prot · G309143 · 1979-12-31 00:00:00 — Vi är i utskottet också överens om att densäkerhetspolitik som liiir lagts fast iiv och regeringen håller iiveni ett liige då spiiniiingiirnii melliin stormakteriiii har ökiit. Vi iiröverens om iitt någrii föraiidringiir inom de ekonomiska ramarna för försvaretinte iir påkalliide. iiven om vi nu liksom har litet olikautgångspunkter när det giiller att bedöniii riimbelop-pen. I ett avseende iivviker försviirsininistern frän sintidigiire ståndpunkt. Han har kommit till samma uppfattning som visociiildemokriiter. iiiiiiiligeii iitt man inte skall göra de viiriipliktigaoch värnpliktsförmånerna till föremål för särbehiindling iiv riksdiigen. dvs.iitt man inte skiill ga till och begära att fä mera pengar omviiriipliktsförmånernii skulle förbiittras mer än vad som svarar motökningen iiv försviirsindex. Vi har tyckt att det är en svniierligenolycklig hiiiiteriiig. Värnpliktsförniånernii liksom de försviirsanställdaslöner får bli vad de kiin bli. men det måste självfallet rymmas inomförsviirsriiniiirnii. Vi hiir ingenting emot att fiirsvarsministern nu harkommit fiiini till detsiimriiii och föreslår :itt den ordningen skiill giilliifiir framtiden. Men som jag säger det kiin jiig inte latii bliatt bekhiga att försvarsministern vill ge de värnpliktiga en så styvmoderligbehiindling niista budgetår. Han föreslår niiniligen en höjning avdiigpenningen med . Vi vet allesammans att det absolut inte kan räcka till.Vi har upplevt hur priserna - inte minst - har ökat. ochkiinske just på de produkter som de värnpliktiga efterfrågar. och iillt viid det nu är har stigit kraftigt. Därför är enuppriikiiing med . Det kommer att innebära att devärnpliktiga, som rediin tidigare fått tii på sig en onödigt stor börda, kommeratt få det iinnu sämre . Jag skulle önska att det fanns åtminstone någon på denborgerligii kiinten sorn hade förståelse för den uppräkning med . som vi föreslår och som ju ändå kan ge de värnpliktiga chansen iitt bibehålla sin stiindard. Jiig tycker inte att man skall spara på det här området. Det är iitt ta tillbiikii peiigiirnär man räknar med att de värnpliktigas kostnader under ett kommande år icke 34 skall fä stiga i sådanutstriickniiig iitt det sviirar mot den indexutveckling som det finnsanledning att räkna med. Andra utskottsledainöter frän vårt parti kommer sediin attta upp delar iiv Tisdaeen den totalförsvaret, civilförsviiret och detekonomiska försvaret. Vi har där funnit 3 .y: \gr\ attregeringen gjort sig skyldig till en alltför njugg bedömning av den Jag kan gå förbi dessa avsnitt ibetänkandet, men Försvarspolitiken finner detbeklagligt att utskottets majoritet inte har velat tillmötesgå vår mycketblygsamma begäran att regeringen borde rikta försvarskominitténs uppmärksamhetpå den betydelse som var försörjningsberedskiip har för vårt totalförsvar.Inte minst i den situation vi nu upplever, då vi har mycket kniippaekonomiska resurser och måste räkna med det också , tror jag dethade viirit välbetänkt att följa det råd vi här ger. även närdet giiller andrii produkter än olja skulle kunna finna metoder för att åstadkommaen lagring som inte behöver bekostas direkt med statsmedel Jag beklagar att man inte kunnat biträda vår motion på den punkten och ge den meningen till känna, som jag tycker är ytterst Så är det emellertid - som framgår av tiilarlistan skalljag fattii mig kort - en fråga som det knyts ett särskilt intresse kringi år. och det iir frågan om luftförsvaret och vilken roll det skall få i denfriiintida försvarsorganisationen. Vi är alla medvetna om att när vidiskuterar flygplan och luftförsvar är det mycket stora pengar det rör sig om.Vi ar vana vid att en mycket stor del av det svenska försvarsanslaget gått åtför att vi skulle kunna producera egna krigsflygplan här i landet ochåtminstone nödtorftigt utrusta dem med vapen. Jag vill inte vara oartig mot försvarsministern, men jagmåste ändå siiga iitt han har en viss benägenhet att finna ständigt nya ochkontroversiella