prot · G30975 · 1979-12-31 00:00:00 — uttalade i proposition1978/79:112 regionalpolitiska mål, som sades vara att ge människor tillgångtill arbete, service och en god miljö oavsett var de bor i landet, I regeringsförklaringen sägs att ett huvudmål förregeringen är att trygga rätten till arbete och förbättra den regionalabalansen. Skälen för statlig verksamhet, som de angavs i proposition1969:121, var-som också industriministern har sagt i sitt svar- bl, a. all detfanns behov av att stimulera sysselsättning och ekonomisk utveckling i vissaregioner. När staten löste in motiverades detta ipropositionen bl, a, så här: "Skulle av dåligakonjunkturer inträda för. gruvdriften uppkommer i dessa från landet i övrigtavskilda befolkningsområden speciella problem från sysselsättningssynpunkt ochfrån sociala synpunkter anses att staten med hänsyn härtill bör ha sådanbestämmanderätt över bolaget, att den har möjlighet att vidta de ekonomiskadispositioner och de åtgärder i fråga om brytning m, m, som från dessa synpunkterter sig önskvärda," Den statliga företagsamheten har alltså motiverats bl, a,av hänsynen till områden med speciella sysselsättningsproblem, och riksdag ochregeringar har också slagit fast regionalpolitiska målsättningar.Av det märks dock inte mycket i ASSLs handlande när det gäller boardfabriken iPiteå, Industriministern säger i svaret att statsmakterna kan ställa speciellanärings- och regionalpolitiska krav på Statsföretags verksamhet. Jag skulle vilja fråga industriministern om det inte vorerimligt att de statliga företagen hade en regionalpolitisk målsättning för sitthandlande, eftersom det verkar som om man väldigt lätt glömmer bort de härsynpunkterna, dvs, att företagen skall ta hänsyn till sysselsättning ochproblem i de områden där de verkar. Kanske behövs det en speciellmålsättningsparagraf i del avseendet. Del är klart att också statliga företag måste drivas påett företagsekonomiskt rimligt sätt, men i det här fallet handlar man enligtmitt sätt att se tvärtom. Man planerar nedläggning av en enhet som den senastetioårsperioden gått med vinst, och man tänker satsa på en enhet som gått medförlust. Den regionalpolitiska målsättningen borde verkligen gälla i ett länsom med en arbetslöshet som är högst i landet, elt län där närmare 20 000människor slår utanför den ordinarie arbetsmarknaden och där antalet ledigaplatser är relativt litet. Jag skulle vilja fråga industriministern hur vi kommer åldet här problemet. Bör vi formulera en speciell regionalpolitiskmålsättningsparagraf för Statsföretag och dess dotterföretag? Får jag först göra några allmännakompletteringar till mitt svar. Statsföretag har beslutat att AB Eiser inom ramen för sinaegna resurser och även efter offerttidens utgång skall behålla en visstekoproduktion i . Det har varit en besvärlig avvägning. Som svartill vill jag då säga att om man ålägger Statsföretagsdotterföretag vissa regionalpolitiska uppgifter, så får man se till att detinte går ut över andra produktionsenheter. När det gäller tekoproduktionen, somi så hög grad arbetar för hemmamarknaden och i ett pressat avsättningsläge, harproblemen varit uppenbara, t. ex. även i . Det är alltså fråga omolika hänsynstaganden och avvägningar. När det gäller de förslag till nya produkter som deanställda vid enheter i och har presenterat och somRune tagit upp är det riktigt att Eiser har beslutat omproduktutveckling av sjukhuskläder i och att det skall ske inom ramenför dotterbolaget ordinarie produktutvecklingsarbete. Eiserledningenhar uttryckt den förhoppningen att några av sjukhusplaggen efter ytterligareproduktutveckling skall kunna avsättas på marknaden. Problemet med de förslag till arbetskläder som tagits framav de anställda i har varit att man saknat upphovsrätten till dessaprodukter. Det har gjort det omöjligt för Eiser att sälja produkterna, eftersombolaget då hade kunnat riskera stora krav på skadestånd för brott mot lagen omupphovsrätt. Det löntagarägda företaget i Skellefteåförhandlar f. n. med