prot · G30950 · 1979-12-31 00:00:00 — Och det är jusä uppenbart, att när plötsligt tar fram Domareförbundetsyttrande och använder sig av det, så är det ett exempel på att det är justdenna opinion som har pressat honom - det är inte hans verkliga ståndpunkt.Hans verkliga ståndpunkt är den som finns i det aktuella betänkandet fränjustitieutskottet, att det inte har inträffat några omständigheter som ger anledningtill annat ställningstagande än det gjorde . Och hadedet heller inte inträffat några omständigheter tidigare som givit anledningtill något annat än att försvara lagen. tar alltså fram yttrande,som kanske i sak är det mest kritiska och som på sitt försiktiga ochstillfärdiga men ganska effektiva sätt egentligen gör rent hus med det mesta avdessa bestämmelser och faktiskt går den kritiska opinionen till mötes. Det ärklart att det är litet plågsamt för att fä detta konstaterat,därför att intar en helt annan ställning än den han ochjustitieutskottet har intagit i denna sak. Repliktiden medger inte någon djuplodning i BertilLidgards anförande, men låt mig belysa en viktig kärnpunkt, som verkligenkastar blixtljus över skillnaderna i ståndpunkter mellan dem som följerutskottets linje och dem som inte vill göra det. Dessa ansvarsbestämmelser har i ett av de flera fall somjag har anfört lett till att en underordnad tjänsteman vid en tingsrätt harfällts till ansvar för ett brott begånget i tjänsten. Detta brott våren del avett beslut som hade fattats av ett antal tjänstemän, varav alla de övriga varav högre ställning. De var hemfallna till åtal under de särskildabestämmelserna, men de blev aldrig åtalade. De blev aldrig dömda. Det är denpraxisen och de bestämmelserna som vi nu klart skall säga om vi ar för elleremot. () replik: För återkommer Svenssontill påståendet att jag är tillskyndare till den här lagstiftningen. Jag varinte med 1810 eller når det var som det hela började. Jag var inte med i mittenpå när lagstiftningen utvecklades. Jag var med i när mangjorde den redigering av bestämmelserna som den socialdemokratiska regeringenförelade . Men jag har inte varit tillskyndare till lagen. När det gäller ämbetsansvarsreformen är det mina moderatakolleger och jag som varit mest fundersamma till den ansvarsreform som dengången genomfördes. Jag sade i mitt anförande att jag hade haft vissainvändningar mot den - invändningar som är godtagna i varje fall avkommunisterna. Jag noterade att intesvarade på min fråga,där jag så att säga var beredd att be om ursäkt, om jag hade fel. , som passerat sedan vi senast behandlade detta ärendeinträffat någon allvarlig händelse som man kan åberopa när man kritiserar vadutskottet har sagt? A nsvar för funktionärer i offentlig verksamhet m. m. JÖRNSVENSSON (vpk) replik: Skämtet har sin tid och allvaret har sin.Därför skall jag inte ta upp den något bisarra del av inläggsom handlade om att inte var med . Jag kan här barauttala mig om den del av min livstid som jag suttit här i kammaren och vidflera tillfällen debatterat med bl. a. i rättsfrågor. Då har detinte gått att ta miste på var han stått med avseende på dessa bestämmelser. återkommer i ett försök att värja sig ochfrågar: Vad har hänt just som skulle ha föranlett enomprövning? Det ar ju inte alls det som saken gäller. vill attvi skall diskutera konkreta rättsärenden, rättsskandaler, som skulle haavslöjats och föranlett olika offentliga procedurer. Det är ju inte alls detsom är det huvudsakliga, utan det huvudsakliga är frågan: Vilken anda ochvilken praxis sprids i det tysta i en förvaltning där de högre tjänstemännen äri så eminent grad skyddade från att på ett effektivt sätt ställas till ansvarsom de är enligt dessa bestämmelser? Det är detta frågan gäller, och jag har anfört en radexempel på hur felaktigt denna lag och denna praxis verkar - hur orimligt denverkar. Detta \'il\ inte uttala sig om. villjag ställa en fråga till . och jag tar som pilotfall, som Nr 50 typexempel pä denna praxis det falljag nu för tredje gången omnämner. r% 1 