prot · G30984 · 1979-12-31 00:00:00 — Den utredning inom varsexistens utskottsmajoriteten delvis stödde sin uppfattning på vid behandlingenav frågan om en utredning om kontokorten säger själv att den, bl. a. avkonkurrensskäl, inte fått tillgång till alla de fakta som behövs för att göraen ordentlig kartläggning. Man har bl. a. inte fått de uppgifter man velat hafrån de berörda kreditbolagen. utredning är alltså inte mycketatt stödja sig på. Jag hänvisar återigen till den lättsinniga inställning somvisas till hela detta problem, vilken bl. a. kom till uttryck i den mängd av argumentsom ekonomiministern anförde för att utvecklingen på detta område inte varnågot att oroa sig för. Man behöver bara läsa protokollet från den debatten föratt bli på det klara med hur det förhåller sig på den punkten. Det behövsminsann pekpinnar för att något skall bli gjort på detta område. vid det tillfället att han var motståndare till alla typer av pekpinnar,men jag tror att sådana ibland är absolut nödvändiga. Vad i säger omkonsumentverkets uttalande gäller den kartläggning som hade skett undersommaren 1979. Utredningen hade inte haft uppdrag eller resurser att gå på djupetmed frågorna, och därför förklarade sig berett att göra en meragrundlig utredning av dessa frågor. Vi förutsätter att den utredning som sedanstartats och vars arbete pågår kommer att ta upp sådana frågor som HansPetersson pekat på, bl. a. konkurrenssynpunkter. Givetvis bör det bli ettsamråd mellan utredning och den parlamentariska utredningriksdagen beställt. HANS i (vpk): Jag kan inte finna annat än att detta harblivit en prestigeladdad fråga. Jag kan inte se vad det är för fel i attriksdagen beslutar att vissa viktiga synpunkter som har kommit fram skall tasmed i direktiven. Det verkar som om man från borgerligt håll försöker ta uppnågot slags fördröjande strid på denna punkt genom att hänvisa tillkonsumentverkets utredning. har ändå en utredning tillsatts - även om allaomständigheter som ledde till majoritet för detta beslut i kammaren inte ärriktigt utredda -och då försöker man förhindra att det utfärdas klara direktiv fördenna. Det är beklämmande. Nej, det är alldelesfel att man försöker förhindra att klara direktiv utfärdas. Vi ställer ossbakom den parlamentariska utredningen och förutsätter att direktiven kommer attomfatta även de i motionen redovisade delfrågorna. Därmed följer vi ocksåriksdagens praxis att inte lägga sig i utformningen av de direktiv somregeringen har att utfärda. Överläggningen var härmed avslutad. Propositioner gavs på bifall till dels utskottetshemställan, dels utskottets hemställan med den ändring däri som föranleddes avbifall till motion 216 av m. fl., och förklarades den förrapropositionen vara med övervägande ja besvarad. Sedan iHallstahammar begärt votering upplästes och godkändes följandevoteringsproposition: Den som vill att kammaren bifaller näringsutskottets hemställani betänkande 27 röstar ja, den det ej vill röstar nej. Vinner nejhar kammaren bifallit utskottets hemställan med den ändring däri som föranledsav bifall till motion 216 av m. fl. Vid omröstning genom uppresningförklarades flertalet av kammarens ledamöter ha röstat för ja-propositionen. DåHans Petersson i begärde rösträkning verkställdes votering medomröstningsapparat. Denna omröstning gav följande resultat: Ja - 296 Nej - 18 § 8 Förstatligande av läkemedelsindustrin Föredrogs näringsutskottets betänkande 1979/80:28 medanledning av motion om förstatligande av läkemedelsindustrin. I detta betänkande behandlades motionen 1979/80:760 avLars m. fl. (vpk), vari hemställts att uttalade attläkemedelstillverkningen borde förstatligas. Utskottet hemställde att skulle avslå mofionen1979/80:760. INGA (vpk): kommunisterna har i mångamotioner tagit upp frågan