prot · G30948 · 1979-12-31 00:00:00 — I har man av tjänsterna vakanta inomsluten vård. Inom den öppna vården är av tjänsterna vakanta. Dessa siffrormotsvaras i av vakanta tjänster inom sluten värd och 35,5 %inom den öppna vården. Det är en klar skillnad. Situationen i ärklart sämre än i . För ett annat län, som ligger nära och somdessutom har ett regionssjukhus, nämligen län, är siffran för vakantatjänster inom den slutna värden och inom den öppna värden . Del äräven det ganska höga siffror, vilket visar på atl regionssjukhus inte är någongaranti för atl man har det bättre ställt med tillsatta tjänster. tog upp diskussionen om kontinuitet ivården. Jag delar helt hennes uppfattning att man inte kan åstadkomma enkontinuitet i vården om läkarbrislen är påtaglig och att man inte löserproblemen med kortvariga vikariat. Men den kraftiga examineringen av ca 1 000läkare och del ökade intresset för allmänläkarvården kan, tror jag,förbättra situationen. Det är helt klart så, alt man har fåll ett störremedvetande om samhället i stort hos den unga generationen läkare, och intressetför just allmänläkarvården ökar bl. a. därför. Jag tycker det är ganskasjälvklart atl den som ger sig in på studier till läkare skall ha en ordentligupplysning om läkarens roll i samhället och vad som kan krävas av den blivandeläkaren, lika väl som jag anser atl allt val av levnadsbana bör föregås av enriktig yrkesrådgivning. Del skall alltså inte vara någon skillnad mellan demsom väljer att bli läkare och dem som väljer en annan bana. Jag vill emellertid påminna om andra faktorer som ocksä harbidragit till den bristande jämlikheten när det gäller fördelning av läkare. Vihar fått kortare arbetstider för vissa läkargrupper, framför allt för de ungaläkarna. Arbetstiden för t. ex. en bilrädande överläkare var densamma år 1977och innevarande är, ca 45 limmar . FV-läkare hade en tjänstgöringstidpå och har i är. AT-läkare hade entjänstgöringstid på är 1977 och har 40,5 . De ungaläkarna tillgodogör sig alltså arbetstidsförkortningen mer än de något äldre. Dessa förhållanden tillsammans medjourkompensationsavlalet har därigenom minskat den samlade arbetstiden förläkarna och försvårat en bättre fördelning av läkarna i landet. Man kanske, närman diskuterar problemen kring läkarförsörjningen, inte skall glömma bort attsådana faktorer spelar in, liksom den ökande andelen läkare som använder sig avbegränsningar i arbetstiden av olika anledningar, t. ex. för vård av egel barni hemmet. Del gör all även om siffran för utexaminerade läkare är hög, sä blirden samlade effektivaarbetsinsatsen inte lika hög. Jag utgår dock ifrån att de nu vidtagna åtgärderna - jagsyftar bl. a. på avtalet mellan och - skallge ett positivt resultat. Jag vill i alla fall försäkra att jagföljer den här frågan med stor uppmärksamhet. Om det skulle visa sig altåtgärderna är otillräckliga, kommer jag atl ta upp frågan till behandling föratt om möjligt finna lämpliga styrmetoder, även om styrmetoder inte alltid ärdet väsentliga. På direkta fråga, omläkarfördelningsprogrammet upptog fler privatläkare, kan jagsvara nej, det gördet icke. Jag vill också tillägga att jag mycket väl kan se atl privatläkarekan vara en effektiv del av sjukvårdsorganisationen även i underförutsättning atl man skapar sädana ekonomiska betingelser för dem alt de kanarbeta. Detta skulle möjligen kunna ske genom någon ändrad form försjukförsäkringens insatser pä den sidan - exakt hur kan jag inte ange ,men det finns säkert möjligheter atl ordna det också. Lagarbetet tror jag inteheller är några problem när det gäller privatläkarna. Det går säkert att klaraden saken ocksä. Om åtgärder för att förbättra läkartillgängen i skogslänen FRIDABERGLUND (s): Jag tycker det är myckel bra altsjukvärdsministern, om de här åtgärderna inte visar sig effektiva, övervägerandra insatser. Det är ju sä att i alla sammanhang drabbas , vad det än är fräga om. Det är mycket tråkigt att konstalera del,eftersom många läkare som kommer till