upphovsmännen till svets- och fryshusoveraller för att fåproduktionsrätten till plaggen. Jag tycker att man gjort en berömvärd insats idet företaget. Jag kommer i den proposition om Statsföretag som läggspå bord att föreslå att man genom vissa arrangemang får 600 000 kr.för den fortsatta verksamheten. Om det statliga stödet tUl industriföretag RUNEÅNGSTRÖM (fp): Jag tackar industriministern för deytterligare synpunkter han getlnär detgäller ärendet angåendet, d. . Jag vill där bara än en gång slå fast att Eiser inte harhandlat i enlighet med de intentioner som regering och riksdag har fastlagt.När det t. ex. gäller klargörandet av formgivningen har man inte agerat medkraft. Som utredaren säger har det inte gått att få några besked frånEiser i sammanhanget. Här hängerplaggen och modellerna, och köpare finns. Om det statliga stödet tid industriföretag fråganmåste knäckas innan det kan bli någon försäljning. Det har gått , ochingenting har gjorts. Man kan ju inte heller anse att Eiserledningen handlarenligt regeringens och intentioner när företaget i blirutan företagsledare och man inte bryr sig om att tillsätta någon ny ledare förverksamheten. Det måste, för att använda ett understatement, kännas ganskaunderligt för de anställda att finna att de inte har någon som står i ledningenför företaget. Det måste med tanke på framfiden vara deprimerande för dem. När man går runt och talar med de anställda i företagetfår man det klara intrycket att de anser att produktionen vid anläggningarna iVästerbotten är dömd att försvinna och att Eiserledningen inte lägger två stråni kors för att klara verksamheten där. Det är det starka omdöme som jag efteratt ha haft tillfälle att sätta mig in i ärendet tyvärr måste ge beträffandeEisers agerande. EVAWINTHER (fp): Jag tycker att det ligger en stor inkonsekvensi förhållandet att ägaren staten, dvs, , lägger fast enregionalpolitisk målsättning som inte följs upp av ägarens företag, dvs.Statsföretag, Industriministern säger att företaget också skall ta hänsyn tillprodukfion på andra orter. Men i det här speciella fallet har ju ASSI-ledningensedan snart tre år tillbaka drivit den linjen att boardfabriken skall läggasned, och man har också handlat därefter. Man har presenterat olika argumenthärför, som brist på lönsamhet och vidare överkapacitet på marknaden. senasthar man talat om att det är skogsråvarubrist. Men det underliga är att man tänker lägga ned den del avverksamheten som är lönsam och satsa på en olönsam del av rörelsen.Företagsamhet är inte något stafiskt, utan produkter som fillverkas förändrasoch försvinner. Men måste få behålla de jobb det rör sig om. Kan detinte bh boardtillverkning måste det bli någon annan tillverkning, även om detenligt min mening är ett verkligt nederlag att en produkt vars framställninginnebär en vidareförädling försvinner från länet. Vi brukar ju alltid tala omoch försöker kämpa för att de råvaror vi har skall kunna vidareförädlas inomområdet. måste de anställda också ha besked, för de har en orimligarbetssituation med ständiga hot om driftsinskränkning och nedläggning-Del ären mycket tråkig och dyster arbetssituation. Jag menar att vi tydligare måste klargöra för företagen iStatsföretagsgruppen att vi har en regionalpolitisk målsättning för vårt landoch att den bör gälla också för dem. Jag vill fråga om industriministern villmedverka till det och om vi möjligen behöver en regionalpolifisk målsättningsparagrafför Statsföretag, Jag vill direkt säga till att enregionalpolitisk målsättningsparagraf väl inte i och för sig är nödvändig menatt vi kanske behöver - och det kommer att ske i den proposition som riksdagensnart kommer att föreläggas - slå fast en klarare fördelning avStatsföretags allmänt företagsekonomiska uppgifter och de samhällsekonomiskaoch regionalpolitiska. De senare uppgifterna måste då samhället vara berett attbetala Statsföretag för att fullgöra. När det gäller de konkreta exempel som här kommer upp lilldebatt, t. ex. ASSLs boardfabrik i , vill jag