prot · G30929 · 1979-12-31 00:00:00 — 1den interpellation som jag här har svarat på har talat omsamordning av ägandet i ett helslatligt slålbolag och om satsningar på forskning,ulveckling och vidareförädling. säger sig vilja räddaJobben på stälorterna. Vad det måste handla om är atl åstadkomma en frånbranschsynpunkt ändamålsenlig struktur, bl. a. genom specialisering ochvidareutveckling av den specifika kompelens som ändå finns vid de olika verkenoch som självfallet inte är reserverad bara för utan finns i höggrad också på en del av de mindre verken. Det blir ofrånkomligt så att vissaenheter kan drabbas hårdare än andra beroende på förutsättningarna, beroende påvilken produktion de har, vilken inriktning de har och på vilket sätt de harlyckats när det gäller atl utveckla både marknadsföring och produkter. Vimåste naturiigtvis ha en beredskap för att klara problemen på de orter som kanråka illa ut i den här strukturomvandlingen. Och vi är beredda från regeringenssida att se till att de regional- och arbetsmarknadspolitiska medel som finnsockså används för att säkra en fortsatt positiv utveckling inomhandelsstålsindustrin. Om åtgärder för att förhindra en centralisering av Järnhanteringen HANS iHallstahammar (vpk): Industriministern säger atl han inte väntade sig någon seriös debatt,eftersomjag hade ställt allmänna frågor. Men något merallmänt hållet änindustriministerns svar är väl svårt att hitta. När Jag frågar efter konkretaåtgärder svarar industriministern med en allmän förhoppning i vad gäller de härverkens möjligheter. Detär tydligt att regeringen står bredvid verkligheten och ser på när kapitalelstyr och ställer efter sina intressen. Regeringen är ännu ett steg passivare änden förra trepartiregeringen var.. Då hade man den s. k. akutmottagningen, somindustriministern fått höra talas om, öppen, och medskattebetalarnas pengar hjälpte man till att rädda profiterna. ser man bara på. En sådan regering är ingenting att hålla sigtill i kristider. Regeringensitter tydligen och väntar på en svag uppgång i marknadsekonomin som skallskyla över det värsta så att man får en stunds andrum. Industriministern sägerall de små verken kan klara sig. Ja, det kan de säkert -under givnaförhållanden, under en planerad utveckling och under en ulveckling av andrasamhällsområden som ger Jobb inom järn- och stålindustrin. Delkrävs en aktivare politik som - vilket, industriministern också framhåller -tar tag i den speciella kompetens som finns i varje företag och på varje ort.Men i så fall kan företagen inte fortsätta med att konkurrera ut varandra ochkonkurrera med , utan då måste verksamheten samordnas. Del måste göras enenhet av produktionen så att de här små verken tillsammans med den övrigastålindustrin kan överieva. Menför atl få till stånd ett sådant samarbete och få någon ordning på politikenkrävs ju makt - och makt är i vårt samhälle lika med ägande. Denenda vettiga lösningen för atl åstadkomma den utveckling som ocksåindustriministern hoppas på är att man nationaliserarde härförelagen och lar indem i , att man helt kopplar bort det privata intresset i så att mankan styra på samhällets utvecklingsvillkor. Industriministernsäger också att den här frågan måste tas in i ett mer enhetligt sammanhang. Ja,det är klart. med stålprodukUonen måste man då börja utveckla andraområden inom samhället - man måste Om åtgärder för att förhindra en centralisering av Järnhanteringen byggaut kollektivtrafiken, t. ex. järnvägen, man måste satsa pä den alternativaenergipolitiken, man måste öka bostadsbyggandet osv. - som ju ger jobb inommånga av de områden där de här verken finns. Jaghar framför mig en skrivelse från , vilket ligger i minhemort, lill , där man säger att man inte kantänka sig alt investera i ett nytt stålverk förrän man har fält besked. Bolagetframhåller att det behövs åtgärder från statens sida, som kan ligga inom delegna företagets ram och som kan innebära vissa omorienteringar, men ocksååtgärder som kan ligga utanför det egna företaget