oss från andra häll, bara de väl kommerhit, trivs mycket bra, även om de har besvärliga arbetsförhållanden beroende päbristsituation. Skulle vi kunna häva bristerna, skulle de uppleva det mycketposiiivt. Att jag kände mig orolig för att den här överenskommelsenoch del här systemet inte skulle fungera beror, som jag sade i min inledning,på att man inte har gjort något åt systemet med vikarier. Inom storstads- ochregion-sjukvårdsområdena har man på mänga håll utbildade läkare och man harvikarier för dem som är lediga, men på andra håll får man inte det.Blocksyslemet fungerar inte riktigt. Men jag tycker det är bra att hardetta under uppsikt. Jag vill också säga atl jag lycker det är positivt atl vihar en sjukvårdsminister som har gedigen kunskap om vårdområdet. Det betyderoerhört mycket, för oberoende av vad man har för åsikt om valfrihet och andrating så är det ändock kunskaperna och insikterna som måste vara vägledande förregeringen. Det är klart att arbetstidsförkortningen och andraåtgärder har betytt en del. Men om man, såsom framgick av svarel, harökatkapaciteten och allt har hamnat utanförNorrbotten och en stor del av ökningen har hamnat utanför skogslänen, då är detganska naturligt att känna oro och inte riktigt lita pä alt det blir bättre iframtiden. Hur gärna man än vill vara positiv sä är man i alla fall litetskeptisk längst inne. Överläggningen var härmed avslutad. Om vissa rättigheter vid s. k. anknytningsinvandring § 4 Omvissa rättigheter vid s. k. anknytningsinvandring Statsrådet erhöllordet för alt besvara (vpk) anmäldainterpellalion, 1979/ 80:59, och anförde: har frågat mig om jagär beredd att förelä några ändringar i nuvarande lagstiftning och verka förenförändring av praxis så att den som erhållit arbets- och uppehållstillståndgenom s. k. anknytningsinvandring efter invandringen ges rätt till arbets- ochuppehållstillstånd oberoende av förhällandet till den andra parten. har en regleradarbetskraftsinvandring. Denna innebär atl en ulomnordisk medborgare som villbosätta sig här skall ha uppehålls- och arbetstillstånd ordnat innan han ellerhon reser in i landet och att arbetstillstånd ges efter prövning avarbetsmarknadsverket och parterna på arbetsmarknaden. Den som rest in utanarbetstillstånd kan i princip inte få sådant så länge vederbörande vistas här.Från denna regel finns vissa undantag. a. kan flyktingar och nära anhörig,exempelvis make/maka eller sammanboende, få rätl att vistas och arbeta här ävenom ansökan om tillstånd skett efter inresan. Sedan början av 1970-lalet har bl.a. den avsiktliga satsningen pä att skapa arbetstillfällen för undersysselsattagrupper här i landet medfört att del blivit allt svårare för utlänningar alt fåarbetstillstånd före inresan. Trots dessa förhållanden har de senasteåren haft en genomsnittlig brultoinvandring från utomnordiska länder på ca 20000 personer. Ungefär hälften av dessa, ca 10 000, har varit personer medfamiljeanknytning till . Av dessa 10 000 har ca 5 000 fått tillståndefter s. k. snabba anknytningar. Det gäller personer som efter en mycket kortbekantskap antingen här i eller utomlands gift sig eller flyttat sammanunder äktenskapsliknande förhållanden med en i bosatt person. Antaletsädana fall har ökat i takt med alt möjligheten att få uppehålls- och arbetstillståndi efter arbetsmarknadsprövning har minskat. Del är uppenbart alt del imänga fall är fråga om seriösa förhåltanden. I vissa fall är det emellertidfräga om rena skenförhållanden. Eftersom det råder politisk enighet om att den regleradeinvandringen måste upprätthållas är del givetvis nödvändigt att försöka kommalill rätta med de allt vanligare försöken att kringgå den. Problemet med snabbaanknytningar finns f. ö. inte bara i utan ocksä i alla andrainvandrarländer. Man har försökt komma till rätta med problemen pä olika sätt.I har följande praxis utvecklats. När någon åberopar anknytning till en här bosatt persongörs en utredning genom alt båda parter hörs. Är det dä uppenbart atl det ärfråga