säga att enligt minuppfattning har att kompensera regionen och orten för det bortfall avarbetstillfällen som en nedläggning av boardfabriken innebär. Vi har frånindustridepartementet utfärdat en uppmaning till svensk industri i övrigt attbidra akfivare än till sysselsättningsutvecklingen i , ochdet gäller självfallet också de statliga företagen. Om det statliga stödet tid industriföretag EVAWINTHER (fp): Jag skall be att få tacka för dettaytterligare förtydligande. Jag hoppas att det av den proposition som framläggsklarare kommer att framgå vilket regionalpolitiskl ansvar företagen iStatsföretagsgruppen har. Jag vill påpeka att det måste vara betydligtbilligare att behålla arbetstillfällen på en ort än att skapa nya. Jag utgårfrån att vi kommer att få ha boardfabriken kvar. Jag hann inte svara i mitt förrainlägg. Beträffande Eiser är det naturligtvis lätt att avge omdömen omföretagsledningens sätt att agera. Jag måste ändå i rättvisans namn konstateraatt Eiser har bedrivit ett omfattande arbete - jag skulle t. o. m. vilja säga ivissa avseenden ett föredömligt arbete - för att skaffa alternativsysselsättning. Detta måste rimligen krediteras Eiserledningen. Det är ju så att t. ex. tekoproduktionen i harupphört. Men där har man bildat ett dotterbolag som tillverkar elektriskaprodukter. I kommer man att behålla sin tekoproduktion, och den ökas.I har man bildat ett par tre dotterbolag, som sysslar med fillverkningav elektriska utrustningar. Det är också en intressant verksamhet liksom denverksamhet som bedrivs med att tillverka sloppmöbler i ett annat dotterbolag.På det sättet har man försökt kompensera de orter som drabbats av den tekokrissom vi har haft och har här i landet med alternativ sysselsättning. Det ärnågonting som jag vill karakterisera som föredömligt. Jag vill poängtera den stora skillnaden mellandet omdörne som industriministern här har avgett om Eisers agerande - hankarakteriserar det som föredömligt - och mitt omdöme, som var raka motsatsen.Jag har haft tillfälle att på fältet, direkt vid de producerande företagen,konstatera hur Eiserledningen har agerat. Det finns all anledning altindustriministern filtar närmare på det här ärendet. Då är jag nästan säker påatt också hans omdöme kommer att bli ett annat. Om jäv för polisman i visst fall Jag skall gärna villfara och lilla närmare på den här verksamheten vid tillfälle. Vad jag menar ar att man skall vara aktsam med att utfärdatvärsäkra omdömen om ett företags verksamhet utan alt beakta de strävanden somföretaget ändå har gett uttryck för när det gällt att skaffa en alternativsysselsättning inom områden där sysselsättningen inte går ut över andraregioner i vårt land. Eiserledningen har ju haft att göra denna avvägning. Jagär medveten om att man kanske inte på det sätt som hade varit önskvärt hartillgodosett de anställdas vid Skellefteåfabriken möjligheter att självautveckla tekoproduktionen. I mitt förslag orn anslag till delta arbetskoope-rativaföretag ligger ju också ett erkännande av alt denna fråga måste hanteras så,att de anställda känner sig delaktiga. Det får inte undanskymma detförhållandet att Eiserledningen har gjort en betydande insats för att skaffaalternativ produktion. Överläggningen var härmed avslutad. § 7 Om jäv för polisman i visst fall Justitieministern ordet för att besvara (vpk) anmäldafråga, 1979/80:275, lill utrikesministern, och anförde: har frågat utrikesministernom han tänker göra något för att förhindra att en polisman som har anställningvid viss stats ambassad också deltar i utredningsarbetet om flyktingar frånsamma stat. Frågan har överlämnats till mig. Jag förmodar att bakgrunden till frågaär en händelse då en polisman från polisdistriktkommenderades som skyddsvakt åt ambassadör. När polismannen fick dettauppdrag, kopplades han bort från sin ordinarie tjänst på distriktetsutlänningsrotel. Han har således inte tjänstgjort som skyddsvakt ochsom polisman på utlänningsroteln. Det har självfallet inte som OswaldSöderqvist påstår varit fråga