om läkemedelsindustrins förstatligande samt insynenoch kontrollen som rör läkemedelsforskning och försäljning och sagt attsjukvården och det medicinska arbetet i alltför hög grad styrs avläkemedelsindustrins vinstintressen. Läkemedelsindustrin är en mycket lönsam verksamhet. Den ärinte konjunkturberoende, utan tvärtom är det så att t. ex. lugnande preparatoch sömnmedel är lättare att "sälja" under hårdnande tider. Det finnsi dag ungefär 3 000 registrerade läkemedel i . Åtskilliga av dessa är s.k. synonympreparat, dvs. kopior eller snarlika preparat med olika namn. Exakt hur mycket läkemedel som försäljs i landet vet maninte, eftersom försäljningssiffrorna är sekretessbelagda för att skyddaläkemedelsindustrin från insyn och eventuell kritik samt för att inte eneventuell nedgång i försäljningen av ett visst läkemedel skall kunna medföra"dålig reklam" för preparatet i fråga och på så sätt ytterligare dra nerförsäljningssiffrorna. Man räknar med att ca gårtill medicinsk forskning och att läkemedelsföretagen står för ca en tredjedelav detta belopp. Av läkemedelsindustrins forskningspengar går en stor del tills. k. beställd forskning hos enskilda forskare på olika statliga institutioner,både på s. k. grundforskningsnivå och på klinisk, praktisk medicinsk, nivå. Vivet också att ungefär 200 milj. kr. går till marknadsföring av läkemedel.Det är ett belopp som överstiger vad läkarutbildningen kostar landet ! Läkemedelsföretagen är precis som andra vinstdrivandeföretag helt inriktade på proflt. Man forskar inte i första hand för att skapaläkemedel som kan tillgodose viktiga behov, utan det går ut på att produceraläkemedel som gär att sälja. Därför går en stor del av forskningsresurserna till ursamhällets synvinkel helt meningslös verksamhet. Det tillverkas"konkurrentpreparat", dvs. preparat som är i det närmaste heltidentiska med tidigare lanserade läkemedel, på grund av att marknaden ärtillräckligt stor för att rymma likvärdiga konkurrenter. På en lukrativ marknadkan även en liten andel vara lönsam. Som exempel kan nämnas olika antibiotika,- varav många ärhelt likvärdiga, p-piller, lugnande medel och medel mot allergier. Forskningen inriktas dä inte på att framställa ett nyttläkemedel utan på att finna ett nytt tillverkningssätt för ett gammaltpreparat. Det är inte ämnets kemiska sammansättning man har patent på utantillverkningsmetoden. Det här är slöseri med forskningsresurser- det borde varauppenbart för alla! Ett färskt exempel är ämnet interferon. Det ämnet är käntsedan många år tillbaka för att ha god effekt mot virussjukdomar och vissacancerformer, och inom de flesta läkemedelsföretag har forskningen varitinriktad på att först av alla finna en ekonomisk och lönsam metod att tillverkadetta ämne. Det företag som blir först har miljardvinster att vänta, och de sominte hinner ända fram måste fortsätta sitt arbete med ämnet för att hitta en nymetod. Det företag som fär patent och börjar tillverkning lämnar naturligtvisinte ut tillverkningsrätten, och det leder till att ett mycket viktigtläkemedel bara kan tillverkas i liten skala, trots att behovet av det är mycketstort. Statligt anställda forskare "köps" upp avläkemedelsindustrin, som på så vis får tillgång till nya medicinska kunskapersom kan omvandlas till vinstgivande läkemedel eller testpreparat. Forskare somanställts vid privata företag förbinder sig också att om de slutar sinanställning inte fortsätta med forskning inom sitt gamla område på den nyaplatsen. Naturligtvis framställs det läkemedel som ärbåde bra och nödvändiga. Men genom att industrin är vinstberoende tillverkasoch marknadsförs också mängder av inte bara verkningslösa utan också rentskadliga ämnen, läkemedel, vilkas biverkningar är större än den medicinskanyttan motiverar. Distributionen