och då innebära enomstrukturering av handelsstålsindustrin inom landet, "där HallstahammarsAB då som en del i ett större skeende får nya uppgifter". Dettakan bolaget naturligtvis inte göra i konkurrens med de andra småhandelsstålverken. En sådan här omstrukturering fordrar Ju statliga ingripanden,fordrar en övergripande plan och en medveten planering. Ensådan planering menar vi från vpk:s sida kan aldrig ske utan atl vi får maktatt planera. Altsitta bredvid och hoppas, industriministern, det är inte ens allmänt. Jag förstår att i är dåligt informerad idet här sammanhanget. Det sker ju fortlöpande ett samråd mellaninduslridepartemenlet och branschen och företagen om utvecklingen. Jag stårsjälv just nu mitt uppe i ett ganska omfattande samråd med de mindre företagen,där jag också skall ta kontakt med facket centralt för attöverlägga om situationen och om hur man skall gå vidare för att på ett vettigtsätt fä en klar inriktning på de strukturförändringar som är ofrånkomliga. Uttalandetalt regeringen står vid sidan om grundar sig alltså på ett missförstånd. Viarbetar med samma ambitioner som och tänker intesläppa taget om branschen. fråga som man ställer sig när man lyssnar pä i Hallstahammarliksom på hans partivänner är: Hur kan man radikalt förbättramarknadsförutsättningarna genom atl förändra ägandet till stålverken? Del ärklart atl man kan föra ett hypotetiskt resonemang som är helt oberoende avekonomiska realiteter, men - och det var det jag menade - då blir del hellerinte någon särskilt meningsfull debatt. Här gäller det ju att utifrån demarknadsförutsättningar som föreligger, i landet och internationellt, göra detbästa möjliga av vår svenska stålindustri. Som vi gjorde beträffande är viberedda att göra med de mindre verken. Grunden för de samhälleliga åtgärdernamåste vara realiteter; annars blirdet bara fromma förhoppningar ochallmänpolitiska mål - sädana som här framförde. HANS iHallstahammar (vpk): Detär tydligt, herr talman, atl vi har ganska olika utgångspunkter när vi talar omatt rädda jobben och att rädda stålorterna. Industriminisiern hänvisar tillmarknaden och marknadsföringen. Dä kanske man kunde tänka sig atlindustriministern nästa gång kommer med ett förslag om stöd tillmarknadsföring, i tron alt reklam skulle kunna lösa problemen och reda upp dehär kriserna. är del inte så. Vifrån vårt parti föreslår en helhetssyn både på hela stålpolitiken och påsamhället i övrigt, och då måste de samhällsekonomiska intressena varavägledande. För en mindre ort med ett verk med t. ex. 500 anställda vore det enkatastrof om detta lades ned. Jag kan inte förstå hur man kan acceptera ensådan sak och låta den passera med en hänvisning till att marknaden inte räckertill. Här måste regeringssidan i stället ta det politiska ansvaret ochstrukturera om samhället och stålindustrin på ett sådant sätt att orten kanöverleva. Men för att den skall kunna överleva, kanske med förändrade profiterför företaget, fordras det all samhällsekonomin vägs in i bilden. Om man, somindustriministern gör, fortsätter all vidhålla tankar på enskilt ägande ochtävlan på en marknad som man inte kan göra någonting åt, är det klart attallting blir hopplöst. Jaghänvisar här till vad Jag sade i mitt förra inlägg om att man genom enutveckling av olika områden och vidareförädling på orten av den stålproduktionsom förekommer kan rädda jobben. Och man måste rädda jobben! Man får inte låtadet här gå i stöpet, medan kapitalet styr. Delförra stälbeslutel lämnade de små handelsstålverken utanför att dö sinegen död. Eller vad väntade man sig? Varför tog man inte in även dem i ochansvarade för Jobben pä de orterna också? Nej, man gjorde inte del, eftersomman trodde all de skulle gå omkull och eftersom man inte ville la ansvaretfördel. - Då skulle arbetarna kunna ställa krav pä industriministern och säga:Kom nu hit och se lill alt vi får de jobb på vår ort som ni har pratat om! 1stället säger man all man samråder men att marknaden inte räcker till. Om hets mot invandrare