prot · G309137 · 1979-12-31 00:00:00 — Några andraremissinstanser hördes inte på nytt, utan man ändrade kvickt på kommerskollegiumsförslag till beslut och stoppade affären, vars avslutande av alla inblandadebetraktades som nära nog en återstående formalitet. Om man nu tänkte ändra på ett så här viktigt beslut, hadedet naturliga självfallet varit att bereda andra remissinstanser tid attinkomma med förnyade synpunkter - på samma sätt som man gav denna möjlighet. Anmärkningsvärt är vidare att ärendet ipraktiken nu avgjordes av en kommunikafionsminister, som aldrigtidigare hade sysslat med sjöfart och som inte haft någon möjlighet att sättasig in i hela ärendet - något som f. ö. bekräftades vid efterföljande debatteri kammaren. Regeringens vägran att lämna exportlicens - en vägran somalltså tillkom under minst sagt underliga former - blev förödande för dettidigare så framgångsrika företaget . Inställning avbetalningarna och avveckling blev nödvändigt. 6 protokoll 1979/80:137-138 Granskning av statsrådens tjänsteutövning m. m. Beslut i visst ' 'ut-flaggn ingsären de'' Granskning av statsrådens tjänsteutövning m. m. Beslut i visst "ut-flaggn ingsären de'' Detta sätt att avgöra ärendet utan att ta hänsyn tillremissinstanserna och utan att det berörda rederiet fick möjligheter att kommatill tals igen - även det försökte uppvakta - är i hög grad anmärkningsvärt.Det är så anmärkningsvärt att det inte bör gå spårlöst förbi vidkonstitutionsutskottets granskning. Man kan därför med fog säga att dettautflaggningsärende är förtjänt av den uppmärksamhet som det talas om i 12 kap.2 § regeringsformen. Jag yrkar bifall till reservation nr 6, somär fogad till betänkande. DANIELTARSCHYS (fp): Flagglagen är resultatet av en mycketomsorgsfull politisk kompromiss, som bl. a. gick ut på att överföring tillbekvämlighetsflagg med bevarat svenskt driftsinflytande skulle tillåtas bara isådana fall där den är till gagn för svensk sjöfart. I klartext betyder dettaatt utflaggning kunde accepteras, t. ex. om man frigör kapital som kan användastill investeringar i bättre tonnage eller som på annat sätt kan bidra till attupprätthålla sysselsättningen och kapaciteten i den svenska handelsflottan. I fallet "" och "" vardenna förutsättning inte uppfylld. Rederiet hade inga flera fartyg och någranya fartygsinvesteringar var inte heller påtänkta. Utflaggningen var alltsåinte till gagn för svensk sjöfart, och detta spelade givetvis en stor roll förregeringens bedömning. Här stod man inför ett viktigt prejudikat. Hade mansläppt fram denna utflaggning, hade framtida operationer av samma slag intekunnat hejdas. Då skulle den barriär som med stor omsorg riggats upp genomflagglagen ha varit raserad. Därför följde man lagen till punkt och pricka,även om regeringen liksom kommerskollegium var medveten om att detta innebarvissa förluster, inte bara för företaget utan också för staten. räknade upp ett antal remissinstanser, somhan var imponerad av. Regeringen var inte fullt lika imponerad. När man fattarbeslut går det inte till så att man räknar antalet remissinstanser, utan mantar hänsyn till deras argumentering och försöker fatta beslut på grundval av destarkaste argumenten. Så har regeringen gjort i detta fall, och det finnsdärför enUgt min uppfattning inte någon anledning till kritik mot regeringen. Jag yrkar bifall till utskottets hemställan. ANDERSBJÖRCK (m): Det intressanta är ju handläggningen av dethär ärendet. När man avgör ett ärende av stor vikt - här handlade det omåtskilliga tiotals miljoner - är det självklart att man måste sätta sig noga ini frågan. Det är det första. Det andra är att man skall lyssna till alla de myckettunga remissinstanser som fanns i det här sammanhanget - remissinstanser, herrTarschys, med ett gediget sjöfartspolitiskt kunnande. Jag vill peka påfartygskreditgaranti-nämnden, . Det tredje är att man skall ge det företag som är berörtoch som kanske tvingas till avveckling, vilket också blev fallet, möjlighet attgöra