lösningar just när det gäller flygplansfrågor. Med stor ivergick han in för iitt utrusta luftförsvaret med ett lätt skol- och attackplan.B3LA. med de mycket begränsade uppgiftersoin ett sådant plan kunde fylla.Kostnatlernii visade sig emellertid bli så stora att sedan man hade lagt nedhundratals miljoner pa projektet fick hela tanken skrinläggas. inbjudes att ta ställning till ett nyttprojekt, och jag vill garna säga att ur vissa synpunkter är det förslag som nuföreligger intressantare. Det tänkta planet skulle ju liksom föregångarna fränTunniin fram till kunna få en mycket allsidig användning. Vi hartidigare fått lov :itt hantera de här frågorna rned beaktande av att ärett litet land. Av det skälet har vi så att säga försökt ställa väldigtlångtgående krav om användiindet på de plan som tillverkats. De mest ivriga flygentusiasterna tror att vi nu skallkunnii få fram ett flvgplan. som fixt och färdigt och utan några störreföriindringar skall kunna fylla alla uppgifter-jakt, attack och spaning. Detintressanta är irtt ett sådant plan såvitt jag kan förstå inte existerar inågot liind. kanske inte ens på ritbordet. Men här i har vi denföreställningen iitt vi skulle kunna producera ett plan som verkligen var såutformat att det kunde kliira alla de här uppgifterna. skulleriksdagen, om jag har förstått rätt. inbjudas att ge ett klart ' Nr 143 besked om att det är ett sådiinthiir plan vi vill ha om när det blir -T- ,1 aktuellt, och vi skulle anvisa 200mil joner som under de närniiiste två åren far 13 mii 1080 förbrukas för att studera och,åtminstone delvis, utvecklii ett sådant plan. För att det inte skall bli något missförstånd i den här frågan vill jag giirna Försvirs Itk säga att vi socialdemokrater intehar någonting emot flygplan och iibsolut inte harnågonting att erinra mot att de tillverkiis inom liindet. Frågiin iir biiriihur det skall bli möjligt att inom de försvarsramar som vi kan täiikii ossutveckla och producera ett sådant plan till rimliga kostnader, Liindets ekonomiiir sannerligen svag, och den kominer icke att förbättriis . tills vi då har att ta slutlig stiillning till frågiin. Så sent som uttalade sig en klar majoritet iriksdagen för att man icke skulle fatta något beslut i flygplansfrågan förriinförsvarskonirnittén var färdig med sitt arbete, Diirför tycker jag att det iirolyckligt att försvarsministern nu lägger fram en proposition i saken. Den äroklart utforniiid och inte så precis och konkret som den första kommuniké jagsåg, för da var det klart att regeringen hade beslutat att det skulle bli ettsådant hiir pliin och att vi nu skulle ta ett principbeslut. Sedanjag har läst utliiggningiirna i propositionen är jag litet mer tveksam omhuruvida man kan säga att ett riksdagsbeslut blir bindande. Vi har naturligtvisvarje budgetår möjligheter att behandla dessa frågor. Ur den synpunkten ärbeslutet kiinske inte i realiteten så starkt bindande sorn man möjligen iförstone har föreställt sig. Men vi menar som sagt att vi skall vidhålla det beslut somvi fattade . Det var ett riktigt beslut, som innebär att vi har respektför den kommitté som tillsatts och som skall studera de här frågorna. Den börha möjlighet iitt fritt välja och föreslå de alternativ som passar föruppbyggnad av försvaret. Den skall inte ha pressen på sig att till varje prisräkna med att ett sådant flygplan som det här gäller skall finnas med iorganisationen. Det är inte iilldeles säkert att det är möjligt att åstadkommaett sådant. Vi socialdemokrater är helt överens i vår bedömning attdet inte är lyckligt att just nu fatta beslut om ett plan av detta slag. Vi haringenting emot att det görs studier och att sådana studier också kan gälladenna plantyp. Men niiin måste vara mer allmänt inriktad på att se hur viskiill lösa luftförsv;iiets problem . Detta vill vi gärna ha beskedom. Vi har inte i pengar kunnat precisera vad det får kosta, utan vi anser attdet bör ankomma på de ansvariga myndigheterna att ge en anvisning på denpunkten. Vi vill således