prot · G309160 · 1979-12-31 00:00:00 — Slutligen hånade mig för att jag medgav att detfanns ofullkomligheter i det här förslaget och för att jag tyckte det var braatt utskottet hade rättat lill en del av dem. Jag kan bara säga till Inga Lantzatt ofelbarhetsprincipen inte är någon viktig del av den liberala ideologin.Att den är det i den kommunistiska känner vi väl till. Nr 160 INGA (vpk) replik: Tisdaeen den '" talman! Alt vpk skulle rida på en debattvåg ärfel. 3 inni19S0 rnycket lyhörda och lyssnar gärnapå de människor sorn i sin dagliga verksamhet har att arbeta med de här frågorna. Socialtiänsten ' kommunisternadelar vi den oro som har kommit till uttryck idebatten och som många känner inför den nya lagen och dess följder - med ettförsämrat rättsskydd för barnen, rned försämrade arbetsmöjligheter inom olikaområden osv. Därför menar vi att man borde vänta med att anta en ny lag och istället använda barnavårdslagen till dess att man får något bättre. Vi anserockså att man borde invänta slutbetänkandet från utredningen om barnens rätt. Det är vår inställning i den här frågan, och det troddejag hade framgått redan av mitt inledningsanförande. () replik; som jag sade, gjortjusteringar på flera punkter och tagit hänsyn till den kritik som harframförts. Ändringar har gjorts i fråga om övergångsbestämmelserna, vad gälleratl försvåra att barn flyttas fram och tillbaka, när det gäller att klarareuttrycka möjligheter till omhändertaganden för samhällsvårdockså när föräldrarna har samtyckt, om man inte kan anta att barnet kan fåbehövlig vård osv, I fråga om närhetsprincipen har gjorts förtydliganden. Socialutskottethar sannerligen inte avstått från att lyssna på debatten, på den kritik som harframförts och på den oro som har kommit till uttryck. När sade att vi inte hade någon genomtänktuppfattning, så tillät jag mig påminna henne om den motion som hon själv harsatt sitt namn under, I den heter det att LVU i stort sett kan accepteras. Nusäger hon att den är så dålig att den knappast är värd någonting utan kommeratt försvåra arbetet, I och med att man gör en så total omsvängning och den nyauppfattningen råkar överensstämma med vad som för dagen kommer fram imassmedia, då tycker jag inte man skall kritisera andra för brist på genomtänktuppfattning. Jag tycker inte atl skall utgå från att allahar samma uppfattning som vår största morgontidning. Den har inställningen attfakta som inte överensstämmer med den kampanj som man just bedriver inte börpubliceras. Så har det varit i detta fall. Jag vet att flera synpunkter som harframförts inte har tagits in i tidningen. Ensidigheten i skriverierna har varitganska enastående, även för , Jag tror således inte att man skallutgå från att opinionen helt oeh hållet sammanfaller med vad som har redovisatsi , Det kan vara en smula oförsiktigt atl hävda det om man, somvpk, gärna vill göra sig populär. Det fannsen tid då det sades att alla socialarbetare ville ha bort tvånget ur socialvården.Det var naturligtvis inte riktigt, utan meningarna var delade. heterdet att alla socialarbetare vill ha kvar tvånget inom socialvården. och det ärnaturligtvis inte heller rätt. Det heter vidare att alla är oroliga för 30 att den här lagstiftningen kommeratt försämra socialvårdens möjligheter. Det ärgivetvis inte sant, Alla som får komma lill tals i den aktuella Nr 160kampanjen är naturligtvis oroliga för det, men det är en helt annan sak, Tisdacen den Tredje vice talmannen anmälde att anhållit att till protokollet få antecknat att hon inte ägde rätt till ytterligare replik, Socialtiänsten m. m. (): Dimma över gjorde att jag tyvärr blevförsenad, men jag antar att det går lika bra att jag håller mitt anförande . När är redo att antaförslaget från socialutskottet om en ny socialtjänstlag, så är en lång vägtillryggalagd från det att socialministern i december månad 1967signerade direktiven till utredningen till dess att ett lagförslag sett dagensljus. Det är heller inget färdigt förslag som socialutskottetlämnar