sin röst hörd. Här fattades plötsligt ett beslut som gick tvärt emot detman hade utgått ifrån. Företaget måste också ha någon dag eller påsig att klara av detta, men så blev icke fallet. Jag har en känsla av att skulle bliutomordentligt upprörd, om han ägde ett företag, som plötsligt hotades att bliförsatt i konkurs, och han inte fick möjlighet att ge sin syn på konsekvensernaav ett eventuellt administrativt beslut, det må vara av en regering eller någotannat organ. Då frågar jag; Varför hade man så bråttom? Varför lyssnademan bara på en enda remissinstans - varför bara på ?Varför lyssnade man inte på alla de andra? Varför gav man inte ägaren tillrederiet eller hans företrädare rimlig tid att redogöra för sin bedömning avaffären? Det är de frågor jag skulle vilja ställa. Med all respektför dåvarande statsministern och vill jag erinra omatt ingen av dem hade sysslat med sjöfartspolitiska frågor tidigare. Och såbrådskande var inte ärendet att man inte kunde vänta någon vecka utan att manpå en särskild statsministerföredragning och efter en uppvaktning avSjöfolksförbundet såg sig föranlåten att hux flux avgöra ärendet. , herr talman, en saklig komplettering. HerrTarschys säger att Scandinavian Motorships ägde bara de två fartyg som dethandlar om i det här ärendet. Ja, det är riktigt, men regeringens beslutunderlättade ju inte precis för företaget att skaffa några nya fartyg. Och vadmera är; Företaget hade trots utflaggningen, om den hade kommit till stånd, enrad sjöfartsintressen. Rederiet har specialiserat sig - eller hade, får mantyvärr säga - på frakt av bilar och konstruerat en lång rad epokgörande fartyg.Företaget hade specialhamnanläggningar just för denna typ av verksamhet. Det ärväl någonfing som borde fillmätas en viss betydelse. Vi kan alltså utgå ifrån att hade affären genomförts på enrimligt sätt så hade företaget haft möjlighet - med de hamnanläggningar det hade- att också i fortsättningen konstruera nya fartyg och bedriva denrederiverksamhet som - vilket ju flagglagen faktiskt ytterst syftar till -skall bibehållas i . Jag är tacksam, herr talman, för att få svar på de frågorjag har ställt. Varför gick det så rasande snabbt? Varför lyssnade man inte påde instanser som var direkt inblandade, med ett enda undantag? Granskning av statsrådens tjänsteutövning m. m. Beslut i visst "utflaggningsärende" DANIELTARSCHYS (fp): säger att företagets ägare varupprörd. Jag betvivlar inte det. förefaller upprörd, och närAnders är upprörd brukar det alltid finnas andra som också är upprörda. säger vidare att man inte lyssnade påberörda instanser. Jo, naturligtvis gjorde man det. Man tog del av denargumentering som framfördes, både av företagets ägare och av olikaremissinstanser. Självklart lyssnade man på alla parter och läste allayttranden. Granskning av statsrådens tjänsteutövning m. m. Beslut i visst "utflaggningsärende säger att den nya kommunikationsministernvar oerfaren. Hon hade varit expeditionschef i ochhade sysslat med alla de frågor som hanteras i det departementet. Sedan frågar han: Varför fattade regeringen beslutet såsnabbt? På den punkten måste jag erkänna att jag inte kan ge något besked. Denallmänna klagolåt som vi i övrigt har hört här är ju att regeringen fattarbeslut alltför långsamt, kommer och klagar över att beslutetfattades för snabbt. Jag kan i det enskilda fallet inte göra någon bedömning avhuruvida man varit för snabb eller för långsam, men i allmänhet är juefterfrågan på snabba beslut vanligare än efterfrågan på långsamma beslut. Utöver detta finns det dock en efterfrågan påkloka beslut, . Det gäller även den regering som då satt. Den hadefaktiskt kunnat kosta på sig en viss tidsutdräkt i det här ärendet för attlyssna pä dem som var berörda. Det är en lek med ord när sägeratt visst lyssnade man till alla remissinstanser. Ja, det gjorde man, men tillden enda remissinstans som sade nej av dessa många och tunga remissinstanserlyssnade man en extra gång. Och så fort detta var klart - då