om ett konstruerat förhållande avslås ansökan. I övriga fall beviljasuppehålls- och arbetstillstånd under förutsätlning att det äktenskapsliknandeförhållandel varat . Den sökande accepteras dock inte sominvandrare , utan ges tillstånd i sexmånadersperioder. Vid varjeförlängningsansökan prövas om förhållandet alltjämt består. i två årfår utlänningen stanna i även om förhällandet därefter skulle upphöra.Om förhållandet upphört än förlängs tillståndet iregel inte. Tväårsgränsen är emellertid inte absolut utan endast en riktpunkt. Självfallet prövas i varje enskilt fall om det föreliggeromständigheter som bör medföra att sökanden ändå skall få stanna i . Delförhållandet att utlänningen innehar arbetsanställning utgör dock inte en sådanomständighet, eftersom man ju dä skulle godta kringgåendet av den regleradeinvandringen. Däremot kan exempelvis den anknytning utlänningen fått lillSverige genom sin vistelse här eller de av nämndasvårigheterna för frånskilda kvinnor att återvända fill hemlandet på grund avden kvinnosyn som råder där vara sådana omständigheter. Mycket stor hänsyn tas lill atl det i förhållandet finnsbarn, antingen gemensamma eller den ena partens. Under senare lid har vissliberalisering av praxis skett i dessa fall. Finns det gemensamt barn i detupplösta förhållandet vägras fortsatt tillstånd endast i de fall då utlänningeninte har vårdnaden om barnet och inte heller uppehåller kontakt med barnet.Övriga fall avgörs med hänsynstagande till samtliga omständigheter i ärendetoch med särskilt beaktande av barnets situation och dess behov av kontakt medbåda parterna i det upplösta förhållandet. Några generella riktlinjer är svårtatt ange, eftersom situationerna är mycket skiftande från fall lill fall. Att acceptera den som åberopar en snabbanknytning som invandrare skulle få avsevärda konsekvenser för den regleradeinvandringen, och jag är därför inte beredd att vidta en sådan generell ändringav praxis som interpellanten föreslår. Vad jag nu sagt om ändring av praxis fär också ses somsvar på inlerpellantens fräga om ändringar i lagstiftningen. I sitt senaste betänkande (SOU 1979:64) har utlänningslagkommitlénlagit upp bl. a. dessa frågor genom förslag om att även uppehållstillståndskall ha sökts före inresan och att statusbyte i princip inte skall tillålassedan utlänningen kommit hit. Remisstiden för betänkandet har gått ut ochfrågan bereds f. n. i . Proposition avses atl framläggas ivår. Även den i regeringsdeklaralionen omnämnda nya invandrarutredningen avseskomma alt behandla dessa frågor i samband med en översyn av riktlinjerna förinvandringspolitiken. Varje reglering av invandringen innebär att enskildamänniskor kan komma att drabbas hårt. Men jag vill understryka all en regleringaldrig fär bli så hård atl inte utrymme ges för atl i enskilda fall ta hänsyntill myckel starka humanitära skäl. Del är också vad vi försöker göra inte baranär det gäller de nämnda anknytningsfallen utan ocksä när vi tillämparinvandringsbestämmelserna i övrigt. Om vissa rättigheter vid s. k. anknytningsinvandring ALEXANDERCHRISOPOULOS (vpk): Herr talman! Jag vill tacka invandrarministern för svaret.Till att börja med vill jag understryka att jag och det parti jag tillhör delarregeringens uppfattning att vi måste ha en reglerad invandring. Om vissa rättigheter vid s. k. anknytningsinvandring denarbetslöshet som följer av den kapitalistiska utsugningen av länder och folkoch den ojämna ekonomiska utvecklingen i västvärlden är inte problem som kanlösas genom atl arbetare och utarmade bönder i miljoner tvingas vandra mellanländerna. står det klart atl det ligger såväl i stora som i småkapitalisters intresse att arbetskraften fortsätter att gå övernationsgränserna. Ju större tillgången på arbetskraft är, desto större ärmöjligheterna att pressa lönerna nedåt och alt försämra arbetsvillkoren iövrigt. Arbetslösheten är i samtliga kapitalistiska länder detständigt närvarande gisslet för hela den klass vars enda tillgång