prot · G309132 · 1979-12-31 00:00:00 — Vi måste kanske efter hand istället koncentrera det svenska stödet på internationella insatser på områdendär behoven är störst och där vi har byggt upp en särskild kapacitet. På det sättet minskar möjligheterna att görautrikespolitik av biståndet, vilket en del må beklaga. Vi vinner emellertidockså på att det blir mindre risker för att biståndet blir en belastning förvår neutralitet. Risken blir mindre för att vi sitter ensamma i fel land, vidfel tidpunkt och med fel projekt. Därmed torde det vara på sin plats med en modernisering avde gamla bisiåndspolitiska målen. Biståndet torde både kortsikfigt ochlångsiktigt få koncentreras på mänsklighetens överlevande. förde i fjolfram förslag om att vi fill de fyra tidigare svenska biståndspolitiska målenskulle föra in ett femte ekologiskt utvecklingsmål. Det fann då inte förståelseutanför vår krets, varför vi inte har upprepat det förslaget , men viåterkommer. Vi betonar på annat sätt behovet att ge större tyngd åt miljö-ochresursfrågorna i vår biståndspolitik. Sålunda följer vi i reservation 1 upp vårmofion om svenskt initiativ för inrättande av ett internationellt ekologisktinstitut. Utskottsmajoriteten instämmer visserligen i att det behövs ytterligaremiljöforskning. Man är emellertid inte övertygad om att en sådan forskning ärbetjänt av att ett nytt internafionellt organ inrättas. Man hänvisar i ställettill . Vi hade inte tänkt oss ett nytt internafionelltorgan av FN-typ. Som vi framhåller i reservation 1 avser vi ett friståendeinsfitut, närmast med internationella fredsforskningsinstitut förebild. Det skulle ha fill uppgift att sammanställa och kompletteraforskningsresultat inom miljöområdet, så långt möjligt oberoende avsärintressen och påtryckningar. Jag skall därefter övergå till att kommentera deföreslagna landramarna för vissa av våra samarbetsländer. Som ledamot av SIDA:sstyrelse vill jag först med glädje konstatera att regeringen väl följtförslagen till landramar i SIDA:s pefita. Det enda undantaget av betydelse ärVietnam. Där föreslår regeringen - som vi hört tidigare i debatten - 365 milj.kr., medan SIDA föreslog 400 milj. kr., överensstämmande med det här åretslandram. Socialdemokraterna yrkar i reservation 8 på en landram på 400 milj.kr. i överensstämmelse med SIDA:s förslag. Det uppgivna mofivet för socialdemokraternas yrkande ärfrämst att utvecklingssamarbetet skall vara långsiktigt och inte styras tillsin omfattning av variationer i finansieringsbehoven hos enskilda projekt, dvs.de två sjukhusen och papperskombinatet i Bai . Till det kan sägas attorsaken till att landramen för har varit så hög, torde ha varit deoförutsett höga kostnaderna för Bai . När nu behovet avinvesteringsresurser minskar, är det rimligt att landramen för Vietnamsuccessivt anpassas till ramarna för andra länder. Det är alltså inte fråga om något annat. Vad jagemellertid beklagar är att majoritet inte förbereddedenna anpassning utan då höjde ramen för från tidigare 380 till 400milj. kr., trots att det inte behövdes för de tre stora projekten. Detta harlett till årets relativt stora sänkning. Det borde vara eftersträvansvärt attvi undviker sådana fluktua- InternationeUt utvecklingssamarbete m. m. Internationellt utvecklingssamarbete m. m. tioner uppoch ner. föreslog att ramen för skulle ligga kvar på dåföregående års nivå 380 milj. kr. Hade följt vårt förslag den gångenkunde vi även ha legat kvar på 380 milj .kr. Då hade vi haft en fastlandram i stället för att kanske irritera åt olika håll genom atthoppa från 380 fill 400 fill 365 milj. kr. Det viktigaste i vårt biståndssamarbete med är nuatt vi fullföljer det vi gett oss in på. De två sjukhusen och Bai måsteinte bara bli färdiga. De måste också få viss hjälp att komma i gång. Utskottetstödjer därför regeringens förslag att det får tecknas ett avtal frånden , avseende såväl avslutning av byggnadsfasen som ett stöd underen igångsättningsfas för Bai . Det bör emellertid redan nu sägas att dettainte torde