prot · G309154 · 1979-12-31 00:00:00 — För det andra understryker vi att begränsningen avarbetsmarknadsutbildning och beredskapsarbete under det närmaste året blirhelt beroende av den takt i vilken gymnasieskolan klarar av att ta emot den nyagruppen ungdomar. Självfallet får de ungdomar som det här gäller inte iövergångsskedet ställas utan meningsfull sysselsättning. Men, herr talman, måste man börja. Regeringenoch utskottsmajoriteten anser det möjligt att göra det . Socialdemokraterna,som är med på en ny inriktning, vili skjuta upp starten till /82. Åtgärder för an främja ungdomens utbildning i gymnasieskolanm. Åtgärder för att främja ungdomens utbildning i gymnasieskolanm. Till sin begäran om avslag på regeringspropositionen villsocialdemokraterna knyta förslag som de har lagt fram i motion 994 frånjanuari . Det är här fråga om ett program för åtgärder motungdomsarbetslöshet. I det skall ingå ett rekryteringsstöd till arbetsgivaresom ger fast anställning åt ungdomar som har beredskapsarbete hos dem. Det ärenligt socialdemokraterna en temporär åtgärd, avsedd att sättas in i ettövergångsskede, då det utbildningsprogram de vill ha kan träda i kraft. Dennapunkt överensstämmer rätt väl med vad arbetsmarknadsministern i propositionenhar föreslagit beträffande 16-17-åringarna som har beredskapsarbete. Oaktat likheterna mellan regeringspropositionen och densocialdemokratiska motionen på denna punkt har både socialdemokrater ochkommunister yrkat att skall avslå propositionen. Utskottsmajoritetenhar på denna punkt biträtt regeringens förslag, och det socialdemokratiskaförslaget har avstyrkts. Vidare för socialdemokraterna fram ytterligare förslag.Det gäller precisering i anställningsskyddslagen av begreppet praktikarbete,möjligheter för arbetsmarknadsmyndigheterna att med stöd av främjandelagen tafram platser för obligatorisk praktik samt information till arbetsgivarna föratt undanröja missuppfattningar om anställningsskyddslagen. Enligt socialdemokraternaförsvårar dessa missförstånd ungdomars möjlighet att få arbete. Vi har från utskottets sida hänvisat till det pågåendearbetet inom anställningsskyddskommittén och möjligheter att på frivillig vägta fram platser för obligatorisk praktik. Även vpk förespråkar i sin avslagsmotion 1999 och i denunder allmänna motionstiden väckta motionen 1490 olika åtgärder för att stödjaungdomens sysselsättning. Vpk vill ha ett s, k, långsiktigt program under1980-talet men också kortsiktiga åtgärder. Det gäller ökat stöd till kommunalainsatser, lagstiftning om praktikplatser och slutligen en ändrad sammansättningav delegationen för ungdomars sysselsättningsfrågor, den s. k. DELFUS. Också vpk-förslagen har till viss del tidigare prövats avriksdagen och avvisats. Utskottsmajoriteten har inte heller varitberedd att följa dem. Under den allmänna motionstiden väcktes också frånandra håll ett antal motioner om ungdomens sysselsättning. Förslagen är intebegränsade till den yngsta åldersgruppen utan gäller generellt för ungdomarunder . Motionerna omfattar bl. a. frågor om vidgad användning avprovanställning, anskaffning av feriearbeten, växling mellan utbildning ocharbete samt den handledning som ges vid kommunala beredskapsarbeten för ungdom.Utskottet har behandlat dessa motioner avslutningsvis i betänkandet, och vi görvissa uttalanden men föreslår inget initiativ från sida. Med det anförda vill jag yrka bifall tillarbetsmarknadsutskottets hemställan i betänkandet nr 25, som åren uppföljningav regeringens förslag om att ge ungdomar en bättre förberedelse förarbetslivet. Det måste ses som naturligt att samhällets insatser anpassasbättre efter ungdomarnas önskemål och arbetsmarknadens behov. En viktigsynpunkt är att de arbetsmarknadspolifiskaåtgärderna utformas så att de inte uppfattas som konkurrerande alternativ tillgymnasial utbildning. 