inte köpa grisen i säcken. Men vi menar attdet. med betydligt måttligare penninginsatser än det här är fråga om. skulleviirii möjligt att driva ett fortsatt utredningsarbete. Låt mig säga att vi i hög grad uppskattar attutskottet åtminstone på en punkt har kunnat vinna samförstånd. De undersökningar och penetre ringar som skall göras i den här frågan skall läggas upp på ett sådant sätt att hela den svenska försvarsindustrin - dvs. de företag som är berörda - verkligen har en chans att komma med. så att det inte blir en alltför ensidig uppläggning. Utskottet har tillmötesgått oss på den punkten med en 36 skrivning som jag anser varatillfredsställande och som innebär att studierna får detbreda underlag som jag här har talat om. Om jag skall hålla löftet att tala kort får jag sluta med detta. Jag beratt få yrka bifall till samtliga de reservationer som fogats till J3 |yjQ betänkandetnr 13 av rnig och mina sex utskottskamrater och som avser en_ rad olika områden. (vpk): diskuterade vinedrustningsfrågor här i kammaren. Det blev mest en debatt omkärnvapenspridningen och möjligheterna till kontroll av den och inte så mycketom nedrustningsfrågor i allmänhet. Men det torde inte vara någon överdrift attpåstå att alla var medvetna om att vi nu är inne i en fas av ökadeinternationella spänningar och rustningar, skall vi diskutera den svenska försvarspolitiken,och det är ju en självklarhet att den frågan hänger ihop med den debatt viförde . Det ges också, såväl i propositionen som iutskottsbetänkandet, uttryck för en ökad oro infördet internationella läget.Det aren beskrivning som jag och mitt parti i stort sett kan instämma i.Spänningarna i världen ökar, och rustningarna ökar. Ökningen - kvantitativt ochframfor allt kvalitativt - av kärnvapenarsenalerna i har medförtförsämrade relationer mellan och . Sovjetsinmarsch i och uppenbara agerande bakom kulisserna i badafallen har inte förbättrat situationen. I motsats till vad som sägs i propositionen ochförsvarsutskottets betänkande anser vpk emellertid att det som hänt under 1979inte är något nytt och ännu mindre något oväntat. Efter nederlaget iVietnamkriget och förlusten av kontrollen över har det blivit ännuviktigare för att öka sitt inflytande i andra delar av världen, också iEuropa. Revolutionerna i och har inneburit att två pålitliga,reaktionära allierade har gått förlorade för . Detta måste repar'eras genomökat inflytande i andra stater i området, t. ex. . är i desperat behov av oljeleveranserna från området kringPersiska viken och är berett att offra miljarder dollar för att säkerställadem. Därför ökar man nu återigen försvarsbudgeten i , därför satsar man påförnyad upprustning av sina kärnvapen i och därför ökar man också sinberedskap i det nordiska området genom uppseendeväckande förändringar avinsatsberedskapen i . Som vanligt är det som tarinitiativen till förnyad kapprustning. Man tar ledningen i upptrappningen, ivrigt påhejad av den egna rustningsindustrin och gynnad av en presidentvalskampanj, där hökar av alla slag dominerar debatten. svarar på utmaningen och ökar också sina rustningar. Men det förtjänar att påpekas än en gång - som gjorde i nedrustningsdebatten - att det alltid är som har legat först i upptrappningen. Det är som har utvecklat och infört de nya och allt förskräckligare vapensystemen, och det är som tillåter de ekonomiska intressena inom sin egen rustningsindustri att i 37 Nr 143 många fall styra utvecklingen. Tisdaeen den '" '''" '" '" talman, dra slutsatsernaav denna utveckling tor vår egen 13 m'ri 1980 ''''' '' '' ''' '*'* också här instämma i de allniännii värderingarsom regeringenoch försvarsutskottet uttrycker. Vi skall föra en konsekvent Försvarsnnlitikennetitralitetspolitik och bidra, efter mattet av vår förmåga, till kiimpen förfred och mot upprustning i världen. Vi skall också, konsekvent och efter egetbedömande, vidmakthålla och utveckla ett efter vårii förhålliinden starkttotalförsvar. Det är ett av de bidrag som kan ge för iitt