prot · G30941 · 1979-12-31 00:00:00 — Riksdagensprotokoll 1979/80:41 Förhandlingarna leddestill en början av tredje vice talmannen. § 1 Justerades protokollet för den 22innevarande månad. §2 Om lagstiftningsarbetet i Justitieministern erhöll ordet föratl besvara () anmälda interpellation, 1979/80:46,och anförde: har i en interpellation ställt ett antal frågor till mig.Låt mig först konstatera att interpellationens utformning är anmärkningsvärdgenom dess för interpellationsinslitutet ovanligt polemiska karaktär medmärkliga angrepp mot såväl min företrädare som mig. Defrågor som interpellationen mynnarut i arom jag "fortfarande anseratt vihar massor av onödiga och skadliga lagar", vilka lagar jag i så fallåsyftar, om jag tänker avskaffa dem, om jag "fortfarande anser att det ärklent beställt med rättssäkerhet och frihet i vårt land" och vad jag i såfall avser att göra åt saken. uppfattar jag interpellationen så, att vill veta vilkeninriktning som jag avser att ge åt lagstiftningsarbetet ijustitiedepartementet. Innan jag går in på detta anserjag det emellertidnödvändigt med hänsyn till interpellationens utformning att i korthet analyseraoch kommentera den. Interpellationeninleds med ett angrepp på min företrädare, , med påstående attytterst lilet uträttades under dennes justitieministertid. Det påstås dessutomsenare i interpellationen att det förhållandet att den socialdemokratiskaregeringen efterträddes av en borgeriig regering inte innebar någonförändring i lagstiftningsarbetets inriktning. Båda dessa påståenden ärfelaktiga. Efter regeringsskiftet har en mängd initiativ tagits när detgäller lagstiftningen. Detta gäller såväl inom justitiedepartementetsansvarsområde som på andra områden. Detta torde för den som någoriunda följerden politiska debatten vara väl känt. Interpellationentar därefter upp den kritik som ofta riktades mot lagstiftningens utformningunder den tid socialdemokraterna befann sig i regeringsställning. Det var enkritik som enligt min mening var väl underbyggd. Den offentliga sektornvidgades kraftigt under dessa år. Normgivningen fick en mycket stor omfattning,vilket redan det vållade svårigheter både för enskilda och för tillämpandemyndigheter. Härtill kom att lagarna ofta var oprecist eller oklart utformadeoch överiämnade ät myndigheterna att i stor utsträckning själva bestämma hurreglerna skulle Viktiga lagförslaglades fram för ulan alt lagrådet först hade hörts, något som utantvivel inverkade negativt pä lagstiftningens kvalitet. I propositioner gjordesuttalanden som syftade till ändrad tillämpning av gällande lag, utan attförslag till lagändringar lades fram. Vidare trädde lagar ibland i kraft mycketkort tid efter beslut. Inom näringslivet drabbades även seriöstarbetande personer, vilket gjorde alt de upplevde sin situation i förhällandetill statsmakterna som komplicerad och svår. Sammantagetfanns det alltså stora brister i socialdemokraternas sätt att lagstifta. Dessabrister bmkar sammanfattas under beteckningen lidbomme-ri. Närdet sedan gäller det framtida lagstiftningsarbetet finns det - tvärtemot vadsom påstås i interpellationen - klara riktlinjer i den regeringsförklaring somstatsministern avgav i . Som tordekänna till är det regeringen som helhet och inte enskilda statsråd som står förden politik som förs. I regeringsförklaringen framhölls att rättsväsendetbehöver tillföras ytteriigare resurser i syfte att stärka den allmännalaglydnaden och öka den enskildes trygghet till liv och egendom. Enförstärkning av polisen och behov av åtgärder för att förbättra ordningen påallmänna platser framhölls särskilt. Det underströks också alt byråkratiseringoch krångel skall bekämpas och åtgärder vidtas för att motverka maktkoncentration.Vidare angavs att den enskildes ställning gentemot myndigheterna behöverförstärkas. Viktigamål för lagstiftningsarbetet är alltså att öka den enskildes trygghet ochrättssäkerhet liksom att undanröja krångel och onödig byråkrati. Dessasträvanden bar i stor utsträckning