I.,., tillsättningsnämnd hade avgivit ettbeslut under premisser som var åtalbara. Onsdagenden " *= ]'>fl-Tiher 1979 medlem av detta organ åtalades. Det var en lägre tjänsteman.Denne tjänsteman blev dömd till ansvar. De andra ledamöterna var högre 4 f- A,,,/. Deblev icke åtalade av riksåklagaren, de blev icke dömda. Ansvar forflink- ' o > . tionärer ioffentliii '''S'''*''' ''" ''' 'S skyldiga till precis sammahandling som den lägre I ; , . Skall den här frågan vara så svår att man inte klartkan säga att den typen av praxis och den typen av lagar icke bör förekomma häri landet? Jag tycker den frågan är enkel. gör det alldeles försvårt för sig. Och det gör han därför att han retirerar, inte av övertygelse utanenbart därför att han känner sig pressad av opinionen. () replik: Vad det är som pressar mig till att göra detena uttalandet eller det andra tycker jag inte skall försökaanalysera. Jag har försökt att så hederligt som möjligt redogöra för hur jaghar kommit till den ståndpunkt som jag har och hur utskottet kommit tillställningstagandet i betänkandet. svänger sig när jag frågar honom vad det ärsom har hänt . Jag vill påminna kammaren om att det varhan som började med att kritisera vad som stod i utskottets betänkande-hanhävdade att vi hade dåligt på fötterna när vi sade att det i sak inte inträffatnågonting . Däremot har en del andra omständigheter lett ossfram till det ställningstagande som vi gjort i utskottet och som innebär - harJörn månne missförstått mig på den punkten? - att utskottet bejakaratt detta problemkomplex utreds. Vi är övertygade om - så gott man nu kan varadet när man inte har läst slutprodukten - att de utredningsdirektiv som kommerär tillfredsställande. säger att jag vill att han skall ta framenskilda fall för att belysa vad som har hänt under det här året. Nej, jag villvisst inte att man normalt skall ta fram enskilda fall. Det brukar vara JörnSvenssons specialitet att rada upp tio olika frågor och begära att man skall taställning till dem. frågar mig om ett speciellt ärende. Jag ärinte så insatt i det- det är väl Lundafallet det gäller, antar jag - att jag är beredd att ta en diskussion om vad som hände i det sammanhanget. Men jag vill ändå sätta ett litet frågetecken för påstående att en enskild tjänsteman blev fälld för ett brott som övriga i nämnden också begick. Det var väl ändå så, , att den lägre tjänsteman som det talas om var föredragande i ärendet och på eget initiativ hade tillfört handlingarna ett tidningsklipp ur , där det sades att i var ett förfärligt dåligt universitet. För den åtgärden blev vederbörande fälld och inte för någonting annat. Jag tycker inte att detta ärende är särskiltväsentligt, men jag tror att det var ungefär så. Men korrigera mig om jag har fel på den 32 punkten. vice talmannen anmälde att anhållitatt till protokollet få antecknat att han inte ägde rätt till ytterligarereplik. Låt mig börja med att framföra en ursäkt. Jagär medveten om att det inte heller i vanliga fall år någon akustisk njutningatt lyssna till min röst. , när jag är kraftigt förkyld, är det kanske direktobehagligt. Jag hade inte trott att jag skulle behöva ta till orda iden här debatten. Men efter att ha läst utskottets betänkande och det särskildayttrandet av i och samt ha tagit delav på våra bänkar utdelade yrkande, tycker jag att denfullständiga förvirringen har utbrutit. Jag känner ett behov av att se om detgår att få litet klarhet i vad det handlar om, vad som skiljer kombattanternaåt och om vi kan enas om någonting vettigt i sammanhanget. Det här handlar i och för sig om två saker. För det förstagäller det en stor och viktig fråga, nämligen översyn av formerna förämbetsansvaret. Men den frågan är alls icke kontroversiell. För det andrahandlar det om möjligheterna för människor som anser sig ha blivit kränkta attsjälva, när åklagaren inte vill det, släpa en tjänsteman inför domstol ochåtala honom på egen hand. Det är den frågan som kontroversen gäller. Jag har upptäckt att man kan ha olika meningar