ärarbetskraften, som de för sin egen och för sina familjers skull måste säljatill dem som äger kapitalet. Arbetslöshet innebär i det slora flertalet ländersvält och fattigdom, och del i sin tur tvingar fram desperata handlingar. Ensådan handling är att lämna sitt folk och sin kultur. Man söker arbete därarbete står att få. Går det att åstadkomma på legal väg, så väljer man denvägen. Om det inte går, tvingas man försöka på annat sätt. Detta är ingen moralisk fråga - moral förutsätter envalmöjlighet. Det är en fråga om nödvändighet. Och det finns alltidkapitalister som är beredda att utnyttja denna nödvändighet - som anställerfolk som invandrat illegalt för längre eller , anställer underförhållanden där arbetsmarknadens avtal och rättsregler totalt sätts ur spel.Dessa "vänliga hjälpare" föder sig likt parasiter på arbetarklassensmest utsatta skikt. Jag tror alt det är vikligt att dessa förhållanden slårklara när vi diskuterar invandringen, inkl. den reglerade invandringen. Desäger oss nämligen att det fordras helt andra åtgärder än återkommandekontroller av äktenskapliga tillstånd, för att nägot skall kunna göras åt denillegala invandringen och det ohämmade utnyttjandet av arbetskraft som följerav den. I sitt svar hänvisar statsrådet tillstatistiskt material, som säger att trots den reglerade invandringen 10 000personer erhåller uppehålls- och arbetstillstånd på grund av anknytningoch atl av dessa utgörs 5 000 fall av s. k. snabbanknytning. Vidare konstaterarKarin att det utan tvivel i många fall är fråga om seriösaförhålladen. Men det är också uppenbart att det i vissa fall är fråga om renaskenförhållanden, som har lill syfte att kringgå lagstiftningen om uppehålls-och arbetstillstånd och är att betrakta som illegal invandring. Syftet med den nuvarande lagstiftningen är alltså allstoppa den illegala invandring som sker genom skenäktenskap. Som grund förmisstankarom att skenäktenskap kan föreligga har man den relativt kortabekantskapslid som ibland föregått äktenskapet, dvs. s. k. snabb anknytning. Jag har ingen statistik över förhållandena iäktenskap ingångna mellan svenska medborgare, men jag kan föreställa mig attdet bland dem finns åtskilliga s. k. snabba anknytningar. Och det är då intefråga om skenäktenskap. Den relativt korta bekantskapsliden kan alltså inteutgöra något bevis för alt äktenskapet är ell skenäktenskap. Lika litet är äktenskapets upphörande efter en relativtkort tid något bevis för att det rör sig om ett skenförhållande. Del är kanskeöverflödigt att påminna omatl i del svenska samhället är skilsmässa efter elt relativt kort äktenskap enganska vanlig företeelse. När ett äktenskap .nellan en person som har rätt atlvistas i landet och en utländsk medborgare upphör efter en obestämd tidsvistelse i landet medför det för den utländske medborgaren, att han inte fårförnyat uppehålls- och arbetstillstånd och att det kommer ett beslut fräninvandrarverket om förpassning, om inte särskilda omständigheter föreligger.Detta gäller oavsett om det lidigare förhällandet var av snabbkaraktär ellerinte och oavsett om det finns grund för att misstänka skenäktenskap eller inte.Det är en praxis som tillämpas generellt för alla, ocksä för alla de fall avseriösa äktenskap som statsrådet har medgett finns. Här har vi således en tillämpning av lagen som, underförevändning av att vilja stoppa den illegala invandringen genom skenäktenskap,vänder sig mot och drabbar all invandring genom anknytning. Man är vid dennalillämpning medvelen om att det drabbar människor som inte har försöktinvandra illegalt genom skenäktenskap. En av de grundläggande principerna för detsvenska rättsväsendet är att hellre fria än fälla, när inga bevis föreligger.Den praktiska tillämpningen av lagen när det gäller uppehålls- ocharbetstillstånd bygger på den precis motsatta principen. Jag är medveten omproblemen med den illegala invandringen, och jag är överens med nödvändigheten av en reglerad invandring. Men jag anser att det problemetmåsle lösas pä