prot · G30917 · 1979-12-31 00:00:00 — MennärlngemarMundebo förnekade behovetaven räntehöjning var det inte för attskydda samhället mol spekulation utan för alt rädda borgeriiga röster. Behovetav räntehöjning var naturligtvis precis lika stort före valet som 10 dagarsenare, . Men, som det helte i en borgeriig tidning eftervalet, den nödvändiga räntehöjningen försköts av politiska skäl. Genommörkläggningen av vårt ekonomiska läge, genom smusslet med sanningen, har denya regeringspartierna - det är ofrånkomligt - skapat ett dåligt psykologisktunderlag för den politik som måste ta itu med verklighetens alla problem. Menså mycket viktigare är del då att den här politiken från och med nu förs medstörsta möjliga hederlighet, atl man anstränger sig för aU minska klyftor ochmotsäUningar i vår samhälle, aU man vädjar till solidariteten och inte tillegoismen. har ett utmärkt tillfälle att visa sin förmåga att samla nationen i denförsta konkreta arbetsuppgift som vi nu står inför. Den gäller genomförandet aven skattereform som både gör det möjligt att nå en rimlig uppgörelse om lönernaoch hindra ett fortsatt ras för statens finanser. Budgetministern säger sig nu vara beredd aff sökasamförstånd om skattepolitiken, men han ställeromedelbart en rad villkor.Regeringen är inte beredd alt diskutera införandet av en allmänproduktionsskatt, den s. k. promsen. Man är inte heller beredd att i någotavseende ändra på indexregleringen av skatteskalorna. Innebördenav detta är följande: den samlade försvagningen av statens inkomster på grundav de aviserade justeringarna av inkomstskatten och av indexregleringen ärungefär 6,5 miljarder. Hur del skall finansieras anger man inte. Den höjning avenergiskatterna som också aviserats avsesju inte ge någon stalsfinansiellförbättring. Man säger sig tvärtom vara glad om skattehöjningarna inte gernågra ökade inkomster, eftersom det visar att de har tvingat nedenergiförbrukningen. Uppenbariigen inser regeringspartierna att det här inte ären hållbar finanspolitik, att den leder till den ytteriigare ökning avbudgetunderskottet som nu med rätta säger sig frukta. Därförtalar man nu om en ny svångremsperiod, mumlar om nödvändigheten av socialavrustning och åtstramning. Men vad detta tal har för mening vägrar man att geklart besked om. Frågan är om man tänker upprepa den förra trepartiregeringenstaktik, att dölja sina egentliga intentioner till dess att löneavtalen harslutits och löntagarna kan värja sig. Enligtvår mening vore ett sådant uppträdande av regering och riksdag ett direkt holmot samförstånd och en bred uppslutning kring den ekonomiska politiken. Vimåste tvärtom anstränga oss au återställa det förtroende mellan statsmakternaoch de stora löntagargrupperna som allvarligt har rubbats. Därför måste destatsfinansiella konsekvenserna av skatteomläggning i sin helhetklariäggas och ge entydigt besked om hur de skall bemästras.Socialdemokraterna har i en motion krävt att sådana besked skall ges i sambandmed det skattepolitiska beslutet. Regeringensskatleförslag, sådant det har redovisats, har utsatts för hård kritikfrån löntagarhåll därför att det är oräUvist. Den kritiken har tydhgenuppmärksammats av , eftersom han nu säger sig vara beredd attdiskutera ändringar i förslaget. Men den diskussionen för inte gällaindexregleringen. Den är helig! Men nog måste inse attindexregleringens fördelningspolitiska konsekvenser också ingår i den härkritiken. Låt mig ta ett exempel. Höjningarna av oljepriserna höjer också detindex som används för atl sänka de statliga skatteuttaget. skulleden av oljeprishöjningen framkallade indexstegringen sänka inkomstskatten med 1miljard. har med klar adress lill löntagarnas organisationeruttalat atl man inte för och inte kan kompensera sig för de höjda oljepriserna.Men varför då, , hålla i gång en konstruktion som ger denkompensationen via skatterna? Ännu mer obegripligt: Varför skall denkompensationen fördelas så att den som tjänar . för ett parhundralappar för att täcka sina höjda