varit vägledande även för de tidigareborgeriiga regeringarna. Mycket har också gjorts i dessa avseenden. Det gällerinte minst på brottsbekämpningens område. Särskiltnär det gäller den viktiga kampen mot ekonomisk och organiserad brottslighethar det regeringsskifte satts i gång ett omfatlande arbete. Detsägs också i regeringsförklaringen att kampen mot den ekonomiska och denorganiserade brottsligheten skall föras vidare. Till de lagstiftningsåtgärdersom närmast slår i lur hör införandet av konkurs-karantän, dvs. förbud förnäringsidkare som grovt har misskött sig alt fortsätta att bedrivanäringsverksamhet efter konkurs. Det är min förhoppning att ett förslag iämnet kan läggas fram . Olika bestämmelser i kommer ocksåalt fortlöpande skärpas, delvis som ett resultat av det utredningsarbete sombedrivs på bred front inom brottsförebyggande rådet. På någol längre siktväntar vi förslag från några viktiga utredningar som tillsattes av minföreträdare. Det gäller här bl. a. en reformering av del nuvarandefängelsestraffet och införandet av alternativ till frihetsstraff. Iblandinträffar situationer som kräver snabba lagstiftningsåtgärder. Men det kan iandra fall finnas anledning att dröja något. Helt allmänt villjag säga att ennågot lugnare lagstiftningstakt inte behöver vara en nackdel, om man därmed kanfl fram lagar som är mera genomtänkta och bättre anpassade till sina syften.Detta gör också att lagarna kan fl en bredare anslutning. Viktigt är attlagrådet hörs över alla betydelsefulla lagförslag, något som ju följer av regeringsformen i dess nyautformning. Vidare måste ikraftlrädandelidpunk-terna sältas så att alla berörda- enskilda såväl som tillämpande myndigheter - flr tillräcklig lid att sättasig in i och förbereda sig för den nya lagstiftningen. Jagvill i det sammanhanget framhålla vikten av ett nära nordiskt samarbete pålagsliftningsområdet. Enligt min mening är det mycket angeläget att denrättslikhet som finns sedan gammalt mellan de nordiska länderna bevaras och ommöjligt fördjupas. De politiska förhållandena i ett visst land kan visserligenibland göra det nödvändigt för det landet att gå före med lagstiftning. Mångagånger kan del emellertid finnas anledning att avvakta något för att därmedkunna få till stånd en större överensstämmelse mellan berörda lagar i de olikaländerna. Jagvill också framhålla atl lagstiftning bara är ett av flera medel för alt kommalill rätta med olika missförhållanden och öka tryggheten för de enskildamedborgarna. Viktigt är också alt rättsväsendet har tillräckliga resurser ochatl dessa resurser utnyttjas effektivt. För att kampen mot den ekonomiska ochden organiserade brottsligheten skall bli framgångsrik krävs det enkvalificerad utbildning av polis och åklagare. Jagser del vidare som viktigt alt - som också framhålls i regeringsdeklarationen- stärka rättssäkerheten i olika avseenden. De enskilda medborgarna måste kunnakänna trygghet i sina kontakter med myndigheterna. Även de enskildas ställningi förhållande lill förelag och organisationer behöver stärkas. Vidare måste deregler som gäller enskildas inbördes förhållanden vara så utformade att deupplevs som rättvisa och välmotiverade. Enviktig åtgärd på rällssäkerhelsområdet är den förstärkning av skyddet för demedborgeriiga fri- och rättigheterna som har fattat beslutom. ligger också ett förstag till en samlad sekretesslagstiftningsom bygger pä atl största möjliga öppenhet skall gälla i förhållandet mellanmyndigheter och enskilda. har yttrandefrihetsutredningen lagt fram ettdebatlbelänkandedär yttrandefrihetens villkor på olika områden diskuteras. Jagvill också nämna att regeringen ämnar fatta beslut om en kommitté somskall se ämbetsansvarsreform. Kommittén skall med förturbehandla de speciella regler som gäller åtal mol högre tjänstemän. Iövrigt vill jag hänvisa till den kommande budgetpropositionen, som avsesinnehålla en ulföriig redogörelse för vad som planeras inom justitiedepartementetsverksamhetsområde i fråga om både lagstiftning och andra