som grupp Överläggningenvar härmed avslutad. § 16 Om hets motinvandrare som grupp JustitieministernHÅKAN erhöll ordet för atl besvara () den 9 novemberanmälda fråga, 1979/80:107, och anförde: har frågat mig dels om jaganser det förenligt med svensk rältsuppfatining att hets skall kunna bedrivasmol invandrare som grupp, dels, om så inte är fallet, vilka initiativregeringen avser att vidta för att hindra sådana hetskampanjer. Frågansyftar uppenbariigen pä ett av justitiekanslern () den 31 oktober 1979meddelat beslut enligt vilket JK uttalade att innehållet i eu fiygblad medrubriken inte utgjordetryckfrihetsbrott. 9Riksdagens protokoll 1979/80:28-29 Om hets mot invandrare som grupp ,som enligt sin lydelse har till syfte atl skapa opinion mot invandring iSverige, innehåller grovt nedsättande omdömen och påståenden om invandrare ivärt land. Låtmig först konstatera alt regeringen självfallet tar bestämt avstånd fråninvandrarfientlig propaganda av detta slag. JK:sbeslut skall ses mot bakgrund av att gällande bestämmelse om hets mol folkgrupp- 16 kap. 8 § - riktar sig mot att någon hotar eller uttryckermissaktning för folkgrupp av viss ras, med viss hudfärg, av visst nationellteller etniskt ursprung eller med viss trosbekännelse. Den propaganda som dethär var fråga om riktade sig emellertid gentemot invandrare i allmänhet. Utanatt gå in på omständigheterna i del särskilda fallet vill jag påpeka att eneventuell ändring eller utvidgning av den här aktuella bestämmelsen måsteövervägas särskilt noga, eftersom den skulle få konsekvenser för tryckfriheten.Jag är för dagen inte beredd att uttala mig i frågan huruvida invandrarfientligpropaganda av det här slaget motverkas bäst genom slraffiagstiftning ellerandra åtgärder, t. ex. information. Det är emellertid helt klart att propagandaav den art som del här gäller inte är förenlig med de riktlinjer som liggertill grund för den invandrarpolitik som har lagt fast. Frågan omvilken typ av åtgärder som behövs torde komma alt belysas genom det arbete sombedrivs av diskrimineringsutredningen, som har till uppgift att övervägabehovet av åtgärder för att förebygga fördomar och diskriminering i fråga ominvandrare. Jag utgår frän atl utredningen kommer att föreslå åtgärder somskyddar invandrarna mot denna typ av propaganda. Jag tackar Justitieministern för svaret. Jag kan bara beklaga altlagstiftningen mol rasdiskriminering vid en seriös prövning av rätlsvårdandemyndighet inte befunnits hålla måttet. Jag är medveten om atl diskrimineringsutredningenhar till uppgift att bl. a. företa en översyn av gällande lagstiftning om detvisar sig att den inte fungerar som avselts. Det aktuella fallet visadeotvetydigt att den inte gör det. Detär inget tvivel om alt fiygblad av den typ, som varit föremål för Juridiskprövning, av en bred allmänhet uppfattas som brott mot lagen omrasdiskriminering. I den anges att den som offentligen hotar, förtalar ellersmädar folkgrupp med viss härstamning eller trosbekännelse dömes för hets motfolkgrupp till fängelse i högst två är eller, om brottet är ringa, till böter.I vanligt språkbruk betyder del att smädelse av invandrare i största allmänhetär en brottslig handling. Men det är det uppenbariigen inte i juridisk mening,trots all det i förarbetena till rasdiskrimineringslagen lämnas exempel påbefolkningsgrupper som kan vara föremål för de brott som avses, nämligen "judar,zigenare, samer samt utlänningar som har slagit sig ned här i landet". Jagtycker atl den meningen helt har glömts bort vid den expertlolkning av lagensom nu gjorts. Såvitt jag förstår ärdärför fältet fritt för varje form av diskriminering av invandrare som grupp. Densom alltså är tillräckligt konsekvent i sina smädelser eller hot-och in tesärskilt utpekar någon ras eller nationalitet-kan alltså sprida fiygblad av densort vi nu diskuterar. Näringsidkare måste ha rätt atl avhysa utlänningar frånsina restauranger, om de bara draralla invandrare över en kam. Och lika lagligtblir det då all vägra invandrare tillträde