prot · G30917 · 1979-12-31 00:00:00 — Det ställdes sex frågor om aktiesparandet, varavnågra kan vara av intresse atl här redovisa. Den första gällde omaktiesparandet var positivt för vårt lands näringsliv. Inte mindre än 85 96instämde helt och 14 96 med tvekan i detta, och blott en enda procent tycktealt aktiesparandet var något negativt. I rättvisans namn skall dock tilläggasatt bland dem som inte ville svara på frågorna fanns del säkeriigen enmajoritet av negativa till akfiesparandel. Det är också att märka altutfrågningen i motsats till många andra undersökningar var helt öppen och attde svarande figurerade med namn och foto i publikationen. Beträffandeaktievinstbeskattningen svarade inte atf aktierna skattemässigtborde behandlas minst lika bra som premieobligationer. Dessa obligationerbeskattas nu med högst , medan utdelningen på aktier utsätts för en dubbelbeskattning, först inom företaget med ungefär 50 96 och sedan hosaktiespararen, eller kapitalägaren som socialdemokraterna brukar säga, medkanske 60 till 85 96. Deltaär naturiigtvis djupt otillfredsställande, och del negativa förstärks av atteventuella vinster på aktier kan nå samma höga beskattningseffekt somutdelningen, i den mån företagen kan ge någon utdelning, medan den som tilläventyrs vinner pengar på hästkapplöpningar eller lotteri kommer undan med 3096 i skatt. Medvårt oneutrala skattesystem finns dels risk för att pengar försvinner urlandet, dels risk för att kapitalet söker sig till investeringsområden, därnyttan ur samhällsekonomisk synpunkt är minst. Som exempel härpå kan nämnasinvesteringar i frimärken, konst och ädla stenar. Härigenomminskar intresset för aktier, och på så sätt fördyras och försvårasnäringslivets nödvändiga kapitalförsörjning. Även om näringslivetskapitalanskaffning i huvudsak sker inom företagen eller genom lån och i mindreutsträckning genom emittering av aktier, är det utomordentligt betydelsefulltatt aktiesparandet som sparform inte diskrimineras. Sammanfattningsviskan alltså sägas att en majoritet av ledamöter, och en ganska såstor majoritet dessutom, är positiv till att förbättra aktiesparandets villkor.Några förbättringar och förslag till förbättringar har kunnat noteras.Det har exempelvis skett en uppmjukning av de s. k. Anellreglerna, så attnyemissionen blivit något attraktivare för företagen. Dåvarandeekonomiministern aviserade att han skulle låta utreda frågan om dennuvarande destruktiva dubbelbeskattningen av företagens vinster och föreslårockså i kapitalmarknadspropositionen att fondstämpeln vid handeln med aktieravskaffas. Deltaär i och för sig tacknämligt, men enligt min mening inle till fyllest för attåstadkomma en nödvändig aktivering av hela aktiemarknaden. Även om det inteborde vara behövligt vill jag gärna understryka, alt när Jag nu talar förbättre villkor för aktiesparandet, så gör jag det i den fasta övertygelsen attdet är nödvändigt för vårt framåtskridande att ha en väl fungerande aktiemarknadoch inte för alt öka vinsterna för dem som har råd och möjlighet att spara iaktier. De är visserligen inte så få. Man räknar med att tre fjärdedelsmiljoner människori vårt land sparar i aktier. Dennegativa syn på akliesparandet som f n. råder har också kommit till uttryck iden mindre lyckade utvecklingen inom skattefondsparandet som startade . Inomdepartementet hade man räknat med att skattefondsparandet skulle uppgå till ca400 milj. kr. , men enligt uppgift har det sparats mindre än 150 milj. kr. Äv det totala sparandel enligt den nyalagen är aktiesparande. En av de grundläggande orsakerna härtillär säkeriigen att sparandet är bundet med all den osäkerhet som ärförknippad med utvecklingen på aktiemarknaden. Sänkta aktiekurser kan ju snabbtneutralisera de i övrigt gynnsamma sparvillkoren. Spararen har med nuvaranderegler inte möjlighet atf gå ur med bibehållnaskattelättnader och heller inte att gå över från den enasparformen lill den andra. En