räcka för att få hela anläggningen att fungera väl. Den sistamassafabriken skall enligt nuvarande planer vara färdig att tas i drift först iapril 1983. Det kan ta . Det avtal om drifts- och importstöd för BaiBång, som utskottet nu föreslår att fatta beslut om, går ut . Hur det skall bli därefter tar vi inte ställningfill. I reservation 5 föreslår socialdemokraterna en landram förAngola på 120 milj. kr. mot av regeringen föreslagna 80 milj. kr. Innevarandeår är landramen 70 milj. kr. Som jag sagt tidigare, torde det vara oklokt attgöra så stora uppräkningar på en gång. Det försvårar en lugn inpassning avbiståndet i en utvecklingsplan. Utskottet konstaterar också att inte iförsta hand är i behov av ökat finansiellt stöd. Det torde vara angeläget attvårt bistånd till mera än blir ett tekniskt stöd och i mindregrad ett budgetstöd. I reservation 6 föreslår socialdemokraterna en höjning avbiståndet till till 35 milj. kr. Redan regeringens ochutskottsmajoritetens förslag innebär en höjning från 23 till 30 milj. kr. Detär ingen tvekan om att har behov av bistånd och väl förvaltar det.Men är den störste mottagaren av svenskt bistånd percapita. Utslaget blir det mer än . i svenskt bistånd till varjekapverdier. Det är tveksamt, om ett land bör bli så beroende av bistånd frånett annat land. är den största mottagaren av svenskt bistånd percapita. blir med regeringens och utskottets förslag den störstemottagaren i absoluta tal, då landramen höjs från 345 till 380 milj. kr.Tillsammans med är därmed också det land som får denstörsta ökningen. I reservation 7 föreslår socialdemokraterna att riksdagenskall uttala sig för att därutöver får ett extra bistånd urkatastrofanslaget på 40 milj. kr. situation är svår, och landet harredan tidigare år fått extra bidrag ur katastrofanslaget. Det är emellertidregeringen som beslutar om sådana bidrag. Den bör vid fördelningen ta hänsyn tillde då mest akuta katastrofbehoven och inte bindas av förhandsuttalanden. något om stödet till södra . Regeringenoch utskottsmajoriteten höjer anslaget till befrielserörelser och flyktingar isödra från 120 till 150 milj. kr. I reservation 12 föreslårsocialdemokraterna ytterligare Ingetdera beloppet torde i sig svara mot någon värdering av behovet avstöd. Båda är uttryck för vår väl kända vilja att hjälpa de människor somkommer i kläm och att stödja rätten och anständigheten. Ur detta anslag skallockså det fria ha det stöd som markerar början på ett vidare samarbetemellan den gamla demokratin i norra och den unga i södra . Ävendenna anslagspost förutsätter en komplettering med katastrofhjälp. Den äranpassad därefter. Därmed, herr talman, ber jag att få yrka bifall tillreservation 1 och f. ö. till utskottets hemställan. InternationeUt utvecklingssamarbete m. m. GERTRUDSIGURDSEN (s) replik: Bara några ord om . När det gällersödra kommer att motivera de socialdemokratiskaställningstagandena. Jag förstår att måste ha det litetbesvärligt. Det är alltid besvärligt att sitta på två stolar. I SIDA:s styrelsehar han varit med om att tillstyrka en begäran om 400 milj. kr. Här iriksdagens utrikesutskott ställer han sig bakom regeringens förslag om 365milj. När man i SIDA;s petita motiverar sina krav, framhållerman att bisfåndsbehoven i är enorma. Även regeringen understryker i sinmotivering för bistånd till de stora biståndsbehoven. Dilemmat måstevara besvärligt för . Han hamnar på olika linjer. () replik: För SIDA såsom verk är det naturligt att integöra politiska ställningstaganden. När vi i pefitan utgick från 400 milj. kr.berodde det på att det var det belopp som året före hade fastställt.Det skedde en automafisk bindning till detta belopp. SIDA gjorde inte denautomatiska inflationsuppräkning som man annars brukar göra utan stannade vidsamma nominella belopp som . Det finns exempel på att även socialdemokratiska ledamöterav utgick från en landram, som partigruppeni utskottet sedan har gått ifrån. () replik; Det var ett intressant meddelande som StureKorpås gav oss. "SIDA såsom