om dennafrågas betydelse. Jag har sagt att jag tvivlar på att möjligheten förenskilda att själva åtala tjänstemän i sak har så stor betydelse eller kantänkas få det i vårt samhälle. På det hela taget är det ändå ganska välbeställt med insynen och övervakningen av myndigheterna. Jag tänker påoffentlighetsprincipen, JO- och JK-institutionerna, ett väl utbyggtbesvärsinstitut osv. Man skall emellertid aldrig slå dövörat till för kritik.Jag har lagt märke till att det i den livliga debatt i detta ämne somförekommer i massmedia finns många - har alltså sällskap medåtskilliga utanför denna kammare - som tror att detta med målsägarens rätt attsjälv åtala är en viktig säkerhetsventil. När de andra garantierna inteklaffar, när vederbörande inte kan fä åklagaren att åtala eller närvederbörande inte kan få gehör för sin sak hos JO, är det värdefullt att hanytterst har rätt att åtala själv. Efter att ha funderat på detta har jag sagt mig att detväl inte är någon större skada att ha det enskilda åtalet som säkerhetsventilom alla andra garantier klickar. Om jag har förstått det rätt är dennauppfattning numera också ganska allmänt omfattad i denna kammare. Det är ocksåett enhälligt utskotts mening. Om det är så återstår bara en fråga, och den är för migden allra lättaste. Skall vi ha kvar den nuvarande ordningen, där det bara ärvissa lägre tjänstemän som kan åtalas av enskilda för sina försummelser? Ellerskall vi slopa den gränsdragningen och utsträcka rätten till enskilt åtal tillatt gälla gentemot alla tjänstemän? Det betyder att en tjänsteman oavsett grad,rang eller plats i hierarkin kan åtalas av enskild målsägare som blir kränkt.För mig är detta en fullkomligt självklar sak. Det finns ingen möjlighet atttillämpa någon annan princip än likhet inför lagen. Ansvar för funktionärer i offentlig verksamhet m. rn. Ansvar för funktionärer i offentlig verksamhet m. m. kunnaåtalas för ett övergrepp, så skall också länspolischefen eller rikspolischefenkunna åtalas av den enskilde för ett motsvarande övergrepp. Till min häpnad finner jag dock att det i denna för migsolklara fråga uppstått något slags konstig kontrovers. Enligt utskottet börnämligen skälen prövas för att det nuvarande skyddet, immuniteten mot åtal,skall avse enbart vissa högre ämbetsmän. Något initiativ från sidamed anledning av yrkandena i detta hänseende är enligt utskottets mening inteerforderligt. Skall man förutsättningslöst pröva skälen för att behålladenna skillnad mellan högre och lägre tjänstemän, eller vad är meningen? Ja,det verkar så. Av det särskilda yttrandet av i ochBonnie framgår nämligen att de egentligen skulle ha velat skriva attutredningen skall ske med utgångspunkt i att alla tjänstemän skall behandlaslika samt med inriktning på att någon inskränkning i målsägandens talerätt inteskall göras. Men denna ståndpunkt har de till min häpnad tydligen inte fåttgehör för hos övriga utskottsledamöter. Till min likaledes stora häpnad har deinte heller dragit konsekvenserna av sin särmening och skrivit en reservation.De har bara som en brasklapp stoppat in sin åsikt i ett särskilt yttrande utannågon som helst praktisk konsekvens. I det läget konfronteras vi med ett nytt yrkande, nämligendet som lagt fram. Kärnpunkten i detta yrkande är såvitt jagförstår att kommande bestämmelser måste upprätthålla principen om likhet införlagen. Bestämmelser som särskilt skyddar eller undantar högre tjänstemän böravskaffas. sade att han har sympati för detta yrkande.Det har jag med, men jag skulle vilja rösta för ett yrkande som jag har sympatiför. Den logiska konsekvensen av denna debatt och dessa något förvirradeskrivningar vore att utskottet självt tog initiativ här i kammaren till attärendet återförvisades för ny behandling och ny skrivning. Om någonrepresentant för utskottet ställer det yrkandet, skall jag biträda det. I annatfall blir jag tvungen att biträda yrkande. Jag kan inte handlaefter principen att ett yrkande skall avslås bara därför att det kommer från enkommunist. BONNIEBERNSTRÖM (fp) replik: Ett dilemma i denna debatt är att praktiskttaget alla motionärer har yrkat på att få en översyn. Den översynen harregeringen nu aviserat, vilket utskottet också har tagit fasta på. Men för JörnSvensson innebär det ett problem att utskottet, som han har kritiserat tidigarei denna fråga, går honom till mötes beträffande delar av vad han önskar,nämligen att få en översyn av åtalsreglerna och ett klargörande av vad som ärbrott i tjänsten. Det viktigaste i denna debatt är att vi får en översyn,vilket också utskottet trycker på. Det är ett mindre bekymmer för mig om det sedan blir ettproblem för , huruvida han skall rösta med kommunisterna eller medjustitieutskottet, dvs. med de andra socialdemokraterna. över vilket yrkande han skall stödja. För mig är dettillräckligt att vi får den Nr 50 utredning som aviseras och att det i utredningens direktiv, som jag hartagit den del av, ändå finns uttryckt det som jag tycker är viktigt i denna fråga. JÖRNSVENSSON (vpk) replik: har själv begärt replik på BonnieBernströms anförande, men låt mig säga, när jag nu själv begär replik, attBonnie inte är den som skall förebrå att han här med dealternativ som finns känner att han bör rösta med oss. Per var när detgällde rättsliga principer inte rädd för att rösta på kommunistiska yrkanden,när han tyckte att de hade rätt. Det är en ståndpunkt som man skall hedra. Detsammagäller i detta fall ställningstagande. Det otillfredsställande för är att honhoppas på någonting som inte står i utskottets betänkande och som i självaverket kan skada, ifall man godtar utskottets betänkande sådant det föreligger.Detta betänkande är så otroligt oklart. Av det får man ingen som helst klarbild av vad utskottet egentligen vill. Utskottet försvarar den rådandeordningen men medger att den offentliga kritiken kan göra en översynbefogad. Om man studerar hur det maktpolitiskt verkligen liggertill, grips man mycket lätt av den berättigade misstanken att detta är ettförsök att rädda vad som räddas kan. Ett sådant försök bör vi avvärja genom attrösta på ett alternativ med klara principer och utan dunkelheter ochtvetydigheter. Ansvar för funktionärer i offentlig verksamhet m. rn. CARLLIDBOM (s) replik: Till vill jag säga attarrogans är ett dåligt argument. I detta ärende finns bara en saklig kontroverskvar, såvitt jag vet, nämligen om möjligheten till enskilt åtal mot tjänstemänskall vara begränsad til! lägre tjänstemän, eller om den skall gälla gentemotalla tjänstemän. Bör göra någon viljeyttring i detta ämne? Saklägetborde vara detta som har skrivit i sitt särskilda yttrande: "Vi har därvid utgått frän att översynen skall skemed utgångspunkt i att alla tjänstemän skall behandlas lika samt med inriktningpå att någon inskränkning i målsägandens talerätt inte skall göras." Tyvärr får vi inte tillfälle att biträda hennes mening,eftersom det här bara gäller en brasklapp i form av ett särskilt yttrande. Iutskottsmajoritetens skrivning, som stöder med sin röst, gesinte uttryck för samma inställning. Här lämnas frågan helt öppen, om man skallbibehålla den nuvarande privilegieringen av högre tjänstemän eller inte, någotsom jag tycker är fel. har således genom sin feghet att avgeett särskilt yttrande i stället för att avlämna en reservation försatt mig iden situationen att jag måste göra sällskap med . Men saken ärviktigare än sällskapet, det kan jag trösta med. Ansvar för funktionärer i offentlig verksamhet rn. () replik: Jag förebrår inte för vilka hanröstar med. Jag sade ju klart ifrån i mitt tidigare inlägg att det är CarlLidboms eget bekymmer. Själv har jag då och då när jag väckt motioner fåttsällskap av kommunisterna, och jag är tacksam för det stöd jag får. När det gäller arrogans vill jag till säga atthan använder samma argument mot mig, I utskottsbetänkandet står det klart och tydligt att enöversyn skall ske. Därom råder ingen tvekan. Det vill jag också ha sagt tillJörn . säger man att man skall överväga andra vägar än attgenom inskränkning i målsägandens