åtgärder. Närdet gäller konkreta frågor vill jag slutligen endast på nyttunderstryka att jag anser det vara viktigt att lagstiftningen inte blir onödigtomfattande och komplicerad. Från den utgångspunkten finns det all anledning altse över gällande lagstiftning från tid till annan. Som jag harfiamhållit finns det också skäl att generellt setl vara återhållsam med nylagstiftning. Att man väljer den vägen är ingalunda liktydigt med passivitet. Jag ber attfl tacka justitieministern för svaret. Låtmig efter denna övliga artighetsfras konstatera att en stor del av svaretbestår av uppgifter om sådant som jag inte har frågat om. Kriminalpolitik ärförvisso ett stort och viktigt ämne, men jag har inte med ett ord berört det imin interpellation. Det ämnet får vi diskutera . I Övrigt bestårsvaret av ord och värdeomdömen ulan substans eller av tvivelaktig sanningshall.Endast de sista åtta raderna i justitieministerns fem sidor långa svarinnehåller en ansats till elt svar på det jag frågat om. HåkanWinberg kan möjl igen ursäkta sig med att det inte är så värst många veckorsedan han tillträdde posten som justitieminister. En och annan som läst mininterpellation tycker kanske därför att debatten kommer litet . HåkanWinberg borde först ha fått sätta sig till rätta i sin nya stol och visa någotav vad han går för. Förmin del ser jag emellertid saken annoriunda. Vi har haft borgeriigriksdagsmajoritei , och de växlande borgeriiga regeringarna harhaft gott om tid att staka ut kursen för en politik som omsätter kändaborgeriiga slagord i handfast verklighet. De har haft gott om tid alt inleda enpolitik som gör slut på förhatliga lagar och onödiga regleringar, som begränsarmyndigheternas makl och ökar den enskildes frihet och rättssäkerhet. HåkanWinberg har tillhört under större delen av , och somriksdagsman har han huvudsakligen ägnat sig ål frågor som har alt göra medrättssäkerhet och lagstiftning. I denna kammare har han varit en av dem somflitigast och ivrigast ordat om socialistiska regleringar och målat hotbilderav en frihetsfientlig socialdemokrati. Han måste rimligen hafunderat åtskilligt över vad han skulle vilja ändra på, om han fick chansen. Nuhar han fltt chansen, och besked har avkrävts honom. Vad har då den nyejustitieministern att säga oss? Påmin fråga om vilka onödiga och skadliga lagar han vill avskaffa svarar han atthan inte tycker om lagstiftning som är onödigt omfattande och komplicerad. Påmin fråga om vad han tänker göra för att återställa rättssäkerhet och frihet ivårt land svarar han att han tänker vara återhållsam med ny lagstiftning, menatt han inte tänker vara passiv. Och dessutom: Hur kan justitieministern lova att vara återhållsammed ny lagstiftning, innan han vet vilka problem som kommer att möta honom? Ärdet ett löfte om alt nonchalera samhällsproblem hellre än att lagstifta? Ärbegränsningen av antalet lagar viktigare än verkligheten och människornas behovav skydd och stöd? Min interpellation syftar framåt. Jag vill veta vad justitieministernoch den nya trepartiregeringen har för avsikter. tar emellertidtillfället i akt att försöka ge den förra trepartiregeringen en senkommenupprättelse. Han påstår att var flitig och attlagstiftningsarbetet fick en ny inriktning efter regeringsskiftet bådeinom ansvarsområde och på andra områden. "Deltatorde för den som någoriunda följer den politiska debatten vara väl känt", säger med enmagistral formulering. Detär väl ändå att sticka ul huvudet i onödan, . Har glömt bort debatten i en närstående tidning.Svenska Dagbladet? Den handlade just om vad regeringen hade gjort föratt leva upp lill borgeriiga löften om färre lagar, bantad byråkrati och störrerättssäkerhet och frihet för den enskilde. Varken eller någraandra borgeriiga politiker visade då någon iver att stå upp till den nyssfallna regeringens försvar. I stället blandade sig juristerna i leken. Enprofessor i juridik talade om trepartiregeringens "ofattbaraorkeslöshet," och ett regeringsråd slog utan omsvep fast att