lill allmän sammankomst elleroffentlig tillställning. Och värst av allt: en sådan tolkning kan ocksåtillämpas när det gäller bestämmelserna om folkmord, stämpling lill folkmordoch underiåtenhet att avslöja sädana brott. Motdenna bakgrund fäster Jag givetvis stora förhoppningar till den tillsattadiskrimineringsutredningen. Men det brådskar. Den aktuella tolkningen av lagenhar öppnat möjligheter för invandrarhets av ett slag som Jag tidigare aldrigens kunnat ha mardrömmar om. Jagvill därför vädja lill statsrådet, som inte har rasdiskrimineringsutredningenunder sitt fögderi, att söka förmå arbetsmarknadsministern, som är ansvarig förutredningen och dess direktiv, alt ge utredningen i uppdrag atl snabbt behandlafrågan om rasdiskrimineringslagens anpassning till allmänt vedertagnarättsnormer. Denna utredning har myckel omfattande befogenheter. Den måste gåin på ett vitt falt av bestämmelser och sektorer, och det kommer atl la längtid. Med den vetskap vi har om hur den nuvarande lagstiftningen fungerarborde det vara möjligt för utredningen att snabbi komma med ett förslag till ensådan ändring av lagen som återställer invandrarnas förtroende för svenskrättsskipning. Omhets mot invandrare som grupp Låt mig än en gång stryka under atl jag inte kan gå in pä det särskildafall som ligger bakom den fråga som har ställts. Jag tror emellertid allopinionsbildningen är utomordentligt viktig, och förhoppningsvis bidrar ensådan diskussion som den och jag nu för till att bilda opinion föratt en sådan här typ av propaganda är helt olämplig. Sedan kan man alltidresonera om hur långt strafflagstiftningen når och var informationen skallsällas in. Jag vill emellertid till undvikande av missuppfattningar ominnebörden av de gällande straffbestämmelserna om hets mot folkgrupp påpeka attde för sin tillämpning inte nödvändigtvis förutsätter atl någon eller någraraser eller folkgrupper direkt pekas ut. Straffansvar kan komma i fråga ocksåom objektet för den brottsliga handlingen är mera allmänt. Jag vill nämna attdet i förarbetena sägs att det är tillräckligt om t. ex. en viss ras prisas påett sådant sätt att alla andra raser måste anses smädade. Låtmig slutligen också erinra om att vissa frågor som rör straffansvaret för hetsmot folkgrupp kommer atl behandlas här i kammaren med anledning av enmotion i ämnet. LAHJAEXNER (s): Jag är övertygad om att landets invandrare med stort intresse avvaktarregeringens handläggning av den här frågan. Som jag sade brådskar det. Överiäggningenvar härmed avslutad. §17 Föredrogs och hänvisades 1979/80:36 tillkonstitutionsutskottet §18 Föredrogs och bifölls Interpellationsframslällning 1979/80:60 §19 Anmäldes och bordlades Motion 1979/80:100 av m.Jl. med anledning avpropositionen 1979/ 80:43 om ändring av Sveriges sjöterritorium §20 Anmälan av interpellationer Anmäldes och bordlades följande interpellationersom ingivits till kammarkansliet 1979/80:61 av KjellNilsson (s) till industriministern om åtgärder för att rädda sysselsättningen iSkruv: Den glasindustrin i står inför enstrukturomvandling och beslutade att en samlad planför samhällets insatser för glasindustrin skulle upprättas. Målet för denmanuella glasindustrin skulle vara att bevara den konstnärliga kvaliteten ochstärka industrins långsiktiga konkurrenskraft. Inomstatens industriverk pågår en utredning, glasbruk - plan 80, som skallplanera och lägga fram förslag om glasindustrins framlida struktur. InomKosta-Boda-gruppen har man beslulat alt lägga ned verksamheten vid SkrufsGlasbruk och föra över verksamheten till övriga bruk inom koncernen. Hurstämmer detta med näringsutskottets betänkande 1978/ 79:28 och riksdagensbeslut och med de löften som företagel lämnat i samband med det avtal omlokaliseringsstöd som upprättades mellan och staten. Kostagruppenbeviljades 8 milj. kr. i lokaliseringsstöd , och vid sammatillfälle ändrades villkoren för ett tidigare beviljat lokaliseringslån om 2milj. Bolaget uppgav vid delta tillfälle "alt fortsattsysselsättning" skulle