hyres-, olje- och bensinkostnader medanden som tjänar . får det tredubbla beloppet för samma ändamål? Visarinle del att en automatisk sänkning av skatterna via indexreglering är enomöjlig metod både föratt nå rättvisa och föratt driva Detekonomiska lägel kräver inte bara en ansvarsfull skattepolitik som kanaccepteras av folkets flertal. Om inte betalningen av våra utlandsskulder ochbudgetunderskott skall ensidigt drabba människors välfärd och sociala trygghetmåste största möjliga ansträngningar göras för att bygga ut och förstärkalandets produktionsförmåga. har industrins investeringar gått ned med30 %. skulle, trots konjunkturuppgången och väsentligt förbättradevinster, en ytterst blygsam ökning med 4 96 inträffa. Allatorde inse att en långt starkare återhämtning av industriinvesteringarna måsteåstadkommas, om landet inte skall komma i en hopplös underskottssituation. Allatorde också inse att ett ökat bostadsbyggande är nödvändigt för alt undvika enallvariig bostadsbrist. F. n. sjunker bostadsbyggandet. motion som socialdemokraterna lade vid början föreslog vi en radåtgärder för att öka industriinvesteringarna och bostadsbyggandet. Några sådanaförslag finns inte i regeringsförklaringen. Om man nu eftersträvar samförståndoch breda lösningar, då har den borgerliga halvan av ettutomordentligt tillfälle atf visa sin vilja att omsätta detta tal i praktiskhandling genom att seriöst pröva de socialdemokratiska förslagen. Valet är ert-att fortsätta den förra trepartiregeringens konfrontationspolitik eller att föraen politik i "hela folkets intresse", som regeringsförklaringenullovar. Jo, vi vill föra en politik i hela folkets intresse. Det är inte baraen målsättning som står i regeringsförklaringen, utan del är också enmålsättning som vi i praktiskt politiskt arbeie vill följa. Det är därför somvi också är beredda att lyssna och beredda aft seriöst pröva olika alternativaförslag. Jagkände mig inte särskilt träffad då - med långa avsnitt somkanske var mera valmötespräglade - kritiserade vad jag hade sagt eller intesagt om bytesbalans, ränta osv. Somjag sade i mitt förra inlägg-och som jagtror också framgår av ett studium av riksdagsprotokoll och andra handlingar -har jag gett en nyanserad bild av svensk ekonomi i alla de inlägg som jag hargjort . Jag har pekat på de ljusa inslagen. De finns, och deär fortfarande många. Jag har pekat på de mörka inslagen; de finns de också. Deär inte så många, men de är bekymmersamma. Åtminstone eft av dem, som gällerbytesbalansen, är mera bekymmersamt än det var och t. o. m. isomras. Nuhar Jag nog ändå en viss distans till olika prognoser - också till de egna förden delen - när det gäller bytesbalansen. Det är som bekant svårt att göraprognoser över betalningsbalanser, handelsbalanser och bytesbalanser. Defhandlar Ju om mycket omfattande penningströmmar. När alltså någon institutioneller något institut säger att så här exakt ser del ut och så här exakt kommerdet att bli, så tar jag nog de siffrorna med en viss distans. Jag vill påminnaom alt när gjorde en prognos för 1978,talade man om ett underskott på drygt 17 miljarder. sadesamtidigt att det skulle bli ett underskott på drygt 18 miljarder. Det verkligaresultatet blev ju ett underskott på knappt 4 miljarder, vartill vi skall läggaen omräkningspost på 2,5 miljarder Del var alltså ändå elt betydande avståndmellan prognos och verklighet. Jagnämner dessa exempel för att belysa hur svårt det är att göra prognoser pådetta område. Med all respekt för riksbankschefens kunnande och erfarenhet villJag framhålla att varken han eller någon annan i detla land visste hur stortbytesbalansunderskotfet var . Det vet vi ännu inte, med den statistiksom vi har tillgång till. Nuär ju det centrala att oberoende av om siffran skulle råka vara x, y eller z,så kan vi vara ense på en punkt, vilket jag också underströk i mitt förrainlägg: Vi har ett oroande stort underskott i våra utrikesbetalningar. Det ärett växande underskott. Jagpekade på två vägar all förbättra situationen, att