ökiistiibiliteten i det nordiska området. Ett sådant försvar måste planeras ochbyggiis upp långsiktigt. Vi måste väga de resurser som vi har mot det resultatsom dessa resurser kan förväntas ge på alla plan. Det är en fördel, såväl när det gäller försvaret som närdet giiller andra områden, att planeringen inte påverkas av kortsiktigabedömningar. Men långsiktigheten i perspektivet får inte medföra förstelningoch fasthållande vid dogmer som har fastslagits under tidigare perioder-dåmotverkar den sitt syfte och åstadkommer låsningar i system och organisation,som bidrar till försvagning och belastning i stället för smidighet ochanpassning. Vpk anser att den nuvarande försvarsorganisationen ochförsvarsplaneringen har hamnat i detta läge. Det aren uppfattning som vi delarmed mångii sorn är intresserade av försvaret och försvarsdebatten i dethär landet. Den nuvarande försvarsorganisationen byggdes upp under1950-talet och torde ha varit starkast i relation till omviirlden i slutet avdet årtiondet. Därefter har den alltmera urholkats av den ekonomiska ochtekniska utvecklingen. har inte haft vare sig ekonomiska ellertekiiiskii resurser att hålla den vid liv. har alltmerblivit något av en koloss på lerfötter. Men det har inte medfört det nödvändigaomtänkande och omprövande som borde ha varit självklart. Till en del kan detbero på att så många svenska medborgare tycker att försvaret är något som inteangår dem, något som generalerna kan syssla med-som man brukar uttrycka saken.Det är en farlig inställning, som alla oavsett politisk uppfattning börmotarbeta. Den hänger delvis ihop med att försviirsintresset ofta harlikställts rned viljan att öka försvarsanslagen och försvarsinforniii-tionengenom militär propaganda. De uppfattningarna har inte saknat grund, och det ärtill stor del militärernas eget fel. Vi har inte längre råd att se sä ytligt pådenna fråga. Försvaret är inte en militiir angelägenhet! Det angår alla ochriir hela samhällsorganisationen. i Hallstahiiminar och EvaHjelmström kommer senare att ta upp frågor som gäller det ekonomiska försvaretoch civilförsvaret, och jag skall här uppehålla mig vid det militära försvaret. Vpk hiir under en följd av år krävt föriindringar av detsvenska totalförsviiret. Utvecklingen har visat att de omfördeliiingiir fränmilitiir till civil sektor som partiet förespråkat blir alltmera oundvikliga.Även de förändringar inom den militära sektorn som vpk föresliigit - mindresatsningar på stora, komplicerade system och enheter, och större resurser päbasplanet, med mindre och lättrörliga förband utrustade med inodernii 38 vapen för försvarsstrid - ter sig.allteftersom tiden går. realistiska.Det kommer fortfiiriinde att kostii en hel del. men betydligt Nr 143 mindre än den iipparat vi har . Avskriickiiiiigseffekten och skyddetför Tisdaeen den den nationella självständigheten kommer inte att bli mindre. j3 y- ioo() Det ar en illusion iitt tro. att den målsättning för detsvenska militiira försvaret som upprepats av alla försvarsutrediiingiir årefter år. hiir någon Försvarspolitiken förankring i verkligheten, Jiig tiinkerdå pa siitsen att det svenska försvaret ""i det längsta skall hindraangriparen från att få fiist fot på svensk mark"". Det iir enmålsättning sorn vi med det snaraste bör uppge. Den diig någon av stormakterna,och det är ju bara dem vi riiknar med. bestämmer sig för att ta kontroll översvenskt territorium, finns de också inne i landet och på flera platsersamtidigt. Om vi skall sätta oss till motviirn. som iilla iinser. är det då vifår ta upp strid, och den organisation vi bygger upp måste iinpiissas tilldessa enkla fakta. Vi kan aldrig ""skydda"" svensktterritorium eller räkna med att förhindra att striderna förs inne i ,Avskräckniiigen och neutralitetsskyddet måste ligga i att en angripare vet attdet överallt finns en välutvecklad och snabbt beredd försvarsorgiinisation. Hanavskriicks inte iiv några hundratal flygpliin eller fasta befästningar vidvissii griiiisområdeii och kuster. Det