av nya läkemedel sker som om det vore frågaom en ny tandkräm, ett nytt tvättmedel eller en ny konserv. flerfärgsfoldrarom läkemedlet tillsammans med pennor, ölöppnare och andra leksaker som skallhjälpa till att inpränta det nya namnet. Läkemedelsföretagen bjuder på"informationsmiddagar" med mycket sprit och resor. Någon kontroll av läkemedelsreklamen förekommer knappastalls. Det är fritt fram för varje tillverkare att föreslå sitt preparat förbehandling av olika sjukdomar och symtom, och det är allmänt känt även blandläkare att ett läkemedels effekt ofta överskattas och att biverkningarnanegligeras. De undersökningar man hänvisar till i reklamen har man själv inomläkemedelsindustrin bekostat. Ett läkemedels effekt och biverkningar kanfastställas först efter en längre tids användning inom sjukvården. Då saknasemellertid ofta resurser att föra ut information om eventuella negativaeffekter, och den här "motreklamen" får i regel mycket litengenomslagskraft. "motreklam" får kosta bara1 miljon, och det skall alltså jämföras med de 200 miljoner som industrin satsarpå reklam för nya läkemedel. har läkemedelsindustrin i stort sett friahänder. Att läkemedelsindustrin är i privata händer medför intebara att den medicinska forskningen till stor del styrs av vinstintressen elleratt skadliga resp. onödiga läkemedel får stor spridning utan tillräckligkontroll från samhällets sida. Det leder också till att sjukvården får enfelaktig och defensiv inriktning. Sjukvården påverkas till farmakologiskalösningar på sociala och psykologiska problem. På grund av att läkemedelsindustrinständigt för ut och skapar en marknad för nya läkemedel mot olika sjukdomar ochsymtom minskar intresset för sjukdomens orsaker, och ändamålsenliga åtgärderdöljs eller förbises. Det finns åtskilliga exempel på kritiklös lansering avläkemedel. Jag skall här bara påminna om några mycket kända: Neurosedyn lanserades som det idealiska sömnmedlet, heltfritt från biverkningar, och man fortsatte att sälja det i även efterdet att de allvarliga biverkningarna hade blivit kända. Detsamma gäller Entero-Vioform, som ger obotliganervskador men som fortfarande säljs i , trots tusentals läkaresprotester. De vanliga barbituraten, liksom de kända läkemedlen Valiumoch Librium, salufördes också med hjälp av en reklam somförnekade att de var beroendeframkallande, detta trots att många obundnaforskningsrapporter talade om kraftig tillvänjning och uttalade abstinensbesväroch beroende. Även heroin introducerades en gång som ett utmärkt medelvid behandling av morfinism. Våra vanligaste värktabletter - Albyl, Magnecyl etc. - harockså så allvarliga biverkningar att det skulle vara omöjligt att få demregistrerade som nya läkemedel. Vi inom kommunisterna kräver attläkemedelsindustrin skall förstatligas. Vi kräver också att samhällets kontrollöver och insyn i läkemedelsforskning ökar, liksom att insynen i försäljningenav de olika läkemedlen ökar. Vi menar också att det måste bli förbud motkommersiell läkemedelsreklam, så att man får stopp på felaktiginformation och ovederhäftig påverkan. Jag ber att få yrka bifall till motion 760 frånvänsterpartiet kommunisterna, en följdmotion till motion 759. Den här frågan diskuterades för bara någramånader sedan här i kammaren. Också då lät sig utskottet representeras avhögermannen . tyckte då, och tycker välfortfarande, att det är helt riktigt att den fria, privata marknadsekonominskall få experimentera och göra vinst på människors sjukdomar och behov avhjälp av läkemedel. trodde att om samhället fick kontrollen överden här verksamheten skulle servicen bli sämre. hadeprincipiella skäl mot ett förstatligande och tyckte att marknadshushållningengav människor högre standard. Jag undrar om de som skadats av