minskabytesbalans-underskottet, och Jag skulle vilja fråga: Vilka alternativ för attminska bytesbalansunderskottet vill föra fram? De alternativenskall jag seriöst pröva. Men jag har nämnt två, som kan få verklig effekt. Devägarna tycks inte vara beredd alt följa. Jag instämmer alltså i all del är ett par områden där ansvarigapolitiker bör vara försiktiga med att yttra sig. Man erinrarsig en eller annantidpunkt under 1970-talef då och andra satt iregeringsposilion och någon oppositionspolitiker vågade ta ordet ränta ellerväxelkurser i sin mun. Man fick då höra hur oansvarig och oförsiktig man varoch hur föga omsorg om landets ekonomi man hade. Jag var därför återhållsam medatt kommentera räntesituationen. På det här området tror Jag att statsråd ochandra ansvariga politiker skall låta debatten i första hand föras av ekonomeroch att politikerna skall besluta. Vi beslutade också inom i Juliatt höja räntan -det fanns fog föratt göra det -och så kom då, , en rad räntehöjningar i andra ländersom gjorde det nödvändigt att än en gång höja räntan i . Jag villförsäkra att det inte var för att rädda borgeriiga röster utan att det var avomsorg om svensk ekonomi som vi försökte hantera ränte- och växelkurser samtvalutareserver både före och efter valet. Kanske borde ocksåyttra sig med litel större återhållsamhet och försiktighet om hanteringenunder . Kunskaperna i svensk historia har visseriigen möjligen förtunnatsnågot under gångna år, men del är dock bara som gått . Så sentsom års val hade vi ju en socialdemokratisk regering, och dåhade vi problem med vår valuta. Vi hade en betydande minskning av vårvalutareserv, som då kom ner i 10 miljarder, medan den nu före valet låg på ca17 miljarder. Också då hade vi en debatt om var räntenivån borde ligga. Detblev ingen räntehöjning före valet. Den kom ett tiotal dagar efter valet -under expeditionsregeringens lid - då räntan i höjdes . Jaggissar alt det inte var av politiska skäl som man sköt på räntehöjningen 1976,utan att det självfallet var av goda sakliga skäl. Ettpar ord om skattepolitiken också. Vibetraktar inflationsskyddef som en betydelsefull del av vårt inkomstskattesystem.Den delen vill vi slå vakt om. Självfallet kan man resonera om den bästatekniska konstruktionen av ett inflalionsskydd - och där är Jag lill fullomottaglig för alla synpunkter. Däremot är inflationsskyddel betydelsefullt föralla inkomsttagare, eftersom vad då beslutar om är de reellaförändringarna. Arbetsmarknadens organisationer vet vad de har atf förhandlaom. Då säger andel fanns en kritik från löntagarhåll motinflationsskyddel visar det alt han har en otillräcklig överblick över detsvenska organisationsväsendet. Flera av löntagarorganisationerna betraktarnämligen inflationsskyddet som en betydelsefull del av vårt inkomstskattesystem- precis som vi gör - och vill slå vakt om denna del, och liksom vi betraktarde infiationsskyddet som en av de mest väsentliga reformerna på skatteområdetunder de gångna åren. Därför går vi till de här förhandlingarna med vilja atfbevara det inslaget, men också med en vilja atl lyssna till förslag tillförändringar av skatteskalorna. Vi skall lyssna till sådana förslag ikonstruktiv anda. ()replik: Jag blir litel bekymrad när Jag lyssnar till . Hanförsöker egentligen undvika de principiella problem som vi ändå måste försökahitta en lösning på. Han talade om au det var problem med prognoser, att detvar ljusa inslag och mörka inslag. Men här gäller det någonting mycket konkret.Pågick det ett valutautfiöde, behövde åtgärder vidtas? Del förnekade IngemarMundebo. Hansäger all del gick likadant lill 1976. Då höjdes räntan också en ganska korttid efter valet. Får jag påminna om att vad som då inträffade var eninternationell valutaoro, som med ett slag ändrade förutsättningarna också förden svenska valutan, som vi fick lov atl devalvera. Menom del nu fanns goda sakliga skäl för del här dröjsmålet med räntehöjningen -vilka var då dessa? Vad var skälen till att vänta till , närproblemen