verk" gör inga "politiskaställningstaganden". Det är väl O. K. Men av detta drar jag den slutsatsenatt regeringen och har gjort ett politiskt ställningstagande gentemotVietnam genom att sänka biståndet med 35 milj. kr. () replik: Det politiska ställningstagandet görs iSveriges riksdag. Internationellt utvecklingssamarbete m. m. BERTILMÅBRINK (vpk): Varje meningsfullt försök att motarbetaunderutveckling och fattigdom i världen måste grunda sig på en klarinsikt om hur underutvecklingen har uppkommit och varför fattigdomen består årefter år, ja, t. o. m. förvärras trots all u-hjälp. Den kapitalistiskamarknadsekonomins förespråkare förklarar situation ungefär så här. Genom en serie lyckliga omständigheter påbörjade Europaoch för ett århundrade sedan en snabb ekonomisk omvandling. Dagensunderutvecklade länder har inte riktigt kommit i gång . De befinner sigfortfarande på efterkälken. Men om de får tillgång till västerländska företagskapital och kunnande, om handelsutbytet mellan i-länder och utvidgasordentligt och om biståndet ökar tillräckligt, kan snart knappa inpå försprånget. I konsekvens med detta förespråkades länge enutvecklingsstrategi för , som var en enkel kopia på den västeuropeiskaoch nordamerikanska industrialiseringsprocessen. Export av råvaror ochindustriella halvfabrikat i stor omfattning skulle leda till en snabbBNP-tillväxt, vilket i sin tur skulle resultera i minskade klyftor och socialutjämning. Men denna marknadsekonomiska idyll hade föga medverkligheten att skaffa. För det första har underutvecklingen inte rätt ochslätt uppkommit av sig själv. Den har skapats genom utplundring av människoroch rikedomar i länder som koloniserats av europeiska och nordamerikanskaimperialistmakter. För det andra vidmakthålls underutveckling ochfattigdom av parasitära överklasser i nära samarbete medvärldsekonomins dominerande stater och jätteföretag. Den kapitalistiskavärldsmarknaden är ett system för överförande av rikedomar ochpotentiella utvecklingsresurser från själva till de kapitalistiskametropolerna. Därför leder inte heller den marknadsekonomiskautvecklingsmodellen för till att underutvecklingen kan hävas ochfattigdomen verkningsfullt bekämpas. Det här gäller också de kapitalistiska som i ochför sig kan peka på en god tillväxt av bruttonationalprodukten. Detta slag avekonomisk utveckling, konstaterar utrikesministern , "har sällan letttill en jämnare fördelning av inkomster och förmögenhet. I många har istället den ekonomiska tillväxten åtföljts av vidgade klyftor." Man väntarsig att denna utrikesministerns insikt skall utvecklas vidare och leda till enkritisk diskussion om tillståndet i som dessa. Kanske kunde rent av endel slutsatser dras med tanke på det svenska biståndets fortsatta inriktning.Men icke! I stället resonerar man som om tillståndet i som dessa ochfrågan om det svenska biståndets länderval vore två artskilda ting. Vi kan barase en förklaring till denna uppenbara inkonsekvens, och den har ingenfing medhögstämda biståndspolitiska mål att göra. Den har i stället med snöd ekonomiskvinning att göra. Svenskt bistånd är bara en del av vårt lands förhållandetill den s. k. tredje världen. Dit hör också de svenska multinationellabolagens investeringar och avsättningsmarknader, de statligainvesteringsgarantierna, vårt medlemskap iinternationella organisationer typ samt vår handelspolitik. Förstom vi tar hänsyn till alla dessa delar, kan vi bilda oss en uppfattning omhelheten av relationer till den s. k. tredje världen, dvs. det som vikallar svensk u-landspolitik. Och det är ingen grann syn som möter oss. Svensk kapitalexport godkänns ytterst av riksbank ochregering. har den ökat mycket snabbt och uppgår nu tillomkring 4 miljarder . Den ökar överlägset snabbast till tredje världen,främst till fasciststater. Den svenska staten har genom attinföra investeringsgarantisystemet åtagit sig att försvara dettautlandsinvesterade kapital i de länder som ger bistånd - i fall detskulle hotas av nationalisering. Med andra ord: Först tillstyrks att industrikapitalflyttas ur landet, vilket avlägsnar dyrt eftertraktade arbetstillfällen urlandet. Därefter har staten åtagit sig att försvara detta kapital mot radikalaomvälvningar i tredje världen - just mot den typ av åtgärder som regeringen imer högtidliga sammanhang, på tal om "en ny ekonomisk världsordning",har för vana att uttala sig vackert om. Vidare: instämmer i kraven påen ny ekonomisk världsordning, där bl. a. uttalar sig för höjda ochtill industrivarupriserna anpassade råvarupriser, en strävan som de sökerbefordra med råvarukarteller typ OPEC. I nästa andetag ansluter sig den svenskastaten till ;s oljeklubb, som de oljeproducerande staterna ser som en renaggressionspakt. Regeringen uttalar sig bestämt emot rasism och fascism,men tillstyrker svenska företags verksamhet i och växande kapitalexporttill samt finansierar via medlemskapet i stora lån tillChile, och . Det är som en del av hela denna u-landspolitik vi skallförstå de underligheter, de logiska glapp som uppstår i utrikesministerns resonemangom det svenska biståndets inriktning och valet av programländer. I vpk:s motion om biståndspolitiken, nr 1625. har värtparti utförligt motiverat vilka förändringar det vill se i svenskbiståndspolitik. Vi har förklarat att vi vill minska det multilateralabiståndets andel, eftersom inte har någon kontroll över vad dessapengar används till, exempelvis av den USA-dominerade Världsbanksgruppen. Vihar förklarat att vi vill ha obundet bistånd. Bara då är det sakligt korrektatt kalla det bistånd. Bundet bistånd skall öppet redovisas som denindustrisubvention eller det arbetsmarknadsstöd som det faktiskt är. Vpk villockså att svenska industriintressen inte skall blandas ihop medbiståndspolitiken. Men den borgerliga regeringen har öppnat slussarna förexportindustrins inflytande. Tillkomsten av Fonden för industriellt samarbetemed är det tydligaste men sannerligen inte det enda exempelet på hurbiståndspolitiken i borgerliga händer håller på att bli en integrerad del avsvensk exportindustris marknadsföring. Med borgerligregering torde det bli administrativt korrektare att redovisa biståndet undernågon annan titel i budgeten, förslagsvis under . m. Internationellt utvecklingssamarbete m. m. Internationellt utvecklingssamarbete m. m. I sin proposition skriver utrikesministern; Situationen itredje världen och utvecklingen av nord-syd-relationerna understryker vikten aven aktiv och samordnad svensk u-landspolitik. I detta instämmer vi kommunisterhelhjärtat och med oss en stor solidaritetsopinion i vårt land. Men kanske OlaUllsten då vill förklara - för oss och för den växande del av svenska folketsom inte är folkpartister och som följaktligen står litet främmande inför denliberala ideologins kluvenhet och säregna logik - hur följande sakförhållandegår att förena med utrikesministerns syn på "samordnad svensku-landspolitik"? Bistånd till ANC i utgår med 16 miljoneroch till SWAPO i med 27 miljoner, alltså summa 43 milj. kr. till deorganisationer som bekämpar det rasistiska avskummet i , somsvensk storindustri - samma storföretag som visserligen under andrabudgettitlar, men av samma svenska regering så rundhänt tilldelas storasubventioner och bidrag av skattepengar - tillåts fortsätta att bedriva sinverksamhet i , en verksamhet som naturligtvis stärker rasistmaktendär. Är inte detta att med den ena handen ge de förtryckta gåvor och med denandra handen ge dem en örfil? Betyder "samordnad svensku-landspolitik" i regeringens vokabulär något helt annat än det gör förden internationella solidaritetsopinionen i vårt land? Med vem samordnarregeringen sin u-landspolitik? Med de stora svenska Sydafrikaföretagen? För omu-landspolitiken samordnas med intressena hos befrielserörelserna och deförtryckta i södra skulle den innebära en konsekvent satsning på attisolera , inte på att driva affärer med regimen där. Vad beror denna kluvenhet på? På liberal ideologi ellersnöd eller bådadera? Kanske den och exportindustrinrent av vill stå