lagstiftarnaefter regeringsskiftet fortsatte i gamla banor i stället för att ta en nyfärdriktning. I debattens sista varv ryckte ul och försökte räddavad som räddas kunde. Han tog t. o. m. fram ett exempel på en onödig ochskadlig lag, som borde försvinna möjligt - sophämlningslagen, detkommunala monopolet pä sophämtningen. Den gamla trepartiregeringen hadevisseriigen inte orkat med alt ändra sophämtningslagen under sina vidmakten, men satte sin lit till atl folkpartiregeringen skullefullfölja trepartiregeringens intentioner pä detta viktiga område. Hur är delmed sophämlningslagen , ? Är ni klara med den , eller skalläven den nya trepartiregeringen gå bet på alt avskaffa det kommunala sophämtningsmonopolet? Mensaken måste rimligen vara litet allvariigare än så. Rättssamhällets vara ellericke vara kan väl ändå inte vara en fråga om sophämtning eller straff för attgå mot röd gubbe, för att referera till ett annat exempel som har nämnt i intervjuer i samband med upphöjelsen till justitieminister.Jag utgår ifrån att och hans partikamrater har litet mer underiagför den hatpropaganda mot frihetsfientlig, samhälls-skadlig socialdemokratisklagstiftning som ni har bedrivit . Därför måste jag än engång fråga: Kan justitieministern inte ge några konkreta exempel pä andra lagarän sådana som handlar om sophämtning och röda gubbar, som han anser onödiga ochskadliga och därför tänker avskaffa? Jagskulle vilja varna justitieministern för att försöka fly undan frågorna och labetäckning bakom argument som gäller lagstiftningsteknik och inte politik. Isitt interpellationssvar vände sig justitieministern mot oprecisa lagar, oklartuformade lagar, onödigt omfattande lagar, onödigt komplicerade lagar osv. Det varemellertid i normalfallet inte jag och mina kolleger i densocialdemokratiska regeringen som skrev lagtexterna i våra propositioner. Inteheller i den regering tillhör kommer detta vara en uppgift förstatsråden - det är jag ganska övertygad om. Lagtexterna författades pä vår tidav skickliga och lojala departementstjänstemän, i stor utslräckning sammatjänstemän som står till förfogande. Det var inte något felpå kvaliteten på dessa juristers arbete. Det är del säkert inte nu heller, ochjustitieministern kommer snart alt lära sig att sätta värde på sinamedarbetare, om han bara i fortsättningen låter bli att försöka göra dem schizofrena genom altbeordra dem atl skriva interpellationssvar, där de mot bättre vetande skallgöra ned det arbete som de själva uträttade . Däremothandlar det inte om teknik ulan om politik när justitieministern kritiserarlagar som överiämnar åt myndigheterna atl i stor utslräckning själva bestämmahur reglerna skall tolkas. Där snuddar han vid sådant som den nu aktuelladebatten om en generalklausul för atl täppa till kryphål i skattelagstiftningenoch hindra skatteflykt. Vi vet att , av rättssäkerhetsskäl, intevill ha någon generalklausul. För dem är det viktigare all företagaren sombollar med bolag i olika länder pä förhand exakt vel hur varjeaffärstransaktion kommer att behandlas i skattehänseende än atl vi flr störrerättvisa och effektivitet i beskattningen och all vi någol begränsar demiljardförluster som skatteflykten kostar statskassan. helt rätt när han påpekar all vi i den regering som jag tillhörde infördeåtskilliga lagar av den fullmaktstyp som han kritiserar. Vi gav t. ex. de förarbetarskyddet ansvariga myndigheterna vidsträckta befogenheter atl på egenhand utforma konkreta normer och ge direktiv inom lagarnas ram. Det gjorde vidärför atl vi ansåg det nödvändigt att göra det i elt modernt industrisamhällesom det svenska, där ständigt nya produkter las fram och där ständigt nyaproduktionsprocesser, verktyg och maskiner prövas. Alternativet hade varit attlåta arbetarskyddet släpa efter och tillåta förelagen all ta större risker medarbetstagarnas hälsa. Viinförde regler som gav domstolarna frihet alt bedöma vad som skall anses varasaklig gmnd för uppsägning från anställning. Det gjorde vi därför altalternativet