fri övergångsrätl mellan skattefondsparande ochdet övriga lönesparandet skulle eliminera denna olägenhet. Detär min förhoppning atl del som skrivits i regeringsförklaringen om alt åtgärderkommer atl föreslås för att öka det enskilda sparandet också kommer atlinnehålla något av vad jag här har fört fram. Medtanke på den positiva inställningen till aktiesparandet, som den enkät somjagtidigare redogjort för gav vid handen, finns det anledning atl hysa denförhoppningen att det skall vara möjligt att uppnå politisk enighet här i kammarenom bättre villkor för aktiesparandet. Det har talats mycket om val och valresultat här i debatten och om vemsom egentligen vann valet. Jag skall inle så mycket gå in i den debatten ulanta upp valresultatet ur en helt annan synvinkel och lägga några synpunkter pådet. s. k. skogslänen gjorde arbetarrörelsen mycket stora framryckningar i valet.I t. ex. ökade socialdemokraterna sin röstandel, som varmycket hög, med ytterligare nära 2 96, och den är nu uppe i , medan deborgeriiga partierna tillsammans endast fick 30 96. I hela norra ärtendensen likartad, även om siffrorna inte är riktigt så höga som i Norrbotten.Måste det inte kännas som en svidande örfil för borgeriigheten och särskiltcentern att på deffa sätt bli betygsalt? I norra , därsysselsättningsproblemen och de ekonomiska problemen är mycket svåra,underkänner väljarna borgeriighetens politik, och allra hårdast underkänner manden i , där problemen varit och är allra störst. Norrbottenhar nu levt med nästan ständiga sysselsättningsproblemoch som följd därav stark utflyttning. Det privata näringslivet har aldrig imodern lid intresserat sig för Nonbotten annat än som råvaruleverantör.Samhället har i stället fått gå in och söka avhjälpa de värsta problemen, ochpå så sätt har de statliga företag som betyder så mycket kommit till. Under1960-talet insåg statsmakterna att något särskilt måste göras för ochen del andra perifera områden, och efter grundliga utredningar kom så beslutetom ett lokahseringspolitiskt stöd. Detta gav några tusen nya Jobbunder , men då nedgången i de befintliga näringarna bara ökadeblev resultatet att utflyttningen fortsatte. var därförsocialdemokratin färdig atl satsa offensivt även på en annan väg atl utvecklaNorrbotten. Underåren 1970-1976 investerades i de statliga företagen i länet fyra fem miljarderkronor, och detta skapade över 4 000 nya jobb vid dessa industrier. Påverkan påandra sektorer av näringslivet gav betydligt fler Jobb. Totalt kan man säga attca 10 000 nya Jobb tillkom under dessa år. Utfiyttningen byttes i enfolkökning, och optimismen återvände. såg man en ljusare framtid skymta vidhorisonten. Dessutom beslöt att bygga 80 och projekteringensattes i gång. Därstod man när borgerligheten övertog regeringsansvaret . Under de gångna treåren har mycket hänt. Den positiva utvecklingen har bytts i stark tillbakagång.NJA:s utlovade 2 300 nya Jobb har bytts i en minskning med ca 1 000. hargenom flerårigt anställningsstopp skurit ner sitt antal anställda kraftigt.ASSI hotar öka arbetslösheten med ytterligare 400 personer. Småindustrin hartappat mer än 1 000 jobb, bl. a. beroende på den starka tillbakagången vidstorindustrin. Länet har bortåt 25 000 personer i arbetsför ålder utanförden ordinarie produktionen. Genom atl basindustrierna på flera håll tillämparanställningsstopp och s. k. naturlig avgång drabbas ungdomen särskilt hårt. Fördem finns inga jobb alt få. Deborgeriiga har - med alt de låtit flera tusen industrijobb försvinna- satsat på en väldig ökning av beredskapsarbeten, utbildning, omskolning m. m.Deras offensiva satsningar har främst bestått av Norrbottendelegationen, somdock med den medelstilldelning den haft inte har kunnat göra annat än mycketbegränsade insatser, men även dessa är naturiigtvis värdefulla. Därjämte harman skapat en fond, kallad Regionin-vest, vilket kanske är den värdefullastesatsningen. Men att skapa livskraftiga