klipptefolkpartiregeringen till och gick rakt emot alla de andra remissinstanserna. Visst har man formellt sett lyssnat, men det kan verkligeninte påstås, herr talman, att man lyssnat på ett rättvist sätt på de olikaremissinstanserna. Hade man haft intresse av detta, skulle man naturligtvis halåtit några av dem som var mest direkt berörda fått komma till tals en gångtill. Jag har fortfarande, herr talman, inte fått något svar påmin fråga: Varför gick det så rasande snabbt i just det här fallet? ogillar beslutet - det har jagfått klart för mig av den här diskussionen. Någon annan kritik som ärbärkraftig har han inte framfört. ANDERSBJÖRCK (m): Om det inte är en bärkraftig kritik att hävdaatt man borde ha slagit vakt om den enskildes rätt i ett sådant här viktigtavgörande, som inte bara betydde stora ekonomiska förluster för ett rederi utanäven innebar sysselsättningsproblem för många berörda, då har vi helt olikauppfattningar om vad som är saklig kritik eller inte. Jag tycker att det ärfullkomligt självklart att en sådan här handläggning, som fick dessakonsekvenser, är väl värd att ta upp i det här sammanhanget. Jag har fortfarande, herr talman, inte fått svar på min fråga:Varför fattade man blixtsnabbt ett beslut sedan man lyssnat bara till den partsom avstyrkte det hela? Bara några fimmar senare och innan rederiet hade fåttbesked hade beslutet via pressmeddelanden nått pressen. HerrTarschys var ju statssekreterare under folkpartiregeringen. inte omhan hade hunnit tillträda när beslutet fattades, men Nr 137 som vi behandlat detta ärende har han väl somfolkpartiregeringens talesman i den härdebatten haft alla möjligheter att ta reda på hur det förhåller -j - joq DANIELTARSCHYS (fp); Jag har tålmodigt försökt förklara för AndersBjörck att det här var ett vikfigt prejudikatsfall som var bestämmande för omflagglagen skulle vara användbar eller bara vara en papperstiger.Därför var det naturligt att regeringen i sin bedömning inte bara tog hänsyntill omständigheterna i det speciella fallet utan också till verkningarna pålång sikt för den svenska sjöfartspolitiken. Granskningav statsrådens tjänsteutövning m. m. Om ett viktigt prejudikatsfall handläggs pådetta sätt beklagar jag djupt om folkpartiregeringen fick fillfälle atthandlägga andra viktiga prejudikatsfall, TREDJE VICE TALMANNEN: Sedan alla under avsnittet Beslut ivisst "utflaggningsärende" anmälda talare nu haft ordet övergårkammaren till att debattera Bidrag till vissa befrielserörelser i , ANDERSBJÖRCK (m); ger stöd åt vissabefrielserörelser i södra , Stödet är enligt de principer vi enats omuteslutande humanitärt och får inte användas fill militära ändamål. Inte hellerfår svenskt stöd användas till att polifiskt stödja en viss befrielserörelseföre en annan. När humanitärt stöd ges måste man naturligtvis så noggrant sommöjligt uppfylla dessa kriterier. Situafionen i har under de senaste årenföljts med stort intresse i världen. Att en lösning nu änfligen nåtts är vinaturligtvis alla glada över. har gett stöd fill två organisationer. Patriotiskafrontens båda grenar ZAPU och . Detta skedde bl. a. genom ettregeringsbeslut . Beloppet var då 5 milj. kr. Detta är inte något obetydligt stöd och har självfalletbidragit till ökade möjligheter för dessa båda organisationer att bedriva eneffektiv valrörelse. Om pengarna gått direkt till valmaterial eller annat ärdärvidlag mindre intressant. Ett tillskott av denna storleksordning i envalrörelse innebär helt enkelt bara att andra medel frigörs som kan användastill direkta valaktiviteter. Intressant i sammanhanget är att en ansökan om medel frånett annat parti i landet, UANC, har avslagits av den svenska regeringen.Härigenom, herr talman, har den svenska inställningen kunnat missuppfattas, ochdet har också utomlands hävdats att inte iakttagit strikt neutralitetmot de i Bidrag vissa befrielserörelser i Granskning av statsrådens tjänsteutövning m. m. Bidrag tiU vissa befrielserörelser i I detta sammanhang kan det