komma att beredas för de ca 100 personer som varsysselsatta i och . Styrelsenför Kostagruppen har tillskrivit de fackliga organisationerna med begäran omatt uppta MBL-förhandlingar om en överföring av produktionen vid SkrufsGlasbruk till övriga bruk inom koncernen. En nedläggning av SkrufsGlasbruk skulle få ytterst allvarliga konsekven- serför orten , som vid en nedläggning skulle bli av med sin största ochviktigaste arbetsplats. Orreforsgruppenplanerar nedläggningar inom sin grupp som lägger utlegotillverkning till och sonderar möjligheten till legotillverkning iDanmark. Med anledning av detanförda vill jag fråga industriministern: Vilkaåtgärder är regeringen beredd alt vidta för att rädda sysselsättningen i ? Hurtolkar regeringen det löfte om fortsatt sysselsättning vid och Måleråssom Kostagruppen gav i samband med beslutet om lokaliseringsstöd ? Hurtolkar regeringen beslut angåendesysselsätlningsnivån inom den glasindustrin? Vilkarisker finns det, vid nedläggningar av glasbruk och förflyttning avtillverkning utomlands, för att den konstnäriiga traditionen skall dö ut? 1979/80:62 av SvenLindberg (s) lill industriministern om en skoglig basindustri iHissmofors, m. m.: När NCB:s fabrik i lades ner ställdes ca200 människor ulan arbete. 1 samband med beslutet om fabrikens nedläggning gavsmånga löften om ersättningsindustrier. Dessa är och förblir tomma löften. Dåvarandetrepartiregeringen uppdrog åt landshövdingen i att utredaförutsättningarna för ersättningsindustrier till Hissmofors. Regeringensindustriminister föreslog atl ett trämekaniskt centrum skulle förläggaslill Hissmofors. Utredningen har ännu inte givit något resultat, och om fråganom ett trämekaniskt centrum har det varit förhållandevis tyst efterindustriministerns utspel. Däremot hotas nu sågverket i Hissmofors avnedläggning. Det får betraktas som märkligt, eftersom ett sågverk måste ansessom fundamentalt för ett trämekaniskt centrum. Nedläggningenav Hissmoforsfabriken innebar ett stort avbräck för den skogsindustriellasysselsättningen i länet. F. n. förädlas endast av den vedråvara somavverkas i länet. Det är unikt att ett av landets skogrikaste län har en sä lågförädlingsgrad. Det har sin förklaring i att flottlederna tidigare utgjorde dehuvudsakliga transportmöjligheterna och att industrierna därför lokaliseradestill kusten. Dagens transportmöjligheter har väsentligen förändrats, ochdärför kan skogsindustrier med fördel lokaliseras till inlandet. Detta förhållandeoch det bekymmersamma sysselsättningsläget i länet har gjort att starka kravreses från länet om au framtida skogsindu-strietableringar skall lokaliserasdit. Påinitiativ av 25, och genomlandshövdingens utredningsuppdrag uppdrogs ät en konsultfirma att göra enutvärdering av möjligheterna all föriägga skogsindusiriella projekt tillHissmofors. Efter en grovvärdering redovisade konsulten fyraalternativa projekt som bedömts som utvecklingsbara och värda fortsattastudier. Redovisningen har skett inför kommunen, berörda länsmyndighe- ter,fackrepresentanter och skogsägarrepresentanter och har fält ett positivtmottagande. Alternativen innehåller bl. a. en lermomekanisk massaindustri medansluten papperstillverkning. Ett fullt genomfört projekt skulle komma attförbruka 400 000-800 000 m fast mått ved , vilket motsvarar avden årliga avverkningen inom länet. En fortsatt utredning skulle kosta ca . Enuppvaktning från länet presenterade projektet för dåvarande folkpartiregeringenmed begäran om att regeringen skulle ta ansvaret för fortsatt utredning.Folkpartiregeringen ställde sig avvisande. i harbeslutat atl själv utreda frågan. Ävenom förstudierna pekar på att projektet skulle kunna bli lönsamt, måstekonstateras att projektet endast kan realiseras under vissa förutsättningar. Landetsskogsindustri är f n. övereiablerad i förhållande till tillgången påskogsråvara på lång sikt. En utredning som gjorts i anslutning till delaktuella projektet visar också att del f n. inte finns tillräckligt medskogsråvara inom ett