med ett ben i vartdera lägret för alla eventualiteters skull. kan naturligtvis inte stödja alla världens fattigaoch inte heller alla världens fattiga länder. Därför har ställt uppbestämda mål för svenskt bistånd. Dessa skall leda av naturliga skälbegränsade biståndsresurser dit där de når den största effekten. Värden somarbetande svenska människor skapat skall via svenskt skatteuttag och svenskabiståndskanaler förmedlas till fattiga arbetande människor i den s, k, tredjevärlden. När arbetande människor i vårt land stöder att stora penningsummoranvänds till bistånd gör de detta i förhoppningen att pengarna verksamt skallbidra till att förändra de fattigas levnadsvillkor. Därför är det också i derasögon nödvändigt att biståndet styrs dit där det kan befordra utveckling bortfrån fattigdom och nöd, Ipropositionen säger utrikesministern: "bistånd skall, enligt mål som harfastställt, öka resurser och tillväxt, främja ekonomisk och socialutjämning, medverka till en demokratisk samhällsutveckling och stödja enutveckling mot ökad ekonomisk och politisk självständighet, I första hand skallsamarbetet inriktas på länder som själva för en politik där dessa mål står icentrum. ter sig en klar inriktning av biståndet på defattigaste länderna allt mer självklar." Detta måste förstås så, att svenskt biståndenligt regeringen skall inriktas på fattiga som sätter en tillväxt somfrämjar ekonomisk och social utjämning i centrum och som satsar på endemokratisk samhällsutveckling för sina fattigaste medborgare, ensamhällsutveckling som leder landet mot ökad ekonomisk och politisksjälvständighet. Men hur kan regeringen då med öppna ögon föreslå fortsattbistånd till länder som , , och ? Det finns juinte en seriös kännare av dessa länder som skulle drömma om att påstå attregimerna där sätter "ekonomisk och social utjämning i centrum" elleratt dessa regimer skulle satsa på en utveckling präglad av sina fattigas behov. Att fortsätta med att år ge dessa fyra länder del av biståndet - 585 miljoner eller en fjärdedel av det direktlandinriktade biståndet - är ju en direkt utmaning mot arbetande människor iSverige och mot den solidaritetskänsla som ligger bakom deras stöd åt svensktbistånd. Detta särskilt som regeringen i samma andetag stoppar biståndet tillCuba och skär ned biståndet till - länder som ingen, oavsett uppfattningom de politiska systemen där, bestrider satsar på en utveckling som kommer defattiga till godo. Men några sådana skäl talar sannerligen inte för biståndtill t. ex. och . : Den nuvarande militärdiktaturen satsar på en traditionellmarknadsekonomisk utveckling. På landsbygden har nya utsäden, i kombinationmed större tillgång på vatten från brunnar, lockat jordägare att säga upp sinaarrendatorer. Antalet jordlösa växer snabbt. Storjordägare satsar påmekanisering. Avkastningen och arbetslösheten stiger på landsbygden, ochinkomstklyftorna ökar. Också i städerna har antalet fattiga ökat och den redanojämna inkomstfördelningen försämrats. tilldelas 40 milj. kr.Allt är importstöd. Merparten har använts till att betala Volvokontrakt. Dettabör inte benämnas bistånd utan kommersiellt samarbete. Programbistånd har småmöjligheter att uppfylla de biståndspolitiska målen med tanke på landetsallmänna utvecklingspolitik. Varför ges detta bistånd till , ? : Andelen mycket fattiga ökar. Andelen jordlösaökar mycket kraffigt liksom de fåtaliga storböndernas jordinnehav, Allabedömare är ense om att de fattiga blir allt fler och allt fattigare och att blir rikare, Inga allvarliga försök har gjorts av regimerna att bryta dentydliga utvecklingen mot vidgade sociala klyftor. En bedömning av möjligheterna att med de insatser Sverigestöder nå ut till den ständigt växande gruppen av absolut fattiga leder tillslutsatsen att det är utomordentligt svårt att genom bilateralabiståndsinsatser i påverka de fattigas situation. Två tredjedelar av det svenska biståndet till Bangladeshär importstöd. Detta importstöd saknar helt förutsättningar att bidra tillförverkligandet av