talerätt tillgodose det skydd mot obefogadeåtal eller krav som åsyftats med bestämmelserna. Här har man ändå angett enviljeinriktning. Men vi som avgett det särskilda yttrandet har velat poängteravad vi ansett vara det väsentligaste i den här frågan om undantagslagen. () replik: Min enda fråga till är: Omni tyckeratt det är väsentligt att avskaffa privilegieringen av högretjänstemän, varför har ni då inte gett uttryck för detta i form av ett yrkandeeller en reservation, och varför framställer ni inte ett yrkande här ikammaren? upp till vad ni anser vara viisentligt - det var vad jag villesäga. vice talmannen anmälde att anhållitatt till protokollet få antecknat att hon inte ägde rätt till ytterligarereplik. DANIELTARSCHYS (fp): inledde sitt anförande i den här debattenmed att utveckla doktrinen om den liberala rättsstaten. Jag satt i min bänk ochnickade bifall till vad han sade ända tills jag upptäckte att han hademissuppfattat den doktrinen på en väsentlig punkt. Från kommunistiskt håll hörvi ju ofta att man där haren helt annan syn på den liberala rättsstaten, attdenna doktrin är borgerlig gallimatias. Men vad jag fäste mig vid var att JörnSvensson hade missuppfattat dess innebörd. Han sade nämligen att staten är denhögste suveränen. Det är inte så enligt den liberala rättsstatsdoktrinen.Möjligen är det så enligt motsvarande socialistiska doktrin. Från liberalsynpunkt är folket den högste suveränen. Det är folket som är den källa varurmakten utgår, inte staten. Förvirringen i den här debatten, herr talman, tror jagtill stor del beror på att det finns olika system i olika länder när det gälleratt få rättelse till stånd i administrativa beslut. Vi har en del länder, t.ex. de anglosaxiska, där man i mycket stor utsträckning går viadomstolsväsendet när man vill ha rättelse gentemot myndigheterna. Man åtalaralltså myndigheterna. I har vi en annan tradition. Vi har byggt upp ettsystem som innebär att vi har administrativa domstolar och därmed möjlighet attanföra besvär gentemot myndigheterna. Om man vill ha materiell ändring avmyndigheternas beslut kan man överklaga dessa. Det sker då en prövning. både enrättslig prövning och en lämplighetsprövning i förekommande fall, i högreinstanser. Detta är det viktigaste instrumentet för att få ändring i sak beträffandemyndigheternas beslut. Vi har också ett annat system, som syftar till attgarantera att myndigheterna i sitt handlande följer den lagliga proceduren.Jag syftar då på . Vi har haft debatt i den här kammaren om justJO-ämbetet, och jag vet att man från vpk-håll vill avskaffa systemet, inte föratt få bort kontrollen, utan för att man vill ha ett annat system. Men vi hardetta instrument som ett komplement till den administrativa besvärsgången.Slutligen har vi för ett mycket litet antal fall den straffrättsligaproceduren. Men vägen via de allmänna domstolarna är i , till skillnadfrån vad som är fallet i många andra länder, inte den huvudsakliga vägen föratt få korrigering i offentliga myndigheters beslut. Sedan finns det - det vet alla - många länder där man överhuvud taget inte kan få någon ändring i den privilegierade elitens beslut. När vi tar ställning till frågor kring vår rättssäkerhethar vi ofta anledning att fundera något över vilka de ekonomisk-politiskagrundvalarna för rättsstaten är. Rättsstaten har utvecklats i samhällen medbiandekonomi, med en liberal samhällsstruktur. Men den har aldrig överlevt isamhällen där man infört en socialistisk ordning. Ansvar för funktionärer i offentlig verksamhet in. GUNNARBIÖRCK i (m): Jag hör till dem som så ofta det är möjligtförsöker att lyssna till debatterna i kammaren och rätta mitt ställningstagandeefter vad som där framkommer. Att jag nu begärt ordet beror på att jag är en avdem som undertecknat motionen 1978/79:854 med som första namn ochmed bl. a. som medmotionär. Jag känner mycket starkt för de synpunkter som framförtsdär, och det gör jag även i andra sammanhang än det som föreligger. Jag villgärna citera något ur