ett annat sätt, inte genom en lagstiftning och en praxis somtill sin natur är diskriminerande och orättvis. Ur juridisk synpunkt och urrättvisesynpunkt bör denna lag och denna praxis ändras. I svaret understryker att uppehålls- ocharbetstillstånd i allmänhet inte lämnas om äktenskapet varat mindre än tvä år.Men det sägs också atl två är inte skall ses som någon gräns ulan är enriktpunkt. Jag för min del anser det orimligt att ha en lag somlämnar sä stort utrymme för godtycke, och den fråga jag måste ställa är vad sompåverkar denna tvåårsriklpunkt - för de rent personliga hänsynen utgår jag frånalt man skall ta oavsett vilken tid som äktenskapet varat. Är det så alt lagoch praxis här skiftar innebörd, beroende på konjunkturförhållandena ochbehovet av arbetskraft i landet? Och anser i så fall alträttvisan på det sättet skall vara beroende av konjunkturer? Ett annat förhållande som gör att behandlingen avanknytningsfall är orimlig är atl hotet om förpassning kan tvinga människor,framför allt kvinnor, att uthärda i oacceptabla förhållanden. Försäkringar omatt hänsyn tas till sociala och kulturella förhållanden i hemlandet och till omdet finns barn i äktenskapet är inte betryggande. Exemplen på hur sädana hänsynhelt har nonchalerats har varit alltför många , och jag tvivlarpå att några garantier kan lämnas för att så inte kommer alt ske igen. När jag har ställt min fräga, om statsrådet är beredd attmedverka till sådana ändringar i praxis och lagstiftning att personer som fårarbets- och uppehållstillstånd genom s. k. anknytningsinvandring efterinvandringen ges rätt till arbets- och uppehållstillstånd oberoende avförhållandet till den Om vissa rättigheter vid s. k. anknytningsinvandring Om vissa rättigheter vid s. k. anknytningsinvandring andraparlen, har jag gjort det utifrån åsikten att de rättsliga och socialakonsekvenserna av de nuvarande reglerna är sä stora och av en sådan art attlagstiftningen och dess tillämpning måsle ändras. Av svarel framgår att stalsrädet inte delar minuppfattning på den punkten. Hon hävdar att elt slopande av nuvarande reglerskulle fä avsevärda konsekvenser för den reglerade invandringen. Det vet viemellertid ingenting om, däremot vet vi en hel del om vilka följder denuvarande reglerna har, inte minst i form av personliga tragedier. Jag konstaterar inledningsvis alt AlexanderChrisopoulos och jag är överens om hur nödvändigt det är att upprätthållaprinciperna för den reglerade invandringen - vi har inga skiljaktiga meningarpå den punkten. Vår invandrarpolitik tar sikte pä att tillförsäkra alla som kommertill vårt land samma rättigheter som svenska medborgare. För atl kunna uppfyllade kraven är det nödvändigt all vi ser till att vi inte lar pä oss mer än vikan klara. var kritisk mot milt svar trots attjag försäkrade atl vi, i varje fall om man ser del i stort, tar all den hänsyntill enskilda situationer som rimligen kan krävas. Det är inte sä att varjeupplösning av ett äktenskap mellan en utlänning och en i bosatt personleder till förpassning av utlänningen. Bestämmelsen gäller de äktenskap somupplöses inom tvä är. Det är faktiskt bara i av alla skilsmässor somingångna äktenskap upplöses inom tvä är i , och jag tror inte attprocenttalet är högre i fråga om invandraräklenskap. Jag vet faktiskt inte på vilket annat sätt som man utifrånskulle kunna mäta hållfastheten i ett förhållande än genom tiden. Detta ärkänsliga frågor som rör två enskilda människor. Därför måste man ha generellaregler. Jag skulle inte kunna länka mig att fräga: Hur mycket tycker ni omvarandra i det äktenskapet? Kan man räkna med att det kommer atl beslå? Detenda sättet att mäta ett förhällandes hållfasthet är atl se hur länge detvarar. Del kanske i och för sig inte är någon bra metod, men jag kan inte hittanågon bättre. Sedan kan man naturligtvis diskutera om just tväårsgränsen ärrimlig, men det är en annan sak. sade att det fanns utrymme förgodtyckliga bedömningar. Jag vill hävda att det gör det inte. Vi har degenerella