är alltför lätt att elimineni ochkringgå sådiint. Det har talats mycket om angreppsfall och förmåga att slåtillbakii en eller två samtidiga storinvasioner, och vår nuviirandeorganisation är ju uppbyggd efter de förutsättningarna. Men det är mycket merarealistiskt att riikna med helt andra förlopp. Om vi blir utsatta för anfiillär det en sak som vi iilltid kan vara säkra på: Motståndaren kommer aldrig attbete sig på det sätt som vi har förberett oss på och räknat med, Alvii Myrdiilhar i debatten framfört åsikten att vi till att börja med kominer att utsättasför hot och utpressning. Jag anser att det är en realistisk tankegång, även omjag inte kan instämma i de slutsatser som hon drar av det. Entiinkbar utveckling kunde vara följiinde: 1 en första fas riktar man angrepp mot oss medmedeldistansrobotar. De kan avfyras från , andra delar av Östeuropii,, andra delar av och från ubåtar i och . Vi vet alla att dessa vapen numera har en precision och att de effektivt kan slå sönder kommunikationer och energiförsörjningoch naturligtvis också kan användas i rent terrorsyfte. De kan också effektivtskada våra flygbaser, så att man rediin i detta skede begränsiir flvgvapnetsmöjligheter att senare ingripa. Tillgången till kryssningsrobotar underlättar ytterligaredetta förfarande. Man behöver inte skicka en man, inte ett fartyg. inte ettflygplan emot oss i denna fas. men ändå åstadkomma stor förödelse och försvåravåra möjligheter till fortsatt motstånd, om vi inte förbereder oss på ettsådant alternativ. Det behöver inte heller röra sig om kiirnladdningar-deträcker mer än väl med de effektiva '"vanliga"" laddningar somfinns. Jag skulle nu vilja fråga försvarsministern som den högsteansvarige i de här frågorna: Vilka möjligheter har vi. eller ,att sätta in motrnedel mot den här typen av angrepp? Jag ställer också frågantill övriga partiers representanter i den här debatten, I denandra fasen kan man gä in för att slå ut våra fjärrstridsförband. Nr 143 och ubåtar. Det gör man genom attsätta in flygangrepp och marin;i angrepp, Tisd-ieen den ' lombination med fortsatt robotbekämpning. Vi kan inte ersätta våra 13 mai1980 flygplan eller ubåtar, och efternågra diigar kominer vi inte iitt ha inånga kvar, Inte heller i denna fas har någon niiissiv invasion varit behövlig, men mycket Fnrsvnrsnnlitikp " '''försvarsmöjligheter, med den nuvarande organisationsprincipen, är krossade. I den tredje fasen kommer man - om vi inte ger upp i detläget - att sända trupp emot oss. Vad har vi då för möjligheter kvar? Vi ärinte tillräckligt förberedda för en sådan situation. Det talas i propositionenoch i utskottsbetänkandet om våra pansarbrigader. Var finns de? Vi avslöjarsäkert inga militära hemligheter genom att konstatera att de finns i ochi . Följaktligen undviker en angripare att slå till där. Det talasom omgruppering och snabba kraftsamlingar. Hur tar det att omgrupperaen pansarbrigad, eller för den delen en infanteribrigad? Det tar många, mångatimmar vid fredsövningar, och i det här läget tar det dygn. om det alls går attgenomföra. Vi kominer inte att få någon användning för våra pansarbrigader,eftersom de kommer att vara kringrända redan från början. Slutsatsen av dettablir då: Om det verkliga motståndet kan tas upp av oss först i fas tre, varfördå inte från börjiin inrikta ansträngningarna på att bygga upp ett så starktoch trovärdigt totalförsvar som möjligt för det alternativet? Det är bl. a. mot den här bakgrunden vi i vpk har gåttemot fortsättii satsningar på flyg- och stridsvagnsvapen. Jag skallfortsättningsvis uppehålla mig vid flygplansfrågan. Regeringen föreslår och utskottet tillstyrker ett anslagpå 200 milj. kr. för den närmiiste tvåårsperioden för utveckling av ett nyttflygplan. Vad ligger bakom det, och vad är det inledningen till? Dethandlar inte liingre om olika varianter av mindre plan - B3LA. SK 2.