på valutaområdet otvivelaktigt hade funnits ? Jaghoppas att förstår att def är allvariigt att manipuleramänniskor. Del är allvariigt atl föriita sig på människors korta minne.Konsekvenserna av detta kommer vi alla i det här huset att fö lida av, ommänniskor upplever del så att de var manipulerade och att de förespeglingar somhade getts om en ganska bekymmersfri framtid i ett slag visar sig varaoriktiga. IngemarMundebo tillhör den typ av ministrar som från den här talarstolen ständigtbegär konstruktiva förslag. Del är kanske elt uttryck för hans naturligaödmjukhet. Men jag måste erinra om att regeringens egentliga uppgift är attregera, att själv lägga fram konstruktiva förslag. Det hindrar inte att man kanbe andra att hjälpa fill, men det är enda bidrag till debatteni dag. Han talar om de stora och svåra problemen. Han avvisar drastiskaförändringar av samhället, han avvisar höjda skatter, och hantalar om större återhållsamhet med offentliga utgifter. Detta sista sker i ettallmänt tungomålstalande - på vissa områden skall man kunna spara, och vissasektorer skall kunna hållas tillbaka. Vifrågar oss snart allesammans i den här : Vad är det för områden ochsektorer där regeringen vet att det går alt spara? Det vore enkelt all föi gång en mera konstruktiv debatt, om man gav ett besked om vad det är man hari kikaren. Lågmig återkomma lill en fråga somjag ställde tidigare. Inser inte kritiken mot indexregleringen kommer att bli ganska besvärande, bl. a. närfolk upptäcker hur kompensationen för oljeprisstegringarna kommer att fördelas,den kompensation som säger att folk egentligen inte skall hamen som han ändå är beredd atl dela ut via indexregleringen? säger: Får jag påminna om atl det var eninternationell valutaoro och att detta var bakgrunden lill handlandet då. Ja,får jag för min del påminna om atl det våren internationell valutaoro ocksåsommaren 1979 - en rätt besväriig valutaoro som har påverkat valutakurser ochekonomi i många av de stora industriländerna, med långt besväriigare verkningarän de som vi har mött här i . a. mot denna bakgrund som höjde den svenskaräntenivån, och Jag kan inte påminna mig att det i den allmänna debatten undervåren och sommaren, fram före valet, fördes fram förslag frånsocialdemokratin om ytteriigare höjda räntenivåer. Visserligen äröveriäggningarna i riksbanksfullmäktige interna, men Jag skulle föreställa mig atlom det hade förts fram förslag inom fullmäktige om ytteriigare räntehöjningar,så hade vi på ett eller annat sätt fått höra talas om de där förslagen ochkunnat resonera om dem. Nuskall man kanske också i all stillsamhet påminna om atl räntehöjningar varnödvändiga, och vi fick ta dem. Men de har Ju inte bara fördelar, och man kanha anledning atf tveka ett tag innan man beslutar om dem, för de får jueffekter på prisnivåerna inom ett land, och vi hade också en omsorg om och ettansvar för att få en så lugn prisutveckling som möjligt. Nunämnde Jag ett antal förslag som skulle påverka den svenska ekonomin ochpåverka våra balansproblem. Jag nämnde att vägen lill en bättre bytesbalans kangå via ett bevarande av industrins konkurrenskraft och elt minskatoljeberoende. Jag nämnde ett par konkreta förslag på de här områdena.Kjell-Olof avvisade dem. Han har inte sagt vad han vill göra i stället. Detbetyder att om man inte gör något annat i ställel kommer vi atl få behållabesväriiga bylesbalansunderskott. Vi kommer att få växande bytesbalansunderskoU,och Jag skulle tycka atl det vore bra om kritiken av bytesbalansunderskottenkunde kombineras med förslag om att minska dem - inle förslag om att öka dem,för det är ju det som blir följden av en ny hög skattpå vår produktion, som försvagar vår industris konkurrenskraft och somförsvårar våra möjligheler att få en bra avtalsuppgörelse. KJELL-OLOFFELDT (s) replik: Ja, sanningen kryper fram, även om del sker bitvis. Detrådde en internationell valutaoro - def påminner om. Javisst, del var Ju det vi sade, att räntenivån utomlands steg snabbt och attläget för