hade varil att utlämna arbetstagarna till arbetsgivarnas godtycke. Viinförde regler som gav domstolar och myndigheter möjligheter att inom vidaramar ingripa mot reklam som de anser olillböriig, mot försäljningsvillkor somde anser oskäliga och mot produkter som de anser otjänliga eller skadliga. Detgjorde vi därför atl alternativet var att lämna konsumenterna ulan skydd molsmarta affärsmän och mindre nogräknade tillverkare. AttHåkan inte tycker om denna typ av lagstiftning vel vi. Del framgår avinterpellationssvaret. Men min fråga är: Hur mycket av detta villjustitieministern riva upp om han flr sina regeringskolleger med på det? Hurmycket är munväder och hur mycket är allvar? Envälkänd moderat käpphäst är atl socialdemokraterna genom sitt flitigalagstiftande successivt har urholkat äganderätten och därigenom beskurit denenskildes handlingsfrihet. Egendomligt nog tycks ha glömt bortden privata äganderätten i silt interpellationssvar. Men i en interpellationsdebattför gick han till storms mot "naturvårdslagen, byggnadslagen,expropriationslagen, förköpslagen och jordförvärvslagen" som exempel pälagar som lägger outhärdliga band på den enskilde. Det stämmer också väl medmoderaternas syn på markpolitiken. Men hur mycket av della är tomt prat, ochhur mycket tänker han försöka göra något ät när han nu har nått makten? Minfråga är återigen: Vad innebär det att lagstiftnings-arbetel fltt en nyinriktning? Vad är det som skall rensas bort? frihet är det som HåkanWinberg vill ge den enskilde? och jag har olika attityder till lagstiftningen sompolitiskt instrument. Del beror naturiigtvis på att våra värderingar är igrunden olika. tycker inte om krångel och byråkrati. Det gör intejag heller. I den delen skulle jag kunna nöja mig med att önska honom lyckalill, för att nu använda ett slitet Per Ahlmark-ullryck, om det inte var såattjag misstänkte atl de han vill skydda mol krångel i första hand ärföretagare som tycker det är besvärligt med MBL, anställningsskydd ochskyddsombud eller fastighetsägare som är irriterade över att de inte flrbebygga sina strandlomter eller sprätta upp sina grusåsar på det sätt de självavill. HåkanWinberg vill ge den enskilde större frihet och rättssäkerhet. Det vill jagockså. Även här skulle jag kunna önska honom lycka till om del inte var såattjag misstänkte att han i första hand ömmar för dem som redan har ett stortmått av frihet och trygghet men är betydligt mindre intresserad av dem som saknar frihet och trygghet - inte på grund av några krångliga,frihetsinskränkande lagar utan på grund av brist på pengar, utbildning ellerarbete. HåkanWinberg tycker inte om att lagarna har blivit så mänga och att lagarna behöverändras så ofta. Det gör inte jag hel ler. Men jag tror atl det är enofrånkomlig följd av den tekniska, industriella och ekonomiska utvecklingen.De snabba förändringarna i näringsliv och samhälle gör människorna otryggare,och ofta är lagen det enda medlet att skydda dem som behöver stöd och hjälp.Det är bara lagen som kan skydda den svage mol den starke. För den svage ärfrånvaron av lag liktydigt med ofrihet och otrygghet. Därför tror jag inte pååterhållsamhet med ny lagstiftning som politiskt program. Mennu är det inte mina värderingar som härskar i kanslihuset. Däremot har HåkanWinberg som justitieminister stora möjligheter all påverkasamhällsutvecklingen. Justitieministernär fortfarande skyldig mig svaret på mina frågor: Vilka lagar ärjustitieministern ute efter att avskaffa? Vad tänker justitieministern göra föratl återställa den rättssäkerhet som socialdemokratin, enligt hans mening, harraserat och den frihet som han anser att vi har beskurit för hårt? Omlagstiftningsarbetet I Jusl i lie-departementet Del framgick alldeles tydligt av den ärade inlerpellantens kommeniartill mitt svar att han inte var särskilt nöjd. Mot bakgrund av den någotovanliga utformningen av interpellationen och, somjag sade, det någotaggressiva tonläget i den, skulle jag faktiskt ha blivit förvånad om CariLidbom