småindustrier sombasindustrierna dras ner är en närmast hopplös uppgift. Motbakgrund av vad jag här sagt borde det inte vara svårt att inse varför borgarnaföriorade valet i . Mendet finns ytterligare förklaringar. För norrbottningen ter sig framtiden mörk.Ytterst få ungdomar kan få jobb i länet. Det finns ingen långsiktig utveckling.Det mesta hålls bara i gång tills vidare. Framtiden vågar man inte tro på. VadNorrbotten behöver är en målmedveten, planerad satsning på länetsstorindustrier - basindustrierna - för att de skall kunna byggas ut ochutvecklas. Först när så sker kommer även andra näringar att våga tro påframtiden och satsa på utveckling. Men de stora basindustrierna är nästan allastatsägda, och när det gäller dessa företags vidareutveckling misstrornorrbottningen de borgerliga av bitter erfarenhet. Man vet att det endast ärarbetarrörelsen, som helhjärtat ställt upp för dessa har socialdemokraterna fått föra en hård kamp motän den ena, än den andra borgerliga konstellationen, för att få igenom beslutom dessa industriers utveckling. Och ända fram till upplever man att deborgeriiga som grupp inte är att lita på här på grund av ideologiska skäl. Ännui våras fällde de borgeriiga förslaget om ett mediumvalsverk i och sattei stället till en låtsasutredning. Dennainställning till länets storindustrier är en bit av förklaringen tillsocialdemokraternas framgångar i valet i norr. Norrbottningen litar påsocialdemokratin av erfarenhet och har funnit av många besvikelser att borgarnakan han inte lita fill. Det är helt enkelt en förtroendefråga. Ochnu bara växer problemen under den nya borgeriiga högerregeringen. Nuöversvämmas länet av "värvare" från storindustrin söderut, som villta hand om den norrbottniska arbetskraften. När de borgeriiga skall finansierasina skattesänkningar för välsituerade, då får norrbottningarna förtroendet attbidra särskilt mycket genom att höjningen av bensin- och oljepriserna Judrabbar Norriandslänen särskilt hårt. Och SAS/Linjeflyg tar efter del högaföredömet och höjer sina biljettpriser särskilt mycket - även procentuellt sett- på långlinjerna till Norriand. Häromdagenkunde tidningarna meddela, atl nu vill myndigheterna underlätta för företagensöderut att få ner fullgod arbetskraft från Nortland genom alt fiyttbidragenfördubblas eller också görs skattefria. berättade omregeringens etableringsdelegation, som arbetat i samverkan med 200företag för att flytta ut sysselsättning till orter utanför storstadsregionernamen som inte lyckats fly tta ut ett enda Jobb, inte lyckats skapa en endanyetablering inom de aktuella områdena. Undertiden har industrin investerat , till stor del utomlands.Detta ställer de borgeriigas vilja och förmåga att påverka det privatanäringslivet till en vettig etableringspolifik i blixtbelysning. Med enborgeriig politik går Nortland och särskilt en dyster framtid tillmötes. Denregionalpolitiska enheten vid i har publicerat enutredning, som visar atl om den nuvarande närings- och lokaliseringspolitikenfår fortsätta, så kommer atf föriora ytteriigare 8 000-9 000 jobbunder . Delta får inte bara bli en statistisk uppgift somflimrar förbi på tidningssidorna. Det måste väcka oss att inse att här är delfråga om en landsdelskatastrof av enorm omfattning om infe politikerna tar sittansvar. Menkommer borgeriigheten att ta det ansvaret och göra några kraftfulla insatser?Den strida strömmen av vinstmiljoner från vattenkraftsproduktionen iNorrbotten ser man med välbehag strömma in i statskassan via . Och enlika strid ström av fullgod arbetskraft från Norriand söderut till industrindär ser man med samma välbehag, men därmed tycks det få räcka. Inorr börjar nu pessimismen och hopplösheten övergå i förbittring och vrede överpolitiker och industrimän som inte vill åstadkomma någon förändring, inte villskapa någon rättvisa utan bara låter allt gå vind för våg i 8 protokoll 1979/80:17-18 väntanpå de fria krafter som