de biståndspolitiska målen. Men det ger naturligtvis en heldel beställningar hos svensk industri, föreslås få 130 milj.kr. Internationellt utvecklingssamarbete m. m. Internationellt utvecklingssamarbete m. m. ges 130miljoner i bistånd till , ? är nu utsatt för en makalössmutskastning. Och inte bara detta, utan har lyckats få igenomen sänkning av biståndet. Någon motivering lämnas inte. För det kan väl intevara så att landet blivit så rikt? Eller kan det vara så att regeringupphört med att fördela landets knappa resurser rättvist? Om vietnamesiskamedborgare på grund av fattigdomen inte orkar med att leva i landet utan lämnardetsamma, så faller ansvaret tungt över . har åstadkommit en förstöringav som saknar motstycke i historien. Det är faktiskt ett under attVietnam trots detta ändock kan garantera människorna en social standard och enhumanitet som saknas i många andra som inte genomgått det lidande ochden förstörelse som har genomgått. Inte nog med att ödelade ochförgiftade , man har dessutom efter krigsslutet systematiskt saboteratuppbyggnaden av landet. åtog sig högfidligt i att betalakrigsskadestånd. Men har inte betalat ett öre, I stället harman svarat med ständiga ekonomiska och propagandistiska angrepp. Jag har intehört ett ord från , eller moderata samlingspartiet om ;svägran att betala för sin skadegörelse. Visst begår också fel, och visst har detta landbrister. Men vad begär man egentligen? Hur tror ni att många av de människor isödra som påtvingades det amerikanska livsmönstret, som tvingades taavstånd från fina kulturtraditioner, reagerar när de helt plötsligtinser att de kan använda det amerikanska livsmönstret? måste deställa upp för att återupprätta sitt eget land. måste alla göra samma insatsefter förmåga för att återuppbygga landet. Nog förstår ni borgerliga ledamötersvårigheterna, men ni utnyttjar dem för att angripa på samma sätt somUSA gör. Angreppen från de borgerliga partirepresentanterna blir inte färre avatt detta fattiga lands människor förutom att de besegrat världens mäktigastekrigsmaskin dessutom har fräckheten att insistera på att de själva skallbestämma över sitt land och dess naturrikedomar. Vi yrkar i vår motion 1625 att biståndet tillVietnam skall höjas till 450 milj. kr. för kommande budgetår. Dessutom föreslårvi att det skall utgå katastrofbistånd till , och med 100milj. Ett annat land där man kan se ungefär sammaimperialistiska mönster som utsatts för är . sedanlyckades de borgerliga med hjälp sänka biståndet till , och i ochmed detta budgetår upphör det helt. Trots ekonomiska och propagandistiskasabotagehandlingar från sida lyckades efter revolutionen attförbättra folkflertalets kulturella, ekonomiska och sociala förhållanden på ettsätt som saknat motstycke i övriga , där som bekant står sombeskyddare. Som vanligt tog kommandot för att angripa , Och somvanligt traskade och patrull medhögerkrafterna i deras förvridna biståndspolitik. Man påstod helt plötsligt att Cubablivit för rikt. Detta var naturligtvis icke med sanningen överensstämmande.Det hade blivit bättre på än när backade upp den förhatligaBatistaregimen, men ännu återstod mycket att göra. När biståndet trappades nervar mitt inne i en industrialiseringsprocess och i behov av bistånd. Dåslog borgarpartierna till. Enligt de uppgifter jag har, herr talman, pågår militär styrkedemonstrafion utanför . Det är som tidigare änväntat börjat skramla med vapnen. Det som pågår betraktas som mycketallvarligt. har protesterat, och har vädjat till JimmyCarter att inställa denna militärmanöver. Vad anser utrikesministern om detta?Tänker han ta några initiativ för att förmå att besinna sig? Vi har, herr talman, yrkat aft biståndet till skallfortsätta att utgå med 70 milj. kr. för kommande budgetår. Med detta vill jag yrka bifall fill motion 1625 utom närdet gäller yrkandet om ökat anslag till , där vi kommer att stödja densocialdemokratiska reservationen, i vilken man föreslår ett högre belopp än vihar begärt. Övriga frågor - södra , , , ,, m. fl.