t. ex.Neurosedynpreparatet ställer sig bakom hans uttalande. Jag konstaterar att utskottet måste tycka att det ärriktigt att den privata vinstjakten får förekomma inom läkemedelsindustrin. Manvill låta enskilda intressen sko sig på människors sjukdom och behov av hjälpoch vård. Det är helt obegripligt. Särskilt obegriplig tycker jag socialdemokraternas tystnadi denna fråga är. På socialdemokratiska partikongresser har man vid fleratillfällen beslutat föreslå att läkemedelsindustrin förstatligas. Jag skall beatt få citera ur protokollet från socialdemokraternas senaste partikongress.Man hänvisar till att års partikongress beslöt att "isamhällets regi sammanföra den svenska läkemedelsindustrins verksamhet".Man säger vidare att "drivkraften i den privata läkemedelsindustrinsverksamhet är det ekonomiska vinstintresset. Socialdemokratin tar avstånd frånen ordning där människornas sjukdom görs till föremål för ekonomiskexploatering av privata kapitalintressen." Jag konstaterar att socialdemokraterna är tysta i dennafråga trots att partistyrelsen har föreslagit och partikongressen beslutat attsamhället skall ta över tillverkningen av läkemedel. Det är inte förstagången vi slås av häpnad över socialdemokraternas tystnad i olika frågor här ikammaren. men jag skulle ändå vilja få en förklaring från socialdemokratiskaledamöter varför de accepterar utskottets skrivning, som tar avstånd från ettförstatligande av läkemedelsindustrin. Var står ni egentligen i denna fråga ? Har ni övergivit tanken på ett förstatligande eller inte? Varför talaringa socialdemokrater i denna principiellt viktiga fråga som rör människorshälsa och sjukdom? ERIKHOVHAMMAR (m): Ett förstatligande av den svenskaläkemedelsindustrin är, som också nämnde, en gammal och så gott somvarje år återkommande fråga i . , närmarebestämt , avslog en vpk-motion med ett yrkande avsamma innebörd som det som har aktualiserats i motion 1979/80:760. Vid dettillfället hade jag här i kammaren en debatt med , varvid jag redovisadeutskottets synpunkter på bl. a. läkemedelsindustrin i . Jag kommenteradevidare ganska ingående läkemedelsindustridelegationens delbetänkande. Självfallet kom också i den debatten till uttryck deskilda synsätt som och jag har i denna fråga. är ju en trogenvän till planhushållning och socialisering, medan förordar marknadshushållningoch fri ekonomi. har f. ö. bekräftat den skillnaden. Som jag nämnde har gått sedan vi senasthade denna debatt. har, såvitt jag har mig bekant,ingenting nytt inträffat utom att - och det är viktigt - näringsutskottet harfått bekräftat att läkemedelsindustridelegationen nu befinner sig i slutskedetav sitt synnerligen omfångsrika arbete. Delegationen räknar med attslutbetänkandet skall föreligga inom den allra närmaste framtiden. Detta harockså föranlett näringsutskottet att inte just nu göra några uttalanden i dennafråga. Med det anförda ber jag att få yrka bifalltill utskottets hemställan. INGA (vpk): Jag konstaterar fortfarande attsocialdemokratiska ledamöter håller alldeles tyst i den här debatten. Detta är en principiell fråga, och jag och mitt partitycker inte att privata vinstintressen skall få styra vare sig forskningen pådetta område eller försäljningen av läkemedel. Är det riktigt att man skallkunna göra vinst på människors sjukdom och behov av hjälp och sjukvård? Enligtdet synsätt som utskottet har är det riktigt, och jag är då väldigtförvånad över att socialdemokratiska ledamöter kan ansluta sig till densynpunkt som förs fram av . Det här är en principiell fråga, och läkemedelsindustrinhar i stort sett fria händer . Både försäljningen och forskningen ärprofitstyrda. Man kan ju fråga sig hur morgondagens läkemedel skall seut. På en kongress i som gällde biologisk psykiatri för något årsedan pläderades för