norrbottningen av sekellång erfarenhet vet inte bringarhonom något gott. Det måste bli någon ändring och infe bara en passiv färd motkatastrofen. Visocialdemokrater kommer all fortsätta alt slåss för en utveckling avnäringslivet i . Vi ser en utbyggnad av basindustrierna som den mestangelägna åtgärden. Även för utvecklingen av den mindre industrin utgörbasindustriernas utbyggnaden förutsättning. Eftersom dessa industrier oftast ärstatliga bör en sådan utbyggnad vara möjlig tämligen snart, om bara denpolitiska viljan finns. Statsföretag måste av regeringen användas som eltoffensivt organ för att skapa ny sysselsättning, bl. a. genom ökad vidareförädling. /Luleåverkenbör därför med det snaraste sätta i gång med den utbyggnad av mediumvalsverk m.m. som föreslogs i . Målsättningen måste vara att bolaget inomen nära framtid skall öka sitt antal anställda enligt tidigare riksdagsbeslut. LKABmåste ges resurser att öka kulsinterproduktionen, höja effektiviteten,la upp brytning av kopparmalm i Viscaria och bryta bl. a. legeringsmetaller iArjeplog. bör också brytning komma till stånd i Jokkmokkoch övre av flera olika och mineraler. ASSImåste omgående besluta sig för att behålla boardproduktionen i ochfullfölja utbyggnaden i med en vidareförädlingsenhet. Sker intedetta, kommer 200 anställda vid vardera fabrikerna att bli arbetslösa. Snarprojektering för vidareförädling vid ASSLs tre företagsenheter i Norrbottenmåste ske. Enmängd övriga åtgärder, som t. ex. förbättrad skogsvård, en förbättring avfraktstödel, en kraftfull satsning på att utveckla småindustrin, ett snabbtfullföljande av den utredning om industriell verksamhet i somriksdagen beslöl om och mycket annat måste komma till. De åtgärder vidde statliga företagen som Jag särskilt nämnt är dock av sådan karaktär att deär att betrakta som grundläggande föratt förhindra den länskatastrof som eljestär på väg. Och de utgör en garanti för att övriga åtgärder undan för undankommer lill. Vore del inle rimligt att denna jämviktsriksdag tog det ansvar ochvisade den vilja som behövs? Om så inte sker, blir situationen i Norrbottenganska snart ohållbar. Menden första förutsättningen för della Norrbottensprogram, liksom för utvecklingöver huvud tagel i landet, är att vi får en ekonomisk politik som syftar tillstabilitet och rimlig och rättvis fördelning av de bördor som väntar oss alla.Det krävs en regering som är beredd till en planmässig hushållning med både materiellaoch mänskliga resurser. Kommer vi att få en sådan utveckling? NorrboUningar ochandra väntar med stigande otålighet på att politikerna skall ägna sig åthandling och inte bara åt ord. 1detta anförande instämde , och (samtliga s). Påförslag av förste vice talmannen beslöts att kammarens förhandlingar Nr 17 §6 Anmäldes och bordlades 1979/80:23 med redogörelseför förhandlingar om tillägg till avtal mellan An/nälanav interpellationer § 7 Anmälan avinterpellationer Anmäldes och bordlades följande interpellationersom ingivits till kammarkansliet 1979/80:40av () till arbetsmarknadsministern om bättre balans mellantillgång och efterfrågan på arbetskraft, m. m.: Den värmländska arbetsmarknadssituationen äroroande. Ca 11000 personer står lill arbetsmarknadens förfogande. Anmärkningsvärtär dock atl många företag inom verkstadsindustrin söker arbetskraft ulan att fånågra sökande. upplever en högkonjunktur och skulle kunna ökaantalet anställda, bl. a. inom verkstadsindustrin. Det finns dock ingenutbildad arbetskraft. och sida anser man all en bättre balansmellan tillgång och efterfrågan på arbetskraft borde kunna uppnås, om företageni ökad utsträckning kunde skola in sin egen personal genom lärlingsutbildning.Man anser också aft statsmakterna i sådant fall borde betala denna utbildning inivå med vad en gymnasieplats kosfar. Densneda arbetsmarknadssituationen med brist på arbetskraft inom vissa sektoreroch arbetslöshet inom andra är likartad på fiera håll i landet och har stortprincipiellt intresse. Jagfår därför anhålla om kammarens tillstånd au till arbetsmarknadsministernställa följande frågor: Vilkaåtgärder har arbetsmarknadsministern företagit eller avser arbetsmarknadsministernatt företa för att skapa bättre balans mellan tillgång och efterfrågan påarbetskraft? Avserarbetsmarknadsministern att föreslå ökad läriingsutbildning inom företagen ochförbättra förelagens ekonomiska villkor härför? 