realistiskt virkesfångslområde för att förse den tänktaindustrin med råvara. En stor del av länets råvara är f n. intecknad för redanbefintlig industri utanför länet. Enetablering av en industri inom länet av denna storieksordning kan endasi blimeningsfull om den inplaneras i en pågående strukturomvandling. Påmånga håll inom länet har det också ofta krävts atl man i en strukturomvandlingskall planera för en ökning av skogsindustrin inom län.Skogsindustrins lämplighet, länets låga sysselsättningsgrad och övrigaregionalpolitiska intressen talar härför. Dettaplanerings- och utredningsarbete är inte ett arbete som är lämpat för attutföras enbart på länsnivå. Dels kan en etablering inte ske utan samarbete medandra företag, dels måste planeringen ske över ett större geografiskt område.Därför måste regeringen ta initiativ till atl ett sådant planeringsarbetekommer till stånd. Närriksdagen beslutade atl gå in och rädda NCB, skedde det med motivet atträdda NCB som en bestående företagskoncern, atl slå vakt om denföretagskooperativa idén samt att rädda sysselsättningen och slå vakt om deregionalpoliiiska intressena. När nu staten äger ca två tredjedelar av NCB,måste det vara ell statligt intresse att slå vakt om koncernens intressen. Detfår inte bli så, alt NCB:s företagsenheter, i en ständigt pågående strukturomvandling,offras lill förmän för andra ägarkonstellationer. Med den struktur med mångagamla och små fabriksenheter som finns i NCB föreligger en uppenbar risk all såsker, om inte en framsynt planering kommer till stånd. Om de enskildaskogsägarnas förtroende för NCB skall kunna återställas, krävs från statens ochföretagsledningens sida att en planering kommer till stånd, som visar att manär beredd att tillvarata deras intressen. Detsocialdemokratiska partiet har länge krävt ett handlingsprogram förskogsindustrin, med en upprättad ramplan för den framtida slrukluromvand- lingen.Det är också en förutsättning för atl skoglig basindustri i överhuvud taget skall kunna diskuteras. Jaganhåller därför om kammarens tillstånd att få ställa följande frågor lillindustriminisiern: Är regeringen beredd att lasådana initiativ att frågan om skoglig basindustri till Hissmofors kan utredasi statlig regi? Är regeringen beredd att lainitiativ till en ramplanering för den framtida strukturomvandlingen inomskogsindustrin, där statens och de enskilda skogsägarnas intressen, somgemensamma förelagsägare, tas till vara? 1979/80:63av () till handelsministern om försörjnings-beredskapssiödeltill textilindustrin: fattade beslul om den framtidatekoindustrins omfattning och organisation. Detta beslut innefattade bl. a.inrättandet av ett stöd till tekoföretag som har betydelse urberedskapssynpunkt, det s. k. försörjningsslödel. Dettastöd skulle enligt riksdagsbeslutet även kunna gå till hemtextilföretag medmaskinutrustning lämplig ur beredskapssynpunkt. Endastett fial hemtexiilföretag har erhållit detta stöd. Det beror på atlhandelsdepartementet ännu ej arbetat fram regler för hur stödet skall fördelas. Detfinns kommuner vilkas industrier till stor del utgörs avhemtexiilföretag. Det vore därför värdefullt om betydligt fier företag av dennaart kunde komma i åtnjutande av detta stöd. Mångaav hemlextilföretagen är små. Enligt uppgifter från dessa företag har desvårighet att fä del av stödet. Ursåväl beredskapssynpunkt som regionalpolitisk synpunkt är del viktigt alt ävende små företagen kan få försörjningsberedskapsstöd, framför allt därför atldessa små förelag ofta finns i de små orterna, där inga eller få andraarbetstillfällen finns. Medhänvisning till det anförda hemställer jag om alt till handelsministern fåställa följande frågor: beredd atl verka för att regler utarbetas för att gebetydligt fier hem text il företag möjlighet alt erhållaförsörjningsberedskaps-stöd? Vilka åtgärder avser statsrådet vidta för alt desmå företagen skall fä del av detta stöd? 1979/80:64 av LennartBrunander (c) till industriministern om vissa sysselsättningsproblem iViskafors och :