om någon "anställning" vid ambassaden. Eftersom antalet skyddsuppdragefter hand har stigit kraftigt, har det numera i bildals en särskildgrupp polismän som utför dessa uppdrag. Gruppen har inte med arbetet påutlänningsroteln att göra. Denna nya ordning synes väl ägnad att förebygga uppkomstenav en situation som den som avses med frågan. Det är därför inte aktuellt mednågon åtgärd från min sida. HANSPETERSSON i (vpk): Jag tackar för svaret. Frågan har överlämnatstill justitieministern för besvarande, och har överlämnat åtmig att ta emot svaret, eftersom han är förhindrad att närvara här . Nej, justitieministern, frågangäller inte en händelse 1974. Nog kan det ibland ta innan manreagerar i den mängd frågor som förekommer, men bakgrunden till frågan är enhändelse som inträffade , Justitieministern har uppenbarligenutgått från felaktiga förutsättningar, när han i svaret förnekar förekomsten avsådana förhållanden som frågan gäller. Våra källor är dels chilenskaflykfingar, som vi har kontakter med, dels en tidningsartikel i december månad.Men också en annan mycket trovärdig källa, som jag inte kan nämna, intygar attden händelse som frågan syftar på har ägt rum. Det krävs alltså åtgärder för att komma till rätta medverksamheten vid den chilenska ambassaden. Vid upprepade tillfällen har detförekommit uppgifter om verksamhet där som står i strid med vårrättsuppfattning, besvarade utrikesministern en fråga om denregistrering av politiska flyktingar som försiggår vid den chilenskaambassaden. Han sade då: "Jag är medveten om de klagomål som riktats mot vissadelar av verksamheten vid . har kallat uppden chilenske beskickningschefen och fäst hans uppmärksamhet på saken. Vi härdärvid framhållit att vi förväntar oss att ambassaden bedriver sin verksamhetpå sådant sätt att den inte strider mot svensk lag och folkrättens regler," frågar jag justitieministern: grupp poliser ärdet som är väl skickad för just dessa uppdrag? Har denna fråga föranlett någonutredning? Jag förutsätter att den inte har utretts av justitieministern,eftersom han har utgått från fel fall. Då måste jag också fråga: Tänkerjustitieministern utreda frågan och komma tillbaka med ett svar som är anpassattill de verkliga händelserna? Frågan gäller om polisman har haft anställningvid annan stats ambassad. Så har naturligtvis inte varit fallet. Vi tycks prataom två olika händelser, men i frågan ligger uppenbariigen något slagsmisstänkliggörande av enskilda polismäns verksamhet, och såvitt jag känner tillfinns det inte något fog härför. Det ifrågasätter vederbörande polismanstjänsteansvar och hederlighet, och enligt vad jag vet har ingen polisman inågot konkret fall förfarit felaktigt. Det är naturligtvis en speciell grupp polismän som kommeri fråga för sådana här uppdrag, särskilt polismän med goda språkkunskaper. Jaghar som sagt inget belägg för att det i konkreta fall har förfarits felaktigt,men jag kan förstå att flyktingar som kommer hit kan vara oroade - inte minstmot bakgrund av den erfarenhet de kan ha haft av polis i andra länder - om sammapolismän dels fullgör uppdrag som skyddsvakter, dels tjänstgör vidutlänningsrotlarna. Bara det förhållandet gör att jag tycker det finnsanledning att vara försikfig vid kommenderingar fill sådana här uppdrag. Det äralltså inte lämpligt att en polisman ömsom fungerar som personlig skyddsvaktoch ömsom handlägger asylärenden beträffande medborgare i Om jäv för polisman i visst fall 2 protokoU 1979/80:75-76 den 31 jtinuari 1980 Att en polisman med språkkunskaper underskilda tillfällen i sin karriär kan komma att utöva båda dessa arbetsuppgifterfinner jag däremot naturligt. En omedelbar övergång mellan de bådaarbetsuppgifterna bör dock om möjligt undvikas, HANS i (vpk): Justitieministern säger att han inte kännertill detta fall. Det är klart att han inte gör det, eftersom han inte undersökteller brytt sig om denna fråga - kanske av tidsskäl, vad vet jag. Vi känneremellertid till detta förhållande. Till grund för våra påståenden har vi