principerna och vi gör undantag, som jag har sagt i mill svar, därsärskilda omständigheter föreligger. Jag delar att problemen kan bli stora för kvinnor som skiljs och kommertillbaka till sitt hemlands kultur, där man har en annan syn pä kvinnan ochandra värderingar av ett sprucket förhällande. Jag tycker det är riktigt lar hänsyn till det, och det försöker man också göra. När det gäller förhållanden som har spruckit och där detfinns barn har det skett en förändring av praxis, som påbörjades och som jag har fullföljt. Man tar nu mycket stor hänsyn tilldessa omständigheter. Kan bägge föräldrarna visa atl de har kontakt med barnetkommer förpassninginte att ske. Jag vill alltså hävda att det f. n. inte finns någonbättre metod att komma till rätta med det missbruk som vi är överens om sker. (vpk): säger i sitt svar att det är10 000 utländska medborgare som får uppehålls- och arbetstillstånd i pågrund av familjeanknytning. Av dessa 10 000 är det 5 000 som är s. k. snabbaanknytningar. konstaterar också att det i många av dessa fallär fråga om seriösa förhållanden. Det finns också vissa fall som man kanbetrakta som rena skenförhällanden. Men fillämpningen av lagen - jag tänkersärskilt på den del av lagen som säger att efter äktenskapets upphörande skallförpassning ske om det inte finns speciella omständigheter att ta hänsyn till -gäller inte bara skenäktenskapen ulan alla. säger att man inte kan avgöra hur mycketmänniskor tycker om varandra, huruvida det är fräga om ett skenäktenskap ellerinte. Det betyder alt i avsaknad av möjligheter att avgöra vilka äktenskap somär skenäktenskap tillämpar man en lag som drabbar ocksä alla seriösaförhållanden. I brist på bevis för lagbrott behandlar man alla anknytningsfallsom om de vore skenäktenskap. Det är beklagligt. Jag kan inte pä rak arm tala om hur man skall lösaproblemet med den illegala invandringen, men jag lycker inte att man för attkomma till rätta med missförhållandena på det här området kan ha en lag somtill sin natur är så diskriminerande och orättvis. Om vissa rättigheter vid s. k. anknytningsinvandring upprepar att manbehandlar alla snabba anknytningar som om de vore skenäktenskap. Det gör maninte. Men tillämpningen av lagen drabbar dem, vilkas förhällande upplöses . Om man utgår från svenska förhållanden är det bara i av allaskilsmässor där äktenskapet varat eller mindre. Jag tror att andelen ärmindre bland invandrarna. Tillämpningen av lagen drabbar alltså inte dem som visaratt det är fråga om ett seriöst förhållande genom att äktenskapet har en vissvaraktighet. Det är det sätt på vilket man kan visa att förhållandet ärseriöst. Tillämpningen av lagen gäller alltså äktenskap som upplöses inom tvåår. (vpk): har inte svarat på min fräga,vilka faktorer som bestämmer att tidsgränsen skall sättas till två är. säger ocksä att tvåårsgränsen inte är absolut - det är bara en riktpunkt.Det finns folk som har varit i landet i fyra är som har utvisats! Frågan kvarstår: Kan den relativt korta lid somäktenskapet varat vara ett bevis för att äktenskapet varit ett skenäktenskap?Hävdar det? Den praxis som har utvecklats innebär att manhar valt tvåårsgränsen. Man kan i och för sig säga alt det är en godtyckliggräns. Man hade tidigare . Då ökade de förhållanden som man sedanpå skälig grund kunde bedöma vara skenförhållanden. har praxisändrats sä att man nu har en tväårsgräns. Jag sade också i mitt första svar atl tidsgränsen kandiskuteras. Regeringen har emellertid tillämpat denna regel under flera är, ochjag har förklarat att jag Ulls vidare vill fortsätta att tillämpa den under dentid som utredningarna pågår. Vi kommer ju med en proposition , och äveninvandringen skall utredas. Jag vill äter framhålla alt inte alla drabbas utan bara demänniskor vilkas förhållanden upplöses inom denna tväårsgräns. Man har valt ettsäll alt värdera äktenskaps hållbarhet. Jag är medveten om alt det kanfinnas andra sätt än varaktigheten när det gäller att värdera om ett äktenskapär seriöst och .