kanske omnämnas att stöd äventill UANC har lämnats av t. ex. . Detta är naturligtvis, herr talman, en mycket besvärligfråga. Det kan vara svårt att på långt avstånd bedöma effekterna av svensktstöd när det gäller olika partier som konkurrerar vid ett val, ett val som idetta fall var extra betydelsefullt, eftersom det gällde det första fria valetnågonsin för hela befolkningen i landet. Det är därför uppenbart att regeringens beslut om stödetfill Patriotiska frontens båda grenar men ej till UANC, och det sätt varpåbiståndet har lämnats, kunnat missuppfattas och att så också, åtminstone i ettfall, har skett. Det är viktigt att uppträder så neutralt som möjligtgentemot olika politiska rörelser, rivaliserande stammar och regionala partier.Stor noggrannhet måste iakttas i detta avseende. Vad som har häntden här gången utgör ett memento för framfiden, vilket vi från moderat håll harvelat ge till känna. Jag ber att få yrka bifall till reservationnr 7 i utskottets betänkande. Det här är ju en mycket egendomligreservation som de moderata ledamöterna i riktar mot trepartiregeringen. De allra flesta av oss i den här kammaren hälsar säkertZimbabwes självständighet med stor tillfredsställelse. Den har bl. a. inneburitatt hundratusentals flykfingar som tvingats leva utanför landets gränser harkunnat ta sig hem. har i flera omgångar gett humanitärt bistånd till dessaflykfingar, och regeringen beviljade 5 milj. kr. sombidrag till den repatrieringsaktion som FN:s flyktingkommissarie har ansvaretför. ser vårt stöd tillden här repatrieringen som en otillbörlig inblandning i det val som enligtavtalet skulle hållas. Det sägs i reservationen att vi har gett bidrag till denPatriotiska frontens två grenar, men däremot inte till andra"grenar". Jag antar att det är biskop parti som han syftarpå. Det är väl första gången som det partiet kallas för en gren, men det ärframför allt en överraskande synpunkt. Biskop anhängare befann siginne i och behövde följaktligen inte hjälp till någon repatriering.Menar verkligen att man av pur neutralitet skall gå in och flyttapå folk som inte behöver flyttas? Det är nog inte bara jag som har svårt attförstå den här senkomna stöddemonstrationen för biskop . I rättvisansnamn bör det noteras att i regeringen har varit med om det beslutsom och hans kolleger kritiserar. Den moderata grenen i KUopererar alltså på egen hand. ANDERSBJÖRCK (m): Den här reservationen är ganska kort ochinnehåller inte någon anmärkning mot regeringen. Däremot innehåller den ettkonstate- rande attdet är viktigt att svenska biståndsinsatser i berörda mottagarländer inte kanmissuppfattas på det sätt som har skett. Det är faktiskt så, herr talman,att det inte alltid är så lätt att från svensk horisont avgöra vad som är mereller mindre väl stödda grenar av en rörelse eller fristående rörelser. Jag vill erinra om att vi för ungefär tio årsedan på initiativ hade en lång debatt här i när detgällde situationen i . hävdade då bestämt att en viss rörelseskulle få stöd, eftersom man ansåg den vara stor och viktig, någonting som medall kraft bestreds av andra delar av den här kammaren. Då var det alltsåfolkpartiet som hade en uppfattning som var avvikande frän riksdagsmajoritetens. Det nu aktuella regeringsbeslutet - alldelesoavsett att regeringen har fattat det kollektivt, för det spelar mindre roll isammanhanget - har missuppfattats utomlands. Jag tycker därför, vilket ocksåär anledningen till att reservationen har avgivits, att ett sådant härförfarande icke får upprepas i framfiden om det är möjligt att undvika.Regeringen måste i fortsättningen uppträda så neutralt som möjligt gentemotolika rörelser i de länder i södra som kan komma att bli aktuella försvenskt stöd. Granskning av statsrådens tjänsteutövning m. m. Bidrag till vissa befrielserörelser i harreserverat sig i KU:s granskningsbetänkande, men hans avsikt var inte attrikta någon anmärkning mot regeringen. Han måste väl ändå inse att han därmedhar vidtagit en åtgärd som kunde