nya droger som skulle kunna upphäva sömnbehovet eller ökaresp. minska minnesfunktionerna vid behov. Det är ju rent sanslöst, och det ärsådana utvecklingstendenser som ställer sig bakom, eftersom hananser att det skall vara helt fritt fram i sådana här frågor. För att samhället skall kunna styra den framtidainriktningen av den medicinska forskningen och sjukvården måsteläkemedelsindustrin förstatligas. Det är människors enskilda behov ochsamhällsekonomiska hänsyn som skall styra både sjukvården ochläkemedelsframställningen och inte de privata vinstbehoven. Det är bådeorimligt och farligt - det visar all erfarenhet mycket tydligt - att låtatillverkningen och försäljningen ligga i privata händer. Får jag bara helt kort säga att ettförstatligande av den här industrin, liksom av andra industrier, inte löserproblemen, och framför allt innebär det inga besparingar för konsumenterna. Jaghävdar bestämt detta, och jag har sagt i tidigare debatter att bl. a. servicenbrukar i samband med förstatliganden bli sämre. Det har f. ö. i skildasammanhang bekräftats här i . Vinstbegreppet har vi olika uppfattningar om. Är manplanhushållare har man en uppfattning, är man marknadshushållare har man enannan. Jag vill bara erinra om att alla företag som skall bestå måste gå ihopoch helst lämna överskott - det må sedan gälla statliga, kooperativa ellerprivata företag. Beträffande marknadsföringen och reklamen är det uppenbartatt om vi skall gå ut och försälja svenska läkemedel i utlandet - vi exporterarungefär hälften av det vi producerar- måste vi också ha en effektivmarknadsföring, och det kostar pengar. Det trodde jag att t. o. m. vid det här laget. Jag har sagt att något nytt i dennafråga inte har kommit fram sedan vi diskuterade den , och jag tyckeratt får ge sig till tåls till dess att vi fårläkemedelsindustridelegationens slutbetänkande. Därför har jag för dagen ingetmer att tillägga i ärendet. INGA (vpk): Då måste jag få fråga : Är detservice att tillåta farliga och skadliga läkemedel? Är det service att låta människorvara försökskaniner åt den privata läkemedelsindustrin? Är det så man skalluppfatta ordet service? Vad som behövs är förstås ofarliga och bra läkemedel somtillgodoser människors behov. Men jag konstaterar att här är detmarknadsekonomiintressena som skall få gå före människornas behov.Konsekvensen kan man i så fall bara ana: att vi skall privatisera sjukhusen ochhela sjukvården. Helt kort: Vi har i detta land myndigheter somkontrollerar läkemedels kvalitet och beskaffenhet. För den händelse dessaläkemedel är av mindre god beskaffenhet blir det också påtalat - det vet ävenfru . INGA (vpk): Den kontrollen är det mycket dåligt beställtmed. Det visar all erfarenhet av de skadliga och farliga preparat som vi i daghar. Överläggningenvar härmed avslutad. Proposifionergavs på bifall till dels utskottetshemställan, dels motion 760 av m. fl., och förklarades den förrapropositionen vara med övervägande ja besvarad. Sedan begärtvotering upplästes och godkändes följande voteringsproposition: Den som vill att kammaren bifaller näringsutskottetshemställan i betänkande 28 röstar ja, den det ej vill röstar nej. Vinner nejhar kammaren bifallit motion 760 av m. fl. Vid omröstning genom uppresningförklarades flertalet av kammarens ledamöter ha röstat för ja-propositionen. DåInga Lantz begärde rösträkning verkställdes votering med omröstningsapparat.Denna omröstning gav följande resultat: Ja - 272 Nej - 16 1979/80:8 med anledning av propositionen1979/80:101 med förslag om tilläggsbudget II till statsbudgeten för /80 såvittavser och kommundepartementets verksamhetsområden. 