i sin kommentar hade ändrat attityd i förhållande till i interpellationen.Vad jag än hade sagt så är jag ganska övertygad om alt den ärade interpellantenskulle ha gett uttryck för missnöje med interpellationssvaret. Detär en självklarhet alt det är rättighet att gå till angrepp motmig för vad jag gör och vad jag inte gör. Jag har Ju möjlighet att gå isvaromål. Men vad jag tror mig -jag vill faktiskt ta upp den frågan en gångtill - kunna konstatera efterganska många års riksdagsarbete är att del är en oskriven hedersregel här ikammaren att man inte går till angrepp mol personer som inte kan försvara sig.Men del är ju vad gör i interpellationen när han, som jag framhölli mill svar, i interpellationens inledning i märkliga former angriper minföreträdare påjuslitieministerpos-ten, , som ju inte längre harmöjlighet all la lill orda här i kammaren. Jag tillåter mig, herr lalman,uttrycka atl del är tråkigt med en sådan debatteknik. Fär jag också säga att del i interpellationen vid flera tillfällennämns ord som "högerpolitiker" och "höger". Jag tror altherr gjorde del nu också i talarstolen. Jag lycker faktiskt atl CariLidbom borde vela namnet på näst största politiska parti: detheter moderata samlingspartiet. Begreppet "höger" ingår inte i delnamnet, och har inte gjort del . Om del här är enokunnighet så är del en okunnighet som delar med åtskilliga andrasocialdemokrater här i kammaren. Därför har jag, herr talman, begagnattillfället till en smula undervisning i frågan. Närdetgäller sakfrågan riktar ju regeringsförklaringen blicken framåt och talar omvad vi avser att göra. Jag har, , redogjort för det i mittinterpellationssvar. Jag skall gärna ta upp ytteriigare en del frågor om vad vigör. Men det finns försl ytteriigare påståenden i interpellationen som behöverbemötas. Fördet första talar om att jag bedriver hatpropaganda. Jag reagerarfaktiskt mot orden hal och halpropaganda, eftersom delta är mig någontingalldeles främmande. Jag halar ingen, jag halar inte andras åsikter. Jag kantillåla mig alt ha en avvikande mening, men begreppet hat är mig fullkomligtfrämmande. Fördel andra säger i interpellationen all borgeriiga politiker, iförsta hand moderater och i särskilt stor utsträckning jag, bmkar tala omsocialistisk regleringsiver och att vi gjorl gällande alt socialdemokraterna undersin regeringstid - nämligen -åstadkommit lagarsom har medfört sämre rättssäkerhet, urholkat den privata äganderätten, gjortden enskilde alltmer kringskuren i sitt handlande och alltmer beroende av enväxande maktfullkomlig byråkrati. Somjagsade i interpellationssvaret lyckerjag att det fanns en god grund för denkritik som vi framställde då. En av de första debatter som jag förde här ikammaren med gällde just expropriationslagstiftningen. Vi hade dåolika meningar om hur den skulle utformas, och jag antar att vi har detfortfarande. Det gällde synen på den enskilda äganderätten och frågan ommarkäganderätlen - huruvida ingrepp i den varit tidsenliga eller otidsenligaoch huruvida expropriationsinstitutets användande kunde anses som ett ordinärteller ett extraordinärt förfarande. Del gällde vidare fördelningen avbevisbördan i expropriationsmålen, värderingsreglernas utformning, osv. Men vihar uppenbariigen en klart konträr uppfattning när det gäller äganderätten. Jaghar hittat ett citat av om att "äganderätten i stor utsträckning är etthinder för demokratin". Jag hyser en helt annan uppfattning. Detfinns flera andra lagar som vi moderater också har kritiserat. Förköpslagen ären sådan, som i strid med moderata krav har skärpts.Markvillkorel, som kom till i början på 1970-taIet, ansåg vi vara fel. Vi harhävdat att den fysiska riksplaneringen inte fär leda till en detaljplaneringav all mark i hela landet, eftersom det leder till byråkrati och möjlighet förkommunerna att helt styra all markanvändning. Och ingen del av det svenskasamhället har varit sä genomreglerad och så byråkratiseradsom mark- och bostadssektorn. Detta har vi moderater ofta kritiserat.