valutareserven och valutautflödet både och varklart oroande. Men del var ju det förnekade. Jag har hur mångadokument som helst där han säger atl del inte fanns några problem alls påvalutaområdet. Närriksbanken sedan motiverar räntehöjningen med 1 96 -och det är där jag menaratt manipulationen blir så uppenbar - har ingen annan motivering altkomma med än alt höjningen genomfördes för att bromsa och begränsavalutautflödet. Det var också den motivering som gavs. Det är tydligen så attIngemar Mundebo inte riktigt inser det här problemets allvar. Sedanmå det ursäktas mig om Jag inte blir alltför imponerad av att de två storabedrifter som regeringen tänkt begå är att bevara industrins konkurrenskraftoch minska oljeberoendet. Alla vill vi bevara industrins konkurrenskraft ochförslärka den, om det går. Men den fråga som ingen av oss har något entydigtsvar på är: Klarar vi en rimlig avtalsuppgörelse 1980? Klarar vi att hållainflationen på en sådan nivå atl industrins konkurrenskraft inle allvariigtförsvagas? Där kommer vi till diskussionen om produktionsfaktorsskatten, somvi anser är eft bidrag fill en stabilisering av ekonomin men som IngemarMundebo hävdar och alltid har hävdat bara kommer att försvaga den. Det skalldock inte belastas oss att vi inle försökt föra en konstruktiv debatt.Socialdemokraterna var det enda parti som log på sig ansvaret och obehaget ivalrörelsen atf faktiskt diskutera en mer omfattande skattepolitisk åtgärd bådeför alt hålla nere inflationen och för att förbättra budgetbalansen. Höjdaenergiskatter lär väl regeringen komma med förslag om. Men Jag tror att IngemarMundebo skall vara försiktig med att ulmåla deras välsignelse-bringandeverkningar på vår bytesbalans, därför att om del genom höjda energiskattersparas olja och därmed sådana utgifter har folk i stället pengar till atl ökasin konsumtion och annan import från utlandet. prognosför 1980 visar alt trots att man där räknar med höjda energiskatter ökarbytesbalansens underskott med . Så bra var det medenergiskaltens välsignelser för vår bytesbalans. Ja, visst ökar bytesbalansens underskott. Del är ju en följd av attoljenotan under det här året stiger med 9 miljarder. Varken jag har något recept föratt undvika det tryck på bytesbalansen som dessa9 miljarder i den stigande oljenotan för med sig. nämligenul av krafter utanför vårt land, och oberoende av vilket parti eller vilkapartier som sitter i regeringen har vi att betala den. Vi kan medverka lill altminska de kostnaderna genom atl minska vårt oljeberoende. Där måste vi användaoss av alla metoder som vi känner fill: aft spara, atl stimulera lill ellertvinga fram andra alternativ och atl också - som så många andra länder gör-använda oss av skatteinstrumentet. Det har ingalunda bara fördelar utan ocksåen rad av problem, men det kan vara ett sätt atf se till att trycket påbytesbalansen inte blir så stort som det eljest skulle bli. Sedanbara ytteriigare en kommentar. Sanningen kryper fram, sadeKjell-Olof . Ja, men den tycks krypa väldigt långsamt till Kjell-OlofFeldt. Vi redovisar ju vilka förändringar som sker i den svenskavalutareserven. Den statistiken finns tillgänglig. Man kan alltså följa veckaför vecka vad som kommer in och vad som går ut och hur mycket som finns isvensk valutareserv. Det finns ingen anledning att dölja detta, och ingen harheller gjort det. Det redovisas som sagt och är ett underiag förden politiska debatten och de politiska besluten. Närdetgäller räntenivåerna så sänder vi ju t. o. m. dag för dag ut uppgifter om vilkaförändringar som sker. Den sanningen redovisade vi också under de debatter somfördes före valet. Om den sanningen nu kryper fram också till alla debattörernabetraktar Jag det som en stor fördel. Det har talats mycket om budgetunderskott. Självfalletger förra årets budgetunderskott på 38 miljarder och innevarande års beräknadeunderskott på 50 miljarder anledning till oro. Men alt höja beskattningen föratt minska detta underskott aren utväg som uppenbarligen allt färre