ifrån sig. Den kontroversiella frågan, orn tvånget när det gäller vuxnamissbrukare skall ligga inom socialvården eller på annat håll, har utskottetlämnat olöst. Den går jämte en del andra frågor till förnyad utredning, Itvångsfrågan har begärts förtur, så att det förslag som vi hoppas skall kommaut av den utredningen skall kunna träda i kraft med den nya lagen denI , Det kan förefalla som om utskottet tagit god tid på sig.Propositionen lämnades till , och först står den inför sitt avgörande. Men detta är endast skenbart. Olikaomständigheter har gjort att det inte har gått att få fram ett betänkande.Den största stötestenen har varit huvudmannaskapet förnykterhetsvårdsanstalterna och ungdomsvårdsskolorna. Inte fick vi denslutliga propositionen, och först då var den sista pusselbiten lagd när detgäller lagförslaget. Jag vågar säga att jag inte tidigare under mina 26riksdagsår varit med om ett lika besvärligt utskottsärende. Har vi löst upp enknut, sä har det kommit andra i stället. Men är besvären över. De har inte minst varitbekymmersamma för utskottets kanslipersonal, som gjort ett utomordentligtarbete med ändringar av bl. a. lagparagrafer av betydande omfattning. Som ordförande i utskottet vill jag ta tillfället i aktatt tacka kansliet för ett väl utfört arbete och utskottskamraterna för att vihar kunnat slutföra detta stora arbete i enighetens tecken. När vi bör'jade arbetet hade jag inte den ringaste tro påatt vi skulle kunna lägga fram ett enhälligt betänkande. kan vipresentera ett sådant. Det betyder att vi skjutit ett visst avsnitt, det omtvångsvården, framför oss . Det är få frågor som så har förmått att dela opinionen somden som följt i spåren på socialtjänstpropositionens framläggande. Till betydande del har det varit en skendebatt. Frågan om tvång eller frihet för missbrukarna har upprört en del och har på sitt sätt medverkat till en vrångbild av socialtjänstlagen. Vad man glömt att tala om är att skiljelinjen gått emellan Nr 160 dem som velat ha tvånget kvar inomsocialvården och dem som velat ha det -r- , A_ inom sjukvården, närmast då inompsykiatrin. Tisdagenden ' ' ' 3 i ni1980 "'' '''" '"' stickaunder stol med att jag själv liksom utskottets övriga socialdemokrater och den helt övervägande delen av riksdagsgruppen haft .... den senare uppfattningen. Men då det knappast är lämpligtatt genomföra en så stor reform med ytterst knappmajoritet oeh det andra partiet som stödde m. m. ' "frivilliglinjen"liksom vi hade sina tilltänkta "avhoppare", sökte vi oss fram till enkompromiss. En stilla reflexion; jag tror skulle vinna på omdet inom andra områden funnes en liknande vilja till samverkan. Det är fel attrned en enda rösts övervikt genomtrumfa beslut i snart sagt varje fråga. Denlärdomen borde beslutet i socialutskottet kunna ge. I ett särskilt yttrande som vi bifogat betänkandet har vibl. a. understrukit att det har varit en strävan från vår sida att nå en bredpolitisk enighet kring den nya lagen och kring de principer som skall varavägledande för det sociala arbetet. För att nå fram till en sådan allmänuppslutning kring dessa frågor har det varit nödvändigt för socialutskottet attgöra förändringar och kompletteringar till socialtjänstpropositionen. Utskottet slår fast att en viktig utgångspunkt försoeialtjänstreformen är att insatserna i individuella ärenden skall präglas avfrivillighet och den enskildes rätt till självbestämmande. Den enskilde skallmed förtroende kunna vända sig till med begäran om hjälp utanatt riskera icke önskade konsekvenser i form av olika tvångsåtgärder. Samtidigtråder enighet om att samhället i vissa fall måste kunna använda sig avtvångsåtgärder mot den enskilde när detta erfordras för att avvärja ett omedelbarthot mot någons liv eller hälsa. Så kan vara fallet vid missbruk av alkoholeller narkotika. När det gäller huvudmannaskapet för den psykiska barn- ochungdomsvården begär utskottet på socialdemokratiskt initiativ enförutsättningslös utredning. Bland de preciseringar