utskollels text kring vår motion. Vad vi sökt påvisa är all delar avarbetsmarknadspolitiken håller på alt spåra ur. Det slår nu alltmer klartockså för de borgerliga ideologerna att den s. k. fria marknaden inte kangarantera någon full sysselsättning. Därigenom har en effektivarbetsmarknadspolitik med en rad åtgärder kommit att accepteras som ennödvändighet. av de drygt 4 miljoner människor som återfinns i densvenska arbetskraften hålls kontinuerligt i gång genom olika arbetsmarknadspolitiskainstrument, varav beredskapsarbetena är ett. De flesta av dessa arbetenanordnas, som vi påpekar i motionen, inom den offentliga sektorn. , där vi motionärer är organiserade, har vi funnit attden förda politiken på del här området t. o. m. kommit alt skapaarbetslöshet, motsättningar mellan olika grupper av arbetslösa och minskademöjligheter för de berörda företagen alt genomföra en effektiv planering ochdärmed en god produktion. Hur går då detta till? Jo, enligt AMS egna anvisningarskall beredskapsarbete i regel påbörjas och avslutas under samma budgetår. Härlever alltså den ursprungliga föreställningen om tillfälligheten kvar. Ettsådant arbete kan då avbrytas och senare åter igångsättas för att det helaskall passa in i doktrinen. Del bör också vara fråga om arbeten som ärtidigarelagda, men inte planerade för utförande inom de ordinarie anslagen. Desnäva anslagen till de statliga förelagens egna verksamheter medför givetvisatt dessa företag frestas all lägga ul betydande delar av sina jobb somberedskapsarbeten. Vi vet exempelvis all vid SJ:s bandislrikt under Sundsvallantalet sysselsatta genom beredskapsarbeten för ell par år sedan var ungefärlika stort som antalet sysselsatta i reguljära arbeten inom företagelsordinarie budget. Men i båda fallen rörde det sig om produktiva ochvärdeskapande anläggnings-och underhållsarbeten. På samma sätt har del fungeratinom . En allt större del av väganslagen slussas ut via AMS i form avberedskapsarbeten. Mina partikamrater har i en annan motion som behandlats idetta betänkande, till vilket fogats en reservation i frågan, begärt ökademedel till av delvis liknande skäl. Vad som sker är en egendomlig snedvridning av den godatanken bakom de insatta arbelsmarknadspolitiska instrumenten.