1979/80:41av () lill Justitieminisiern om åtgärder mol kvinnomisshandel: Kvinnomisshandel är ett av våra mer eller mindreväl dolda problem. Vi har genom massmedia blivit informerade om hurofta del förekommer misshandel av kvinnor i hemmet. För socialt arbetande ärdetta ingen nyhet. De kommer ofta i kontakt med kvinnor som misshandlas ihemmet både fysiskt och psykiskt. Synbara skador blir följden, men rädslan ochångesten finns kvar då de synliga skadorna är borta. Många kvinnor har i denakuta situationen känt sig hotade till livet och påkallat polishjälp och angerdå männen för misshandel. Dagenefter tar kvinnan ofta tillbaka sin anmälan. Anledningen är rädsla förvedergällning. Är det försvarbart alt samhället låter dessa brott passeraopåtalade? Tänkbart vore atl i de fall polisen är informerad om de svåraproblemen allmänt åtal följde fastän brottet utförts i hemmet och infe kanrubriceras som grovt. Visträvar efter största möjliga rättssäkerhet i vårt land. Vi bör då inte varatillfreds med den brist på rättssäkerhet som kvinnor drabbas av. Det måstedärför vara vår plikt, för att skydda de mänskliga rättigheter vi anser skallgälla alla, aft på alla sätt söka lösningar på detla problem. Medhänvisning till det anförda ber jag alt till justitieministern få ställaföljande frågor: Vilka åtgärder anser statsrådetpåkallade med anledning av den senaste tidens alarmerande uppgifter omkvinnomisshandel? Anser statsrådet atf def ärmöjligt alt låta polisutredning efter anmälan om misshandel fortgå även omanmälan las tillbaka? §8 Meddelande om frågor Meddelades atl följande frågor framställts den 23oktober 1979/80:65 av GöranPersson (s) till statsrådet om utnyttjandet av s. k. anpassadstudiegång i : Uppgifter i massmedia tyder på alt möjligheten attvid särskilda behov låta elever få gå en s. k. anpassad studiegång kommit altutnyttjas i betydligt större utsträckning än vad som avsågs vid riksdagensbeslut. kommun redovisas att var tionde elev går i anpassad studiegång,vilket i praktiken innebär att eleven utestängs från den grundskoleutbildninghan har rätt lill. Mot denna bakgrund villJag fråga statsrådet : uppmärksammat uppgifterna om den anpassade studiegångensutbredning, och vilka åtgärder planeras för att förhindra ett uppenbartmissbruk av den anpassade studiegången? 1979/80:66av (i) lill kommunikationsministern om planerad nedläggning avjärnvägsstationen i : I regeringsdeklarationen utlovas en upprustning avinlandsbanan, och det är en åtgärd som hälsas med tillfredsställelse iNorrbotten. Tyvärr ser det ut som om ord och handling är helt skilda saker förregeringen, då det i stället nu pågår åtgärder som innebär en allvarligavrustning av denna . Järnvägsstationen i skall enligt uppgiftläggas ner, trots att där bl. a. pågår malmiransporter från iLaisvall. Jag vill därför frågakommunikationsministern: Ärnedläggningen av järnvägsstationen i förenlig med regeringsdeklarationenslöfte om en upprustning av ? 1979/80:67av (vpk) till utbildningsministern om åtgärder för att förbättrastandarden på kommunala bibliotek: I takt med den kommersiella kulturens allthänsynslösare exploatering av människorna, och då främst av barnen ochungdomarna, framstår en målmedveten kraftfull satsning på biblioteken somalltmer nödvändig. Biblioteken kan spela en slor roll för del sociala livetinom kommunerna. varierar standarden kraftigt från kommun till kommunsåväl vad gäller utbud som vad gäller öppethållande. Biblioteken kommer iframtiden också atl få en ny roll genom mediateknikens utveckling. Under vårenaviserade dåvarande folkpartiregeringen en biblioteksutredning. Någon sådan harännu inle tillsatts och inte heller i regeringsförklaringen nämns en sådanutredning. Moldenna bakgrund vill Jag ställa följande fråga till utbildningsministern: Vilka åtgärder avser utbildningsministern all vidtaför att förbättra bibliotekens standard och för att möta de mycket stora kravsom ställs och som kommer att ställas på folkbiblioteken? 