tror på.Skattetrycket har utan tvivel nått en sådan nivå atf ytteriigare höjningar,som ju socialdemokraterna ständigt förfäktar, ofelbart kommer all öka denegativa effekterna på samhällsekonomin och statsfinanserna. Ökadeskaftepålagor, baserade på annat än rent konjunkfurpolitiska bedömningar,kommer knappast att ge ökade inkomster för staten utan snarare en minskning,med tanke på alla de minusfaktorer som är alltför väl kända för att här behövaupprepas. var vi moderater ganska ensamma om atl hävda attsänkta skatter, i stället för att minska statens inkomster tvärtom ökar demgenom stärkt arbetsmotivation såväl för anställda som för företagare. Vårtbudskap härvidlag har långt om länge fått en avsevärd genomslagskraft genom denåskådningsundervisning som svenska folket fått av Linjeflyg och SJ. Som bekanthar dessa förelags lågprissatsning väsentligt ökat passagerarunderiaget, medelt betydligt förbättrat ekonomiskt resultat som följd. Dethar i kammaren från socialdemokratiskt håll hävdals att exempletLinjeflyg-Jan Carizon har fallit platt lill marken, därför att tvådagar efter valet aviserade höjda flygpriser. Delta är inte riktigt. En begärdprishöjning, som i sin tur beror pä ökade drivmedelspriser, avsåg intelågpristurerna utan dem som betalades med fullt pris. äralltså fortfarande relevant. Ibörjan av september publicerades en Sifoundersökning som gällde den frågasom Jag här tagit upp, och resultatet var verkligen ganska intressant. I stortsett varannan svensk ansåg enligt denna undersökning att staten skulle få inlika mycket skatteinkomster som om marginalskatten sänktes, genom attfolk skulle arbeta mer och därmed tjäna mer. Det är anmärkningsvärt att intemindre än var tredje socialdemokrat tyckte att påslåendet var riktigt. Betydligtfärre, eller 37 96 av samtliga tillfrågade, trodde att påståendet var fel. Denkommunala expansionen är i högsta grad oroande för samhällsbalan-sen. i går publicerade höslrapport skulle den kommunalakonsumtionen öka med inte mot de 3 96 somhade överenskommits mellan staten å ena sidan och de två kommunförbunden å denandra. Det är förvisso inte med någon större glädje man kan konstatera att demoderata farhågorna när det gäller svårigheterna alt komma tillrätta med en alltför hög expansion slagit in. Nuhar kommunerna och landstingen haft ganska gott om pengar, så volymökningenkommer knappast att resultera i några mer omfattande skattehöjningar för nästaår. Men del ger ändå anledning att åter aktualisera det moderata förslaget områdgivande kommunala folkomröstningar i det fall en kommun vill höja utdebiteringen. Vårtförslag har inte vunnit gehör bland de andra partierna, vilket naturligtvis ärbeklagligt. Om skall vi folkomrösta om den ytterst kompliceradekärnkraften, en omröstning som kommer att ställa mycket stora krav på denenskilde väljaren atl kunna utvärdera alla de faktorer som måste ligga tillgrund för ett ställningstagande. Kärnkraftsfrågan anses tydligen inte svårareän att man kan folkomrösta om den, medan en kommuninvånare inte betros medansvaret alt i en rådgivande omröstning säga ifrån om han eller honvill acceptera en skattehöjning på, säg, för att få den eller denförbättrade servicen. Dengamla treparfiregeringen gjorde mycket för att förbättra ekonomi ochkonkurrenskraft genom att sänka statsskatten, indexreglera skatteskalorna ochslopa den allmänna arbetsgivaravgiften. Defär bra aft en ny freparfiregering nu får möjlighet att fullfölja den politiken,där en ökad köpkraft genom en fortsalt skattesänkning måste paras med eft höjthushållssparande för alt minska importen och hålla inflationen i schack. Härmedär jag inne på sparandet och tänker nu ta upp en fråga, som de flestariksdagsledamöter ganska varit i kontakt med, nämligen inställningenlill aktiesparandet. Isomras gick som bekant aktiespararna - i runt tal var tionde svensk sparar iaktier - genom sin organisation ut med en enkät till 357 dåvarande ocheventuellt blivande riksdagsledamöter. Svarsprocenten blev så pass hygglig som68.