missuppfattas. ANDERSBJÖRCK (m): Det är mycket möjligt att åtgärden kanmissuppfattas av , men den kan säkert inte missuppfattas av demänniskor som, till skillnad från och hans partivänner för tio årsedan, inte tycker att detta är så enkelt och självklart som här görs gällande.Jag tänker då på människor som känner litet ansvar för att anseende iAfrika icke skadas av att den stöder bara vissa av de befrielserörelsersom finns där. Jag vill understryka, herr talman, att den härreservationen har avgivits icke minst med tanke . Vi hade ensituation - och den borde känna väl till - när en tidigareregering ensidigt favoriserade vissa befrielserörelser som den ansåg vara sigpolitiskt närstående. Det var efter i första hand de principerna som man gavhumanitärt bistånd. Detta kritiserade då, och man tyckte dessutomatt det var värt en och annan motion. Jag har här en mofion sombelyser just detta förhållande. Den är undertecknad av två personer: GunnarHelén och . Där finns bara dessa två namn. Motionen tar upp enkrifik som, herr talman, är av just det slag som vi har framfört när det gällerurvalet av befrielserörelser som erhåller svenskt bistånd. Det vittnar väl ändåom att det inom och har funnits personer som tar de härfrågorna Granskning av statsrådens tjänsteutövning m. m. litetallvarligare än vad tycks göra när han gör sig lustig över omdet här beslutet medfört risk för misstänkliggörande eller inte. känner man en mycket stor tacksamhetöver att utrikespolitiken och biståndspolitiken befinner sig i säkra händer. TREDJE VICE TALMANNEN: Sedan de under avsnittet Bidrag till vissabefrielserörelser i anmälda talarna nu haft ordet övergår kammarentill att debattera Remiss av den s. k. , m. m. Remiss av den (); s. k.KS-utred- Herr talman! Regeringen en gång förhoppningen att ningen, m.m. förhandlingen om överförande avKarolinska sjukhuset till landsfinget skulle Trots behjärtade insatser från fem olikaregeringarär den ännu inte slutförd. Den utredning som och med tiden fick ett betänkande från var ett led iförberedelserna för dessa förhandlingar. I den utredningen var personalorganisationernaföreträdda genom särskilda sakkunniga, som givetvis kunde foga egna yttrandentill utredningens betänkande. Att mot den bakgrunden klaga över att personaleninte har kunnat göra sig hörd tycker jag är helt obefogat, och det finns därföringen anledning för att instämma i majoritetens bedömning som inte -det kanske bör påpekas efter en del tillspetsade framställningar i TV - ärnågon "prickning" av utan enbart en liten mildomförmälan. Men det är en omförmälan för mycket. Jag yrkar bifall tillreservation 8. Den andra frågan gäller ett problem i anslutning tillSerafens nedläggning, som efter i inträde i harägnats en mycket stor uppmärksamhet i olika utskott och i kammaren. GunnarBiörck är ju numera tillkallad som särskild utredningsman i något som heterSista , och tar han väl också upp sin sistaSerafenfråga i . Den här gången gäller det i alla fall två kollegertill som visserligen fick tillfälle att själva välja arbetsplatsmen däremot vid den flyttningen inte fick med sig sina, som det står iyttrandet, "faktiska resurser". Professor använde ett meramålande uttryck i utskottet. Om man läser det utskottsbetänkande som finner man nu inte något stöd för att skulle ha beslutatnågonfing annat än det som regeringen verkställde. Utskottet skriver inte attde två professorerna skulle få tjänster vid men slårdäremot fast att det skulle vara lämpligt om de vid Serafens nedläggningbereddes tillfälle att tjänstgöra som överläkare vid . Av detta utläserGunnar att dessa båda professorer om de så önskade skulle få sammaförmåner som professorn i medicin, som i samband med nedläggningen fick enpersonlig professur 88 förenad med en överläkarbefattningvid . se annatän att detta är en alldeles klar feltolkning av beslut. Och det blirinte mindre allvarligt när senare i yttrandet kastar sig över enhelt oskyldig departementstjänsteman, som i ett brev förklarar att regeringenavser att till punkt och pricka följa beslut. Jag tycker faktisktatt borde be om ursäkt för det omotiverade påhoppet på en personsom här inte kan försvara sig. Under detta anförande övertogförste vice talmannen ledningen av kammarens förhandlingar. i (m): Jag har i den här debatten den något kluvnauppgiften att i avsnitt 12 d företräda utskottets majoritet och att i avsnitt12 g kommentera det särskilda yttrande som avgivits av utskottets moderataledamöter. Båda punkterna gäller regeringens befattning med undervisningssjukhus. Innan jag går in på sakfrågorna vill jag emellertidredovisa några personliga intryck från granskningsarbetet ikonstitutionsutskottet. Jag är tacksam över att ha fått delta i detta arbete.De erfarenheter det givit mig vill jag försöka sammanfatta på följande sätt: Antalet regeringsärenden är så stort att varje statsrådgenomsnittligt svarar för beredningen av nära 1 500 beslut eller sexper arbetsdag förutom alla andra uppgifter. Trots detta harkonstitutionsutskottet i sitt granskningsarbete inte uppdagat mer än enhandfull, mestadels mindre betydande, ärenden, som varit av beskaffenhet atterfordra utredning. Även om både flera och större fel hade påvisats än vad somnu skett, skulle jag ha varit beredd att se fill de ansvariga statsråden medmildhet. Det är mänskligt att fela. Dessutom torde det ofta förhålla sig så attfelet icke är statsrådets, utan vederbörande myndighets eller handläggares, somstatsrådet får klä skott för. Farhågan att bli beskylld för ministerstyre, somuppenbarligen är levande och som har omnämnts här i dagens debatt, begränsarytterligare -och stundom kanhända olyckligt - statsrådens och därmedregeringens förmåga till ett kraftfullt och konsekvent agerande. Själv skullejag, i enlighet med det gamla arméreglementet, närmast vilja hävda atturaktlåtenhet att handla ligger departementschef mer till last än misstag vidval av medel. Till skillnad från den bild jag fått av statsråden har jagvid det här laget ett långt livs erfarenhet av myndigheters tilltagsenhet ochmanipulativa verksamhet - det må nu gälla centrala verk eller lokalaförvaltningar. Jag har ett intryck av att ju mer decentraliserademaktbefogenheterna blir, desto sämre blir det också med den juridiskakompetensen hos beslutsfattarna, desto mera ersätts rätten av makten, desto merriskerar enskilda människor att drabbas av övergrepp och desto större blirosäkerheten i samhället. Den konstitutionella granskningen av regeringenshandlande ger uppenbarligen mestadels ett magert utbyte. Det är mot den alltmervildvuxna av myndigheter som den verkliga kontrollen borde sättas in.Jag har knappast det intrycket att och revisorer i derasnuvarande Granskning av statsrådens tjänsteutövning m. m. Remiss av den s. k. , m. m. Granskning av statsrådens tjänsteutövning m. m. Remiss av den s. k. , in. gestaltningräcker till för systematisk övervakning och resoluta ingripanden.Karakteristiskt för vårt nuvarande samhällsskick är dessutom den överslätandeinställningen till det personliga ansvaret hos offentliganställda beslutsfattareoch handläggare. Jag är gammalmodig nog att anse denna utvecklingdemoraliserande och skadlig och därför värd att bekämpa. Det är också påfallande att genom det skydd som depolitiskt ansvariga erbjuder, breder det ut sig en undervegetation avbefattningshavare, som i skydd av sin oåtkomlighet utvecklar en på personligakontakter baserad underrättelse- och samordningsverksamhet mellan organ ochinstitutioner, för att redan på ett förberedande plan försöka låsa vissahandlingsmönster och binda upp de ansvariga beslutsfattarna. En viss inblick i denna verksamhet har givits i denintressanta "Kontentaserie", för vilken en ledamot avkonstitutionsutskottet - ingen mindre än - haft huvudansvaret.Vår nya författning samlar i princip "all makt i denna sal". Vi vetändå att så har det inte blivit. Balansen mellan första och andra statsmakten -och regeringen - är för all del hjälpligt reglerad i vårlagstiftning.