1979/80:10 med anledning avpropositionen 1979/80:100 såvitt avser beredskapsbudget för totalförsvaret. Kammaren biföll vad utskotten i dessa betänkandenhemställt. § 10 Anmäldes och bordlades 1979/80:65 omdubbelbeskattningsavtal mellan och 1979/80:67 om ändring idubbelbeskattningsavtalet mellan samt och § 11 Anmälan av interpellation Anmäldes och bordlades följandeinterpellafion som ingivits till kammarkansliet 1979/80:142av () fill utrikesministern om garantier mot uranimport frånSydafrika och : "Vilka garantier har Sverigeför att det inte i själva verket är uran från Rössinggruvan som används i desvenska kärnkraftverken? Hur vet man att inte också händer är smutsigagenom röveri av naturre-. Dessa frågor har i pressen ställtsav befrielserörelsen representant i är att uran frän och enligt uppgift konverteras i sammaanläggning som uran från och att uran från de olika länderna därvidblandas. Det skulle således vara omöjligt att avgöra om det uran som Sverigeköper från Cogéma och Uranex härrör från eller andra stater. har på olika sätt givit stöd åt åtgärder somsyftar till att förkorta apartheidpolifiken liksom för ett från frittoch oberoende . 1974 antog en resolution där manuttalade sig för bojkott av naturresurser som i strid med resolutionenexporteras från under ockupation. Det är också uppenbart attköp av uran från och underlättar sådan verksamhet frånapartheidregimens sida som också kan utnyttjas i strävanden att utvecklakärnvapen. Det är nödvändigt att den effektivt kandementera uppgifterna om att uran från namibiska gruvor skulle kunna ingå i detanrikade uran som importeras till landet. Om inte en otvetydig dementi kan gesfinns det risk för att utrikespolitiska trovärdighet allvarligtskadas. Med hänvisning till det anförda vill jag till statsrådetoch chefen för rikta följande fråga: Vilka åtgärder har den vidtagit för attskaffa sig garantier om att uran som används i svenska kärnkraftverk ej kommerfrån och , och vilka åtgärder ämnar regeringen vidta såvidainte otvetydiga garantier kan erhållas? § 12 Meddelande om frågor Meddeladesatt följande frågor framställts 1979/80:322 av (vpk) tillutbildningsministern om skyldigheten enligt radiolagen att informera i samhällsfrågor: Yttrandefriheten hotas vidSR-koncernen. Inför folkomröstningen har en rad program stoppats av den enklaanledningen att de speglar en verklighet och det inte finns någon annanverklighet som kan balansera sakförhållandena. Härigenom undanhålls allmänhetenviktig information. Det senaste exemplet på detta är ett program somkarakteriserats som ett starkt program om människor som drabbats av cancerefter atomvapenprov. Programmet får inte visas då det inte kan"balanseras" av ett med motstridande innehåll inför folkomröstningenom kärnkraft, vilket torde vara omöjligt: radioaktivitet i viss koncentrationger cancer. I sin förlängning kommer denna tolkning av avtalen att fåsynnerligen allvarliga konsekvenser för yttrandefriheten och informationsfriheteni landet. Ifrågasättande och diskuterande program blir inte längre möjliga. Obestridligafakta undanhålls allmänheten om det inte finns "motfakta".Allmänheten kommer att serveras ett utslätat utbud av menlösa program därlocket lagts på samhällsdebatten. Möjligheterna för myndigheter ellerintressegrupper att strypa program blir genom en sådan tolkning av avtalenstora. mister härigenom sin självständighet och integritet. Med hänvisning till det anförda hemställer jag att tillutbildningsministern få ställa följande fråga: Anser utbildningsministern att radiolagen innebärtillräcklig garanti för att allmänheten genom får erforderliginformation i väsentliga samhällsfrågor? 1979/80:323av () till ekonomiministern om tidpunkten för tillsättande avutredning om jordbrukets kapitalförsörjning: När avser regeringen tillsätta denutredning om jordbrukets kapitalförsörjning för vilken beslut om direktivfattades ? § 13 Kammaren åtskildes kl, 11.16.