motionen, där man begär en utredning av frågan huruvidanågon form av speciellt ansvar för offentliga funktionärer skall återinföras: "Offentlig verksamhet har i många fall en helt annankaraktär än vad som gäller inom den privata sektorn. Inom den enskilda sektorndrabbar fel och försummelser av den anställde i hög grad arbetsgivaren. Inomden offentliga sektorn kan det i minst lika hög grad vara allmänheten som drabbas.Allmänhetens intresse av ett korrekt handhavande av den offentliga verksamhetenkan med nuvarande system komma att tillmätas mindre vikt. Även allvarliga fel itjänsten kan betraktas som avtalsbrott, som i första hand berör parterna påarbetsmarknaden men inte allmänheten. Det skydd allmänheten har rätt påfordragenom att offentlig tjänsteutövning bedrivs korrekt skulle förstärkas om någonform av offentligt ansvar införs. Att allmänheten kan ha ett intresse av attäven privat verksamhet bedrivs korrekt minskar på intet sätt behovet av reglersom garanterar det korrekta handhavandet av den offentliga verksamheten. Detbör dessutom påpekas att för vissa yrkesgrupper, t. ex. medicinalpersonal som isin yrkesutövning står under inseende, alltjämt finnssärskilda regler med starkt Ansvar för ftmk-tionärer i offentlig verksamhet m. m. JK har i sitt remissvar, som finns refererat ijustitieutskottets betänkande nr 5 på s. 13, framhållit att uppfattningen attsamma ansvarssystem i princip borde gälla på den offentliga sektorn och denenskilda sektorn var och är helt felaktig. Jag har också haft tillfälle attnoggrant studera en förödande promemoria från statens ansvarsnämnd, som ärmycket kritisk till den nuvarande lagstiftningen och förfarandet i dessastycken. Vi kommer att få tillfälle att diskuteramedicinalansvaret. Jag har motionerat mot att uttunna detta ansvar ianalogi med vad som f. n. gäller för andra offentliga tjänstemän och i ställetföreslagit återinförande av ämbetsansvaret åtminstone till tidigare nivå förde . hemställan i betänkande nr 5 innebäravslag på motionen 854. Jag är inte bevandrad i den högre juridiken, men jagvet att utskott har ganska varierande praxis beträffande sinaskrivningar. Utskottetsäger på s. 25: "Utskottet utgår från att den nu nämnda översynenkommer till stånd och att resultatet av den skall ge underlag för enförutsättningslös prövning av om några ändringar i systemet bör vidtas.Härigenom kommer att tillgodoses det önskemål om utredning som framförts imotionen 854 och som utskottet enligt det ovan sagda också ställer sig bakom. Något tillkännagivande från sida beträffandeöversyn av ansvarssystemet är med hänsyn till det anförda inte erforderligt.Utskottet avstyrker därför bifall till motionen 854." Jag kan inte förstå att det finns någon egentlig kongruensmellan detta uttalande och det som står på s. 26, att utskottet hemställer"att beträffande översyn av ämbetsansvarsreformen m. m. avslårmotionen 1978/79:854". Och jag tror inte heller att allmänheten kommer attbegripa det sammanhanget. Jag undrar om möjligen utskottets ordförande kan förklaravarför utskottet inte använt en formulering om att anse motionen besvarad, utangått sä långt som till att föreslå att motionen avslås. LISAMATTSON (s): betänkande nr 5 är ett enhälligtbetänkande. Jag hade inte föreställt mig att jag skulle vara tvungen att gåupp och deklarera vad socialdemokraterna anser beträffande detta betänkande ochärendets behandling i utskottet. Jag tycker det finns skäl att peka på att vi ijustitieutskottet är mycket strama i våra formuleringar och våraställningstaganden till motioner. Vi har, i , icke för vanaatt tillstyrka motioner vilkas förslag redan har fallit framåt. Denna traditioni utskottets arbetsordning är anledningen till ordalydelserna. Jag tror också det finns skäl att peka på att. somtidigare sagts, i sak ingenting har hänt under det år som gått annat än attutskottet har funnit tiden mogen att skicka ut motionerna på remiss och att vifått remissvar som vi mycket noggrant tagit del av och där vi funnit att det ären mycket bred