16-17-åringarna har stora svårigheter på arbetsmarknaden på grund av att de saknar yrkesutbildning. Den utvidgning och reformeringav de yrkesinriktade kurserna som regeringsförslaget innebär och som har fåttbåde utbildningsutskottets och arbetsmarknadsutskottets stöd är en god grundför en bättre situation för ungdomarna som skall möta arbetslivets många krav. Åtgärder för att främja ungdomens utbildning i gymnasieskolanm. ANNA-GRETALEHON (s) replik: kritiserade oss för att desocialdemokratiska alternativen inte finns i sinnevärlden. På den punkten måstejag tyvärr ge honom rätt, därför att den verklighet som vi har runt omkring ossi samhället nu styrs av att de borgerliga partierna här i kammaren har en röstmer än vad vi tillsammans med vpk förfogar över. Därför är det de borgerliga förslagen som blir denverklighet som omger ungdomarna. Det hjälper inte att vi frånsocialdemokratiskt håll under nu krävt av den borgerligaregeringen att den skulle göra verklighet av en gymnasieskola där utbildningoch praktik varvades. Det är alldeles riktigt, , att vi i mångasammanhang har kritiserat beredskapsarbetena. Vi har sagt att de i många fallinte är särskilt bra utformade. Vi har sagt att kommunerna haft alldeles fördåligt med planeringstid för att få beredskapsarbetena bra. Vi har kritiseratatt det inte funnits tillräckligt med handledare vid många avberedskapsarbetena. Många ungdomar har upplevt dem, som jag sade förut, som entillfällig förvaringsplats. Det måste ändå vara möjligt, , att seomvärlden inte enbart i svart eller vitt utan i litet fler färger. Och vi haralltså konstaterat att trots de här kritiska synpunkterna på beredskapsarbetenaså är beredskapsarbetena, för vissa ungdomar och i vissa situationer, det bästasom vi har , därför att alternativ inte finns. Då säger vi: Det kan inte vara en rimlig uttolkning avnågon ungdomsgaranti att nu ta bort de här möjligheterna innan man vet att detfinns några riktigt bra alternativ. Varken vi eller ungdomarna litar på attregeringen kommer att kunna genomföra det man nu föreslår fr. o. m. . Jag skulle vilja upprepa den fråga som jag ställdetidigare till och rikta den till : Är det meningenatt man skall ändra arbetsmarknadskungörelsen så att det fr. o. m. den 1 juliinte skall vara möjligt för ungdomar annat än undantagsvis att fåberedskapsarbete och arbetsmarknadsutbildning? Avslutningsvis, herr talman, bara en liten fundering kringElver inledning, där han talade om ungdomsarbetslöshetens omfattning.Han konstaterade där att ungdomarna i genomsnitt är arbetslösa ände äldre. Det är riktigt, men jag saknade hos den riktiga känslanav att även kan vara en fruktansvärt för en ung människa isådana här sammanhang. 4 protokoll 1979/80:154-155 Åtgärder för att främja ungdomens utbildning i gymnasieskolanm. EIVORMARKLUND (vpk) replik: bekräftade det jag sade islutet av mitt anförande, nämligen att man inte från de borgerliga partiernassida har brytt sig särskilt mycket om att ta fasta på de förslag som viframfört i våra motioner. Han sade att man inte heller nu är beredd att följavpk:s förslag. Ändå skulle de förslagen verkligen innebära förbättringar för deunga - i motsats till det regeringsförslag som man nu talar om som enförbättring. Jag skulle vilja rekommendera att fråga t.ex. ungdomarna från , som demonstrerar här utanför huset ,vad de tycker - om de verkligen upplever regeringsförslaget som en förbättring.Elver vet att de inte gör det. Nej, det här förslaget har bara uppgiften att spara 350miljoner åt . Därför kommer också beredskapsarbetena för ungdomaratt slopas, liksom deras rätt att få kontant arbetsmarknadsstöd. Många