1979/80:68 av SuneJohansson (s) lill industriministern om åtgärder för att förstärkasysselsättningen i : 1977 tillsatte den dåvarande trepartiregeringen ensärskild delegation för , kallad Värmlandsdelegationen, som skulleha till uppgift att arbeta fram sysselsättningsaliernativ för alt motverka denstora nedgång i sysselsättning som upplever. Delegationenhar arbetat fram ett åtgärdsprogram för förstärkning av sysselsättningen iVärmland, vilket har redovisats för folkpartiregeringen. Delegationens förslaghar endast till en liten del tillgodosetis. Medhänvisning till det anförda anhåller jag atl till industriministern få ställaföljande fråga: Vilka åtgärder avser dennuvarande regeringen atl vidtaga i anledning av Värmlandsdelegationensredovisade förslag för förstärkning av sysselsättningen i ? 1979/80:69av () till industriministern om sammansättningen av deregionala utvecklingsfondernas styrelser: Frågan om de fackliga organisationernas ochföretagsorganisationernas rätl atl utse representanter till de regionalautvecklingsfondernas styrelser var föremål för behandling senastvåren 1979, då på förslag av näringsulskottet beslutade uttala i sakföljande: De hittillsvarande erfarenheterna av systemet med av landstingetvalda ledamöter i de regionala utvecklingsfondernas styrelser visar att defackliga organisationerna och näringslivsorganisaiionerna inte har blivit företräddapå det sätt som den dåvarande regeringen och riksdagsmajoriteten väntade sighösten 1977. Regeringen bör vidta åtgärder för vidgad rätt till representationför ovan angivna organisationer. Itroligt syfte aft effektuera här nämnda och av beslutade uttalandehar industridepartementet tillskrivit landstingskommunerna och erinrat omriksdagsbeslutet, och man har anfört att något hinder enligt kommunallagen ickeskulle föreligga att till utvecklingsfondernas styrelser utse vissa ledamöterutan partipolitisk bindning, om den beslutande församlingen är villig alt göraså. Iskrivelse till industridepartementet har med åberopande avkommunallagens bestämmelser svarat att utan ändring i avtal och stadgar förresp. fond kan varken själva valet eller en ovillkorlig nomineringsrättöverflyttas på annan församling än (kommunfullmäktige) självt. Detnyss anförda visar att det till styrelsevalen för utvecklingsfonderna för dennärmaste icke kommer alt bli någon vidgad rätt föraktuella organisationer att utse styrelserepresentanter i utvecklingsfonderna. Medhänvisning till det anförda anhåller jag alt till industriministern få ställaföljande fråga: Vilkaåtgärder avser industriministern att vidta för att uppfylla riksdagensbeslutade uttalande om vidgad rätt lill representation i utvecklingsfondernasstyrelser för fackliga organisationer och företagarorganisationer? 1979/80:70 av () till industriministern om sysselsättningen vid Böksholms bruk; I en frågedebatt i begärdejag besked om Böksholms bruks framlid. Den dåvarande industriministernförsäkrade atl något beslut om Böksholms bruk inte skulle fattas innan statengått in och tillsammans med de anställda lagt fast en sirukturplan. Undersommaren har, trots industriministerns löfte, meddelats att bruket skall läggasned. Beslutet har skapat stor förstämning i Böksholm. Brukets anställda ochderas familjer drabbas hårt, liksom också bygden i stort. Med anledning av delinträffade och regeringsskiftet vill Jag fråga Nr 17 Avser industriministernatt infria förre industriminister åtagande i §9 Kammaren åtskildes .