och förtydliganden som utskottethar gjort förtjänar två att nämnas särskilt. Del gäller fördel första enkomplettering av lagen med bestämmelser om att socialnämnden har ett särskiltansvar både för insatser i syfte att förebygga missbruk och för insatser åt densom till följd av ett missbruk har särskilt behov av hjälp. Ett annat viktigt förtydligande gäller bestämmelserna omvård av unga och regler för flyttning av barn. Utskottet pekar på att det kanfinnas intressemotsättningar mellan barn och föräldrar som gör att föräldrarnainte begär eller rent av motsätter sig att barnet får hjälp genom . En bra lag är ett bra redskap. Men den blir av intet värdeom man inte sätter resurser bakom. Om skall leva upp tillpropositionens intentioner och förverkliga helhetssynens grundtanke, då behöverman framför allt resurser till förfogande. Får man inte detta, hjälper det intemed aldrig så stora och aldrig så vackra ord. Det finns tyvärr tendenser - och klara sådana - tillattacker mot de 32 sociala förmånerna. Regeringenskjuter på gamla löften om anslag till Till nästa budgetår förbereder den ett besparings- Nr 160 program som kommer att gå ut över vitala områden. Densociala välfärden Tisdaeen den hotas.Kampen mot den gemensamma sektorn pågår från högerhåll och lär t i gon Det finns risk för att de svaga kommer att drabbas av Faran är överhängande för att vi i stället för atl få deökade resurser som är nödvändiga, om socialtjänstlagen skall avsätta resultat,får försämrade resurser, och allting pekar på det. Detta kommer att märkasspeciellt när det gäller den sektor av socialpolitiken som handhar nykterhets-och narkotikavården. Där saknas fortfarande vård- och behandlingsresurser.Personalen gör allt vad den kan, men här skulle behövas mycket mer av resurser.Får vi inte ökade resurser på detta område, är jag rädd för att många ungdomarkommer att gå under. Här har regeringen det yttersta ansvaret. Men man kan integå ut och vara starkt kritisk mot den offentliga sektorn när man samtidigtmåste vara medveten om de alltför små resurserna på detta viktiga fält, F, ö,borde konflikten på arbetsmarknaden ha lärt oss vad den offentligasektorn betyder. Det svenska samhället skulle stå sig slätt om attackerna motden sociala välfärden lyckades. nya funktioner och arbetssätt måste utvecklassuccessivt med hänsyn bl, a, till vad som är praktiskt möjligt och rimligt. Denya krav som ställer på kommunerna kan inte uppfyllas bara genomatt man utvidgar verksamheten. Det blir också nödvändigt att se över denhittillsvarande organisationen och att överväga hur denna kan utnyttjas i syfteatt skapa bästa möjliga betingelser för ett socialt arbete i enlighet medsocialtjänstlagens intentioner. Även kommunernas utbud av varierandehjälpåtgärder i enskilda ärenden måste utvecklas. Den nya lagstiftningensikraftträdande innebär självfallet inte att kommunerna redan från början harett fullt utbyggt system av olika serviceåtgärder till sitt förfogande. Det som bör uppmärksammas i detta sammanhang är denförberedande utbildning inför reformen som igångsatts eller som planeras påmånga häll. Inte minst med hänsyn till att socialtjänstreformen inte kan varafullt utbyggd från början bör även sådana utbildningsinsatsesr i många fallkunna göras efter hand. Dock måste man ha klart för sig att utbildningen avpersonalen är en viktig fråga. Därför bör utbildningen och fortbildningen avpersonalen ges hög prioritet i kommunens utbildningsplaner. Den föreslagna socialtjänstlagen är, som framhållitstidigare i debatten, en ramlag, men den är också en starkt målinriktad lag, Ilagen anges såväl övergripande mål oeh socialnämndens uppgiftersom riktlinjer för socialnämndens verksamhet. När det gäller barnomsorgen,äldreomsorgen och omsorgen om människor med handikapp preciseras socialnämndensuppgifter ytterligare. En på detta sätt konstruerad lag är vidare enligtutskottets mening nödvändig för att insatser på ett smidigt sätt skall kunna anpassas efter skiftande förhållanden och förutsättningar och för att verksamheten skall kunna utvecklas och förändras i takt med vunna erfarenheter. En alltför detaljerad lagstiftning kan utgöra ett hinder mot den 33 3 protokoll 1979/80:160-161 , m. m. Kommunerna bör därför ges frihet att söka sig framtill en fungerande social omsorg. Strukturella olikheter mellan kommunerna kanmotivera vissa skillnader i och verksamhet. När detgäller det individuella behandlingsarbetet är det angeläget att lagen gerutrymme för flexibilitet och nya initiativ som kan förbättra de socialaarbetsmetoderna och därmed utfallet av hela verksamheten. Man kan naturligtvis inle bortse från alt lagen också kange utrymme för vissa standardskillnader som inte är acceptabla. Det kan t. ex.inte godtas att den enskildes möjligheter att få bistånd från socialnämndenblir beroende av vilken kommun vederbörande vistas i. Rätten alt överklaga beslutom bistånd och statens tillsyn utgör emellertid vissa garantier för att denföreslagna ordningen blir betryggande ur rättssäkerhetssynpunkt. skall på demokratins och solidaritetensgrund främja människornas ekonomiska och sociala trygghet, järnlikhet ilevnadsvillkor och aktiva deltagande i samhällslivet, heter del i denportalparagraf som konstituerar socialtjänstlagen. Det är förpliktande. Däravföljer att den nya lagen årenviktig hörnsten för familjen, barnen, de äldre och de handikappade.Socialtjänstens insatser bör underlätta familjens uppgift att ge barnen enmateriell och känslomässig trygghet. De skall också medverka till en positivutveckling hos barn och unga oeh i övrigt stimulera och tillvarata barnsresurser. Insatserna bör syfta till att öka barns förutsättningar att lära invissa grundläggande normer och värderingar, som barnen bör bibringasförmåga lill kritisk prövning. Man har i debatten gjorl gällande att den gamlabarnavårdslagen var bättre än den nya lagen. En stor morgontidning i Stockholmhar drivit en verklig kampanj på det temat. Den ena socialarbetaren ochdistriktschefen inom socialförvaltningen efter den andra har uttalat sig ochutdömt socialtjänstlagen ulan att egentligen känna lill dess innehåll. kunde vi i tidningarna läsa attledaren för Hasselakollektivet sagt att det skulle innebära lönnmord pä deungdomar som man behandlar på om man antar det nya lagförslaget. Såsent som blev han av utskottets ledamöter upplyst om dennya lagens verkliga innebörd och förklarade sig nöjd rned upplysningarna. Det är skrämmande att läsa sådana uttalanden, publiceradei en stor liberal tidning. Det har blivit så att om verkligheten inte passarihop med de kampanjer tidningen bedriver, så är det fel på verkligheten. I ett reportage i fredagsnumret av samma tidning gör manvidare gällande att den utredning som tillsatts tillkommit som en följd av vadtidningen skrivit. Jag vill till detta säga att socialutskottet begärde dennautredning , och den har först nu blivittillsatt. Det är alltså sannerligen inte på det sättet att det var tidningensförtjänst atl den kom till. Likabestört blir man när man läser vad . samhället,skriver lill riksdagsledamöterna. Det är en grov förvanskning av Nr 160fakta som redovisas. Tror någon verkligen att en regering som är ansvarigför den propositionen - jag till tillägga att det var den dåvaranderegeringen som 3 jjj 1980 hadeansvaret för propositionen när den lämnades - eller 349 , m. m. ledamötersom har motionsrätt eller ledamöterna i socialutskottet med representanter förfyra partier inte skulle ha opponerat sig, om det förhållit sig så som densnedvridna skrivelsen ger vid handen? Det förhåller sig självfallet inte så.Riksdagsledamöterna är inte så illa orienterade som påstår. Om förslag beträffande de äldre har detinte varit någon särskild debatt. I betänkandet slär utskottet fast;insatser för de äldre skall utformas rned utgångspunkt iprinciperna om självbestämmanderätt för de äldre och för att göra tillvaron sånormal som möjligt för dem. Detta betyder att god service måste erbjudas de gamla.Härvid åsyftas bl. a. social hemhjälp, färdtjänst, social jour,tillhandahållande av tekniska hjälpmedel och, sist men inte minst, goda och ändamålsenligabostäder. Ett annat viktigt område sorn gäller de äldre är sjukvården. Vi fårju allt fler gamla, och därför kommer det att behövas ökade vårdresurser. Detär viktigt att man vid planläggningen tar hänsyn till detta. Lika angeläget är det att de handikappades problemuppmärksammas. Det gäller såväl bostad som hemhjälp och färdtjänst. Beträffandeden sistnämnda vill jag särskilt understryka kvalitetskraven. Det skulle vara betydligt mera att säga omdet omfattande betänkandet. Det finns ju synpunkter på snart sagt varje område.Jag nöjer mig emellertid med detta . Andra ledamöter i utskottet har redantagit upp och kommer att ta upp vad vi sysslat med sompropositionen legat hos oss. Vi har haft förmånen att ha den ansvarige förregeringsförslaget som vice ordförande i utskottet. Naturligtvis har han talatför sitt förslag, men jag måste säga att har varit lyhörd ävenför andra tankar än de egna. Det uppskattar jag honom för. Vi har gjort ändringar i lagparagrafer och skickatkontroversiella frågor till utredning, men jag vågar ändå som en slutvinjettsummera: Den produkt som utskottet nu lämnar ifrån sig är ett aktstycke som ärväl värt att antas av . betyder inga nya himlar elleren ny jord för dem som sysslar med socialt arbete, men den kan bli ett utmärktredskap i förverkligandet av socialpolitiken i ett föränderligt samhälle. Jag yrkar bifall till utskottets förslag. INGA (vpk) replik: Det verkar som om kammaren har blivitett forum för sällskapet för inbördes beundran. Man bockar för och tackarvarandra i olika omgångar. Jag begärde replik med anledning av att att rättssäkerheten tryggas av möjligheten att överklaga. Nr 160 ger inte automatiskt t, ex, flerdaghemsplatser. Och vad är den rättigheten T"sdappn den värd, om kommunerna inte har ekonomiska möjligheter att anordna -5- 1QOA barnomsorg? Det start, ex, 15 000barn i daghernskö i oeh 41)00 i , Jag skulle önska att föräldrarna till alladessa barn överklagade de Itih rtpn beslut som har fattats, men jag har inte speciellt stora förhoppningarom att m. m. derasbehov av barnomsorg ändå skulle tryggas på det viset. I alla sammanhang hänvisas till kommunens resurser. Jagciterar vad som står i utskottets betänkande med anledning av besvärsrätten;'"prövningskall visserligen ske med beaktande av vadsom är möjligt och rimligt med hänsyn till kommunens resurser. ""tillmäter överklagandet och besvärsinstansen mycket stor vikt.men den faktiska verkligheten förändras inte av denna utskottsskrivning. Ochjag tror inte atl fler barn får plats på daghem av det skälet att det finnsmöjlighet att överklaga beslut. kommer för kommunisternasdel att la upp debatten om de äldre, men jag vill säga ett par ord om omsorgenom äldre, eftersom jag i min hemkommun har suttit med i en kommitté som harhaft till uppgift att utarbeta en plan för aldreomsorgen. Vi har i kommittén enmängd bra förslag oeh önskelistor beträffande hur vi skulle vilja ordna det föräldre människor i vår kommun. Men i alla sammanhang konstateras att det saknasresurser. Och den stora bristen i hela detta betänkande är att man interedovisar var man skall ta pengarna, hur kommunerna skall få möjlighet att förverkligahelhetssynen, att få ramlagen att fungera. Eftersom kommunernas ekonomi i allaavseenden är så olika drabbas, sorn jag sade tidigare, de som allra bästbehöver tjänster hårdast. () replik; Om hon hade lyssnatpå vad jag sade, hade hon hört att jag framhöll att lagen inte blir någontingvärd, om inte resurser ställs till förfogande. Men beslutet orn resurserna kaninte fattas som beslutet om lagförslaget. Om hade lyssnat på rnig, hade hon dessutom hörtatt jag sade att regeringen har det yttersta ansvaret för att det kommer framresurser. Men det hörde hon tydligen inte. borde lyssna på andra,innan hon grälar på dem för att de inte följer de råd som hon och kommunisternager. Förresten har kommunisterna i samband