Åslingen eller vad alla kombinationer kallats . Här handlardet om en ersättning för Viggensystemet . och det är någontinghelt annat. Jag vill rikta en enträgen varning till och till densvenska allmänheten: Gå inte på en ny Viggenaffär igen utan att noggrant krävaredovisning och insyn! Vad försviirsininistern och regeringen nu vill dra inSverige i är något som är mycket större, dyrare och mer beroende av utlandet anvad någonsin varit. Ty vad är JAS? Om det sarniirbete som planerasrned olika NATO-stiiter kommer till stånd, sa kommer JAS att bli kanskemest avancerade reaplan, och kostnaderna kommer att vida överstigakostniider-na för . Planet skall, om det byggs, tillverkas av de dyrastenya kompositmaterialen och förses rned en elektronik som kominer att ge ettstyckepris per plan på säkert mer än 100 milj. kr. Försvarsministerns skrivningar i propositionenförskräcker. Han utlovar att han skiill ta de behövliga utländska kontakterna. Och det har han gjort. Verksamheten inom departementet och flyginaterielverket har varit livlig. Det finns i realiteten inte så många tänkbara europeiska medproducenter. De som skulle kunna komma i fråga är engelska BAC. franska , 40 AIR-Italia och tyskaMesserschmitt-Bölkow-Blohm GmbH (), Det är densistnämnda firman som utvecklar det i propositionen nämnda TKF 90 - Nr 143 Taktisches Karnpfflugzeug, Tisdaeen den Om detnu beviljas pengar, så som regeringen vill, finns det inte det 23 jj no ringastehinder för att påbörjar ett samarbete med västtyska MBB, Vad är detför ett företag? Försvarsministern säger i propositionen att Försvarspolitikeneuropeiskt vapensamarbete har lett till en allt bättre förmåga att hantera ochförebygga uppkommande problem. Försvarsministern talar mot bättre vetande. Detfinns underlag, t, ex, studien i avBjörn , doktorand på FOA, som visar att regeringarna i de flesta falltycks ha mist kontrollen, helt eller delvis, över vapenprojekten i fråga. Detbästa - eller rättare sagt det värsta - exemplet är just det avförsvarsministern åberopade projektet , Tornado, där just MBB är involverattillsammans med italienska och engelska företag. Det är i realiteten MBB somstyr projektet, och huvudkontoret för det trilaterala samarbetet är ocksåförlagt till Miinchen. Tornado är ett projekt som totalt har mist sinaursprungliga propositioner. Dess kostnader har stigit så till den milda gradatt det av förbundskansler har döpts till "det dyrastevapenprojektet sedan "'. Det är sådana affärer sorn den moderateförsvarsministern och den borgerliga regeringen vill dra in i. Men etteventuellt samarbete med och de andra NATO-staterna rymmer mer änså. Just nu tar planerna för de kommande stora vapensamarbeteiia i form.De förutsätter en mycket långtgående integration mellan och medför- framför allt från västtyskt håll - krav på en obegränsad vapenexport,är på väg att bli en av världens största vapenexportörer, och manexporterar utan urskillning. Vapenproduktionen och exporten skall bli denekonomiska medicinen mot de kriser sorn genomlider. Devästeuropeiska vapenfiibrikiinternas aktier stiger just nu snabbare anguldpriset. Vilka bindningar kan komma att hamna i och vilkakrav kan komma att ställas pä oss om vi dras in i samarbeten iiv det härslaget? Jiig förstår att gnuggar händerna vid tanken på vilkamöjligheter som öppnar sig till samarbete med NATO och de stora företagen inomEG. Men vad säger och ? Jag vill fråga er: Är ni beredda attmed öppna ögon låta bindas upp i samarbeten av det här slaget? Säg i såfall ifrån , så vi vet var vi står när det giiller alliansfriiiställning och eventuella neutralitet! De som vill slå viikt om den säger nejtill de sainarbetsavtal i fråga om flygplansproduktion och andravapentillverkning-ar som försåtligt smygs på oss ined begäran omutvecklingsanslag. Socialdemokraternas skeptiska inställning till frågan, såsomden har redovisats här av . Det är att hoppas attderas kritiska synpunkter kommer att skärpas ytterligare. Jag vill med detta, herr talman, yrka bifall tillmotionerna 483 och 1952. Nr 143 PER (): Tisd-ieenden Herr talman! Riksdiigenslangsiktiga försviirsbeslut hiir länge förutsiitt iitt