källorsom vi har anledning att lita på. Om justitieministern vill veta mer på denpunkten kan jag återkomma. Det finns alltså all anledning att utreda om detförekommer verksamhet av detta slag. Justitieministern säger här att det ärväldigt olämpligt om något sådant skulle förekomma. Det kan ju naturligtvisvara så, att en polisman fungerar i en situation och enannan. Det är något som man inte kan utesluta. Här vill jag återigen ställafrågan: Kommer justifieministern att utreda det här ärendet - vi har konkretabevis för att händelserna verkligen har inträffat - eller kommer han inte attgöra det? Det är dags att börja se efter vad som händer kring denchilenska ambassaden. När det gäller andra ambassader går det ibland väldigtsnabbt att ingripa med häktning osv. senast var det fråga om den polskaambassaden i , där något liknande hänt, I det fallet hade några tjänstemänvid ambassaden registrerat flyktingar. Då gick det snabbt att ingripa. Överläggningen var härmed avslutad, § 8 Föredrogs och bifölls Interpellationsframställning1979/80:129 § 9Allmänpolitisk debatt (forts,) MAJPEHRSSON (c): En aktuell och viktig fråga gällersysselsättningen. Enighet råder om att alla som vill och kan arbeta skall harätt till ett arbete. Glädjande nog har sysselsättningstillfällena ökatbetydligt, enligt uppgift med 85 000 jämfört medunder fjärde kvartalet 1978, Men även om sysselsättningen ökat finns detfortfarande områden i vårt land som har stora problem. Jag tänker på mitt egethemlän. Sysselsättningen där har visserligen ökat, men fortfarande ärdet mycket svårt för ungdomar, kvinnor och arbetshandikappade att få fotfästepå arbetsmarknaden. Det är nödvändigt att man verkligen sätter in kraftåtgärderför att dessa grupper också skall få ett arbete. Man kan tänka sig fortsattamöjligheter fill beredskapsarbete för ungdomar. Därmed kan dessa fä erforderligarbetslivserfarenhet. Dessutom är det viktigt att möjligheter finns att skaffasig en utbildning - såväl praktisk som teoretisk sådan - som svarar mot arbetsmarknadenskrav. Tillfällen till praktik och lärlingsutbildning efterlysesofta. Den försöksverksamhet inom gymnasieskolans ram som planeras för nästabudgetår med 3 000 platser kommer säkert att visa sig vara mycket värdefull. har förlorattiotusentals arbetsfillfällen. Mot den bakgrunden är det angeläget att slå vaktom de arbetstillfällen som finns, I södra delen av länet, Sjuhåradsbygden, är oron införframtiden mycket stor bland befolkningen. Jag vill här nämna ett par områdensom ger anledning till oro: gummifabriker och tekoindustrin. VidFire-stone i och med ungefär 1 000 anställda hyser man i dessadagar stark oro . Kommer produktionen att fortsätta vidfabrikerna eller blir det nedläggning? Frågan avgörs kanske . Företaget grundades och är äldstagummifabrik, startade verksamheten vid , kommun hälsadedetta med stor tillfredsställelse. Att få en litet tyngre industri till dennatekodominerade kommun var ytterst värdefullt. Både fabrikerna i ochfabrikerna i uppvisar hög teknisk standard och god kapacitet. Företagetstekniska gummiprodukter och däck har sålts med framgång. Svårigheterna har istället varit att få fram produktionen i enlighet med försäljningsavdelningensbehov. Nämnas bör att behov av däck täcks till 70-80 %av import, vilket är klart ofillfredsställande ur beredskapssynpunkt. Firestonetillverkar också lastvagns- och traktordäck, och det är verkligen värt attuppmärksamma med tanke på en eventuell avspärrning. Problemen är stora. Jag vet att industriministern,industridepartementet, regionala myndigheter och anställda har arbetatintensivt för att rädda företaget och trygga sysselsättningen. Jag vill häruttala den förhoppningen att det skall lyckas och att människorna som arbetarvid fabriker skall kunna känna trygghet . Regionenhar helt enkelt inte råd att föriora fler arbetstillfällen. Jag menar att samhället har ett ansvar försysselsättningen i alla regioner i landet. Det kan ske genom stöd för atttrygga sysselsättning, men det kan också ske genom utlokalisering av statligaenheter till olika delar av landet, I finns mycket få statligainstitutioner, och det vore synnerligen lämpligt att förlägga fler statligaverksamheter dit. Jag anser att först och främst bör nyfillkommande och växandestatliga verksamheter lokaliseras utanför . Vidare tycker jag att ävenen del av beslutsfattandet borde kunna decentraliseras. Så vill jag nämna en annan grupp som har bekymmer, även omsvårigheterna har minskat en del. Jag tänker på tekoindustrin. Södra delen avÄlvsborgs län, Sjuhåradsbygden, har nästan hälften av landets tekoanställ- Det är för denna region en livsnödvändighet atttextilindustrin kan arbeta under lugna och trygga förhållanden. Denna industrimåste få arbeta, planera och känna framtidstro. Det var också bakgrunden tilldet beslut som tog 1978, Som jag ser det, måste vi slå vakt om de stödformer somfinns. Det är nödvändigt att tekoindustrins konkurrenskraft förstärks. Detviktigaste är kanske inte stödområden och sådana gränsdragningar utan att sättain stöd i de företag och på de orter där problemen finns, helt enkelt enproblemin-riktad stödinsats. Vidare menar jag att äldrestöd och beredskapsarbete måstefinnas kvar. Det behövs också ökad satsning på utbildning, såvälgrundutbildning som fortbildning, både i textilt och tekniskt kunnande. EnYTH-linje i textil och konfektion borde förläggas till , Det rådernämligen viss brist på yrkeskunnigt folk. Jag menar också att det behövs merinformation och kunskap om textil och konfektion och mer samarbete mellanarbetsförmedling, skola och företag. Såväl praktik som lärlingsutbildningbehövs, detta bl, a, för att komma till rätta med ungdomsarbetslösheten. Jag menar också att utvecklingsfonderna i länen har storbetydelse för att trygga utvecklingen. Och vad beträffar tyckerjag att utvecklingsfonden borde få ökade anslag för att bygga upp etthemtextilt centrum i Sjuhåradsbygden, Intresset och kunskaperna finns, och detskulle vara en bra satsning för regionen. Låt mig ta ett exempel, Älvsborgsdelegationen har lämnat20 , till en kommun för att finansiera en förberedande studie ommöjligheter att upprätta ett hemtextilt centrum. Det är bra. Det skulle frånsysselsättningssynpunkt vara angeläget att samhälle och näringsliv gör enoffensiv satsning på marknadsföring av svensk hemtextil. Det är angeläget attsamhället stöder satsningar som syftar till att bevara och vidareutveckla dentradition och det kunnande som finns. Enligt en sammanställd förteckning från , som omfattar 69 tekoföretag med 3 500 anställda, tillverkade35 företag med sammanlagt 2 600 anställda helt eller delvis hemtextilproduktermed en sammanlagd årlig omsättning uppgående till mer än 500 milj, kr. Några av dessa företag är stora, men de flesta är små.Sedan är det viktigt att påpeka att det finns åtskilHga företag inomhemtextilsektorn som är nationellt och internationellt kända. Som jag tidigare sade finns mer än hälften av landetstekoanställda i Sjuhåradsbygden, och utvecklingen inom tekoindustrin betydermycket för kommunernas ekonomiska bärkraft. Därför borde det enligt min meningvara lämpligt att berörda kommuner fick medinflytande när det gäller beslut omteko som fattas på central nivå. Inom tekokommunerna finns en mycket storkunskap som borde kunna utnyttjas. En lokalisering av statliga tekoinriktadeaktiviteter till tekobygderna skulle innebära stora fördelar. jag har i mofion till årets krävt att omlokalisering av statligatekoinriktade aktiviteter sker till regioner där huvuddelen av industrin ärlokaliserad. Det kan inte vara riktigt att de som fattar besluten sitter i , där det endast finnsnågot hundratal tekoanställda. Vidare har jag den uppfattningen att utbildningoch forskning exempelvis på tekoområdet kunde förläggas till där detredan finns betydande kunskaper på området. Jag har med det anförda velat peka på vilketbehov vi har av att slå vakt om det näringsliv som redan nu finns på en ort,som det naturligtvis är nödvändigt att satsa på att skapa nyaarbetstillfällen,