med dessa råd inte redovisat var deskall ta resurserna. Resurserna kanske skall tas från ovan. men det går inte.Inga Lantz får förlåta oss, men så länge kommunisterna kommer med dessa överbud,tror vi inte på kommunisterna. INGA (vpk) replik; Vi har klart redovisat i andra sammanhang vilken ekonomisk polifik vivill föra och var vi skall ta resurserna för att göra en sådan omfördelningatt resurserna används på det bästa sättet för det stora flertalet Jag är inte alls grälsjuk. Jag säger bara att verkligheten ser 36 annorlunda ut än att den gör. GÖRANKARLSSON (s) replik: Nr 160 Jag har inte sagt annat än att verkligheten inte blir vad Inga den Kommunisterna använder varje fillfälle att försöka lägga fram 3 jpj jggg förslagsom inte håller. Ni har inte pengar fill dem. Var skall ni ta resurserna?- Ni stårdär tomhänta, och ni är grälsjuka. Det är precis vad ni är. BLENDALITTMARCK (m): Jag har inte för avsikt att stämma in ieventuella lovsånger över dagens beslut. Vi har visserligen ett enhälligtutskottsbetänkande, men detta innebär inte att vi har anledning att vara nöjdaför framtiden. Utskottet hade att ta ställning till en helt överspeladutredning och till dess följd: en bättre men inte helt bra proposition.Utskottets ledamöter oeh kansliet har lagt ned ett omfattande arbete för attlägga fram ett så bra betänkande som möjligt. Egentligen skulle vi ha lagt dethela i ett arkiv för kommande forskare att studera. Men står vi här ochmåste ha någonting att arbeta med. Vi har här i landet ett unikt välfärdssystem och ett uniktskyddsnät. Men ändå fungerar det inte. Vi har mer ungdomskriminalitet ännågonsin, fler alkoholister. Narkomaner fanns inga alls , men nuhar vi tusentals, vi har fler unga analfabeter som inte kan göra sig gällande iarbetslivet, fler utslagna redan från början, fler förtidspensionärer, flersjuka. Psykologen ökar vår börda genom att säga; "Men ser jag mig om i samhället, så tycker jag migfinna, att den lilla grupp i populationen som är föremål för vård i olikaformer genom olika instanser visserligen skiljer sig från 'de andra' i vissaavgörande egenskaper, men att de vårdbehövande i mångt och mycket är lika denanpassade gruppen. Om man riktar sin uppmärksamhet mot de icke hjälpsökande,finner man enligt min mening att många lider av och sannolikt är på väg motsamma slag av bristfungerande. Bristen på självkänsla och adekvat stolthet ärpåtaglig, en infantilt krävande och gnällig hållning inför att 'ingen ordnarnågot', en aggressiv spänning som inte får adekvat utlopp utan ofta verkardestruktivt eller självdestruktivt likaså. Ångesten är påtaglig hos många meninte så få har en flack tomhet som skyls över av både ett hektiskt agerande iform av att man förflyttar sig , omväxlande med ett slapptvegeterande, som har föga av vila oeh återhämtning i sig." Vad beror det på? Ja, ett av felen med dagens beslut äratt orsakerna till välfärdssystemets misslyckande inte har analyserats. Vi gårbara på i ullstrumporna. Det hjälper inte med mera oeh nya resurser. Vi måste få enny anda oeh kunskapskrav i skolan, ny attityd till arbete, en ny syn därrättigheter och skyldigheter ställs mot varandra. En fördomsfri och djup analysmåste till för att åstadkomma en förändring. Och det måste bli uppgiften för nästautredning att utan prestige eller rädsla undersöka om utslagningsmekanis-menfinns inbyggd i vårt nuvarande välfärdssystem. Hela den nya lagen bärs upp av två begrepp, frivillighetoch helhets-svn. , m. m. Men frivillighet kan inte drivas hur långt som helst. Detgäller rättigheter och skyldigheter. Narkomanins utbredning är ett exempel pådetta. Att ställa krav är att visa respekt för människan. Helhetssynen är på många sätt ett återfall i den gamlasymtomteorin. Det finns alla möjliga orsaker till att något gått snett, vilkakan ursäkta ett misslyckande. I vissa fall förhåller det sig också så, menoftast inte. Helhetssynen har också blivit för ansträngande försocialarbetarna. De börjar mer och mer övergå till specialisering.