ungdomarkommer att få en lönesänkning . Detta kan inte kallas förbättringar- annat än förregeringen, som sparar dessa pengar. För ungdomarna är det en klar försämring,som får allvarliga ekonomiska följder. Kan inte se detta ens omhan försöker sätta det i relation till vad man från sidabasunerade ut i valrörelsen? en fråga: Vad betyder talet om övergångsskedeför kommunernas del? Är det kommunerna som skall stå för fiolerna när deborgerliga med emfas lovar att ungdomar som inte får plats i gymnasieskolaneller inte kan få ett fast jobb ändå skall undgå att hamna i en meningslöstillvaro? ELVERJONSSON (fp) replik: Eftersom angav både frågor ochsvar för min del kan jag göra en ganska kort kommentar beträffande vårt"ointresse" från utskottets sida. Vi hänvisar till att frågan ärlångsiktig och att den behandlats av efter beredning av finansutskottet.Och kommunisterna vill ju ha ett annat samhälle än det som vi från folkpartietsoch regeringens sida och jag höll på att säga också från socialdemokraternassida vill acceptera. Därför måste vi på de grunderna avskriva det långsiktigaprogram som kommunisterna redovisar. Vad vi är beredda att ge är en ny och bättre utbildningoch en garanti att det i övergångsskedet inte blir några svårigheter för demsom kan komma i kläm - för visst har sådant kunnat inträffa, det har vi sagtflera gånger. bekräftade att min beskrivning avungdomsarbetslösheten var riktig. Jag noterar det. Sedan sade hon attsocialdemokraterna krävt en bättre utbildning. Men det får väländå tillstås att det anvisats mycket få vägar, om ens någon, för hur detskulle kunna ske. Vidare kritiserade beredskapsarbetena,men hon hävdade ändå att de till varje pris måste vara kvar. På något sättupplever jag att man från socialdemokraternas sida visar en ovilja tillreformering, till att nå fram till en bättre tingens ordning. Det kännstydligen främmande för socialdemokraterna att lyssna på sådana här svnpunkter.trots att de tidigare varit nogså reformvänliga. I den socialdemokratiska motionen påstås attpropositionens förslag när det gäller den arbetsmarknadspolitiska delen innebärdrastiska inskriink-ningar av ungdomarnas möjligheter tillarbetsmarknadsutbildning och beredskapsarbete. Det är ett vilseledandepåstående. Gymnasieutbildningen skall reformeras till en klart yrkesinriktadutbildning inom gymnasieskolans ram. Platsantalet skall ökas mycket kraftigt.Och detta leder i sin tur till att antalet beredskapsarbeten kan minska,någonting som också socialdemokraterna förutsatte i de motioner som väckts. Därtill kommer ett viktigt påpekande i både propositionenoch utskottsmajoritetens skrivning, nämligen att om det blir svårigheter medatt klara omställningen i övergångsskedet, såskall beredskapsarbeten anordnasför de ungdomar som annars skulle ställas utan meningsfiili .5y,sse)sättn(ng, Åtgärder för att främja ungdomens utbildning i gymnasieskolanm. ANNA-GRETALEUON (s) replik: Jag försökte förra gången hålla ögonen på denlilla lampan här i bänken som skall ange att en halv minut av taletidenåterstår, men jag såg inte att den blinkade. Jag hoppas att den gör det den härgången, för jag tycker inte om att bli avklubbad. Det jag skulle sluta mitt förra inlägg med var egentligenen fråga till . Eftersom han har en replik kvar vill jag ställafrågan litet tydligare: Tio veckors arbetslöshet, , är inte detnågonting fruktansvärt för en ung människa? Jag tyckte att det av det förrainlägget verkade som om tog ganska lätt på delta, eftersom dengenomsnittliga arbetslöshetstiden var så mycket kortare för de unga än för deäldre. Jag hoppas att han inte menade så. Vi socialdemokrater har - och det tror jag ihåg -framfört en lång rad konkreta förslag i den här kammaren om hurman skulle kunna förbättra gymnasieskolan, bl. a. i syfte att inte behövaanvända arbetsmarknadspolitiska hjälpmedel i sä stor utsträckning för 16-17-åringarna. kom sysselsättningsutredningen medett förslag om särskild praktik för ungdomar. Man föreslog också ändringar ilagstiftningen för att ge verkliga möjligheter att plocka fram depraktikplatser som behövs i arbetslivet. Det har tyvärr inte blivit särskilt mycket av de förslagsom sysselsättningsutredningen kommit med. trots att vi socialdemokrater gångpå gång fört fram förslagen i kammaren. Vi har-och det vet och lagt fram konkreta förslag i våramotioner. Är det, , någon garanti för ungdomar att fåantingen utbildning, praktik eller arbete att man nu säger att från den 1 juliskall vi ändra arbetsmarknadskungörelsen så att det bara är i undantagsfall somungdomar kan få beredskapsarbete eller arbetsmarknadsutbildning? Åtgärderför att främja tmgdomens utbildning i gymnasieskolan m. m. EIVORMARKLUND (vpk) replik: Vpk:s långsiktiga krav på åtgärder motungdomsarbetslösheten är tydligen tillräckligt starka för att inför ElverJonsson frammana ett spöke - socialismens spöke. Men krävs det då inte ocksålångsiktigt arbete? Kortsiktigt har ju samhället länge nog hankat sig fram medde här beredskapsjobben - t. ex. de som av en person vid länsarbetsnämnden iUmeå betecknats som ett uppehållande och tillfälligt försvar. T. o. m. detskall man nu alltså ta bort; inte ens det skall ungdomarna få längre. Ändå talar och regeringen om förbättringarför ungdomen. Är det underligt om protesterna mot sådana saker är starka?Mindre underligt är det kanske att El ver är rädd för att ta ivpk-förslagen - de är nämligen konkreta. () replik: Vad som erbjuds är ju en garanti när detgäller arbete och praktik och utbildning, och sådana ges i en reformeradtappning, som innebär att möjligheterna ökar och att den utbildning som erbjudsär klart förbättrad. sade att tio veckors arbetslöshet kanvara fruktansvärt för en ung människa. Jag instämmer helhjärtat i det. Vad jagville säga, med den redovisning jag gav, var att det finns människor som harännu längre arbetslöshet och att det också kan vara fruktansvärt. När det gäller de konkreta förslag som socialdemokraternahar redovisat i motioner - både nu senast och tidigare och oavsett om de talarom varvad utbildning eller visst stöd till företag som engagerar sig här osv, -så tillgodoses de kraven i hög grad i propositionen. Det värdet som jag menade.Min tes håller när jag säger att det i den principiella delen finns så storalikheter mellan den socialdemokratiska motionen och regeringsförslaget att vi konstruktivtborde ha kunnat hantera frågan i utskottet och inte bara konstaterat attsocialdemokraterna med ett bestämt nej avvisat all diskussion om den härreformen. Socialdemokraterna har ju f, ö, anmält att de tänker sig detta längrefram men inte . Jag vill säga attpåståendet i den socialdemokratiska reservationen, att "betydande grupperungdomar kommer att undandras möjligheter till arbete, utbildning ochpraktik", är oriktigt. Det påståendet håller inte. vare sig det gäller propositioneneller utskottets skrivning. Å andra sidan har vi slagit fast att de fortsattaarbetsmarknadspolitiska insatserna inte får leda till att man i stort settbevarar den nuvarande ordningen. De måste leda framåt till någonting annat ochnågonting bättre. Därför måste vi öppna nya möjligheter inom gymnasieskolansram för de aktuella ungdomsgrupperna och därigenom minska behovet av särskildaarbetsmarknadspolitiska åtgärder för dem. Det finns många orsaker till att ungdomar somär 16 eller och just lämnat har svårt att få ett jobb.De har varken yrkesutbildningeller arbetslivserfarenhet, och de kommer därför till korta när de skallkonkurrera med äldre arbetssökande om de lediga platser som finns. Det har i debatten hävdats att propositionens förslag ärnågra snabbt ihopplockade idéer utan samband med vad som har gjorts.Detta är inte riktigt. Redan i den proposition som den förra trepartiregeringenlade fram pä - det var f. ö. den första proposition som jag självsignerade - lades det fast att det långsiktiga målet var att förbättrautbildningsinsatserna. Då låg tyngdpunkten på kortkurser och KUB-försök.Målsättningen var och är att varva praktik och utbildning. bygger vi vidarepå de erfarenheter vi uppnått. Det finns ett begränsat antal arbetstillfällen, som varkenkräver utbildning eller erfarenhet och som de yngsta ungdomarna skulle kunnasöka. 18-årsgränsen i arbetsmiljölagen begränsar möjligheterna, som Anna-GretaLeijon mycket riktigt här påpekade. Det finns också arbetsgivare som rentallmänt drar sig för att anställa ungdomar. Hur ter sig då framtiden för dem som bara har grundskolabakom sig? Även om de lyckas få jobb, är risken överhängande att de låses fasti en yrkesmässig återvändsgränd, en framtid i dåligt betalda och okvalificeradeuppgifter. Det måste ändå vara svårt att som ansvarig politiker försvaraett system som skulle stimulera vissa ungdomar att av kortsiktiga ekonomiskaskäl välja bort nu)jligheten till en utbildning eller yrkesintroduktion som pålängre sikt ger dem rimliga valmöjligheter på arbetsmarknaden. Detta är vad manhar fått höra från debattör efter debattör här. Det är detta man försökerställa upp på. - Det är så att man hissnar. Men vad skall vi då göra för dem som inte känner sigmotiverade att gå vidare i den nuvarande gymnasieskolan eller som inte kommerin på den linje de önskar men som vill göra ett nytt försök litet senare istället för att välja en linje som de är mindre intresserade av? En del av de ungdomarna kan få ett jobb på den öppnaarbetsmarknaden. Det är i så fall utmärkt. Det är en viktig uppgift för arbetsförmedlingenatt stödja de unga i deras arbetssökande. Men de arbeten som står öppnaför 16-17-åringar på arbetsmarknaden - det är tyvärr inte så många - räckerinte alltid till för alla som vill ha dem. Då är frågan återigen: Hur skall vidå göra? Det finns naturligtvis några möjligheter. En är att med enmassiv insats av skattepengar skapa tusentals beredskapsarbeten. Det är vad vihittills ofta förlitat oss på - och enligt min mening gjort i alltför storutsträckning. Jag noterar här med stor tillfredsställelse att alla opponentersäger att detta är en dålig lösning. Beredskapsarbetena är till sin natur av tillfällig art.Beredskapsarbetena bör också behålla sin karaktär av konjunkturpolitiskt medeloch inte ses som ett sätt att lösa mer permanenta sysselsättningsproblem.Därför har regeringen föreslagit att det skall läggas minskad tonvikt vidberedskapsarbetena som medel för att i en god konjunktur tillförsäkra ungdomararbete. Åtgärder för att ' främja ungdomens utbildning i gymnasieskolanm. Åtgärderför att främja ungdomens utbildning i gymnasieskolan m. m. Däremot har vi inte föreslagit att möjligheten tillberedskapsarbete helt skall tas bort för 16- och 17-åringar. När något sådantibland påstås i debatten - och det har gjorts också, - så ärdet fel. Det har ingen täckning, vare sig i propositionen eller i ulskottsma-joritetensbetänkande. Propositionens grundläggande strävan är att ökagymnasieskolans kapacitet och attraktivitet. Det sker bl. a. genoin attantalet platser i gymnasieskolan ökar, genom att vi öppnar möjligheter tillmer företagsförlagd utbildning inom gymnasieskolans ram samt genomintroduktionsprogram för utbildning och individuell yrkesintroduktion. Det här är alltså olika metoder att tillförsäkra ungdomararbete, utbildning och praktik, där vi vill åstadkomma en tyngdpunktsförskjutningmellan beredskapsarbete och utbildning men behålla bägge inslagen. Men det räcker inte med detta. Möjligheterna att fåvanliga jobb för de ungdomar som så önskar måste också ökas, ] propositionenfinns ett förslag till övergångslösning i derta syfte, nämligen ett nyttstatsbidrag för att omvandla nuvarande beredskapsarbeten till fast anställning.Jag ser det som ett steg på vägen mot att vrida utvecklingen i riktigare banor. Det sker ungefär 1 miljon rekryteringar omåret på den svenska arbetsmarknaden. Det är vid detta stora antalrekryteringstillfällen som den sållning sker som leder till att de svagaste påarbetsmarknaden drabbas av längre eller kortare arbetslöshetsperioder.Samtidigt är det just denna miljon rekryteringstillfällen som är vår störstaresurs för att ge arbete åt dem som behöver det. Vad arbetsmarknadspolitikenkan åstadkomma i form av beredskapsarbeten är med nödvändighet ganskamarginellt i förhållande till det ordinarie utbudet av lediga platser. Det är vid de ordinarie rekryteringstillfällena som dennödvändiga anpassningen mellan arbetsgivare och arbetssökande skall ske. Deflesta som satt sig in i frågan är överens om att den här anpassningen blivitsämre . Det är bl, a, därför som det varit nödvändigt att öka dearbetsmarknadspolitiska insatserna så kraftigt. Det här är inte någon lyckligutveckling. Den har framför allt påverkat förhållandena för de svagast ställdabland de arbetssökande. Dit hör bl, a, ungdomar och andra nytillträdande påarbetsmarknaden. Arbetsmarknadspolitikens uppgift är inte bara att skapaberedskapsarbeten och annan tillfällig sysselsättning. Dearbetsmarknadspolitiska insatserna måste tvärtom i första hand inriktas på attfå den reguljära arbetsmarknaden att fungera på ett bättre sätt än . Det är ju så att ansvaret för anpassningen mellan utbudoch efterfrågan på arbetsmarknaden vilar på tre parter - jag har påpekat dettamånga gånger tidigare. Det är arbetsgivarna, arbetstagarna och staten. Minskadekrav på en part måste motsvaras antingen av minskade anpassningsbehov eller avökade krav på någon annan part om balansen på arbetsmarknaden skall kunnaupprätthållas. När det gäller arbetsgivarna har utvecklingen gått mot attde tar ett ökat ansvar för de redan anställda. Det är bra. Men det har fåtteffekter som inte är såpositiva för nytillträdande och arbetslösa. Det ökade ansvaret för redananställda har lett till ökad internrekrytering inom både foretag och offentligförvaltning. En följd av detta är att de jobb till vilka man rekryterar utifrånantingen är sådana som de redan anställda inte vill ha eller är sådana somställer särskilda krav på kunskap, erfarenhet eller fysisk och psykiskuthållighet. De ökade svårigheterna för ungdomar att etablera sig iarbetslivet och utslagningen från arbetsmarknaden av äldre som blivitarbetslösa ger belägg för att rekryteringspolitiken förändrats på ett mindreönskvärt sätt. Vill vi slå vakt om allas rätt till arbete måste staten naturligtvista på sig det slutliga ansvaret för detta. Men det kan inte få innebära attarbetsmarknadsmyndigheterna skall åläggas ansvaret att sysselsätta alla demsom andra arbetsgivare på självvalda grunder har lämnat utanförarbetsgemenskapen. Det måste därför skapas ökade möjligheter för samhället atti former som är förenliga med arbetsmarknadens funktionssätt påverkarekryteringspolitiken hos företag och myndigheter. Detta skall nog inte i första hand ske genom en tvingandelagstiftning. Blir man med hjälp av en sådan lagstiftning anställd motarbetsgivarens och kanske också mot arbetsledningens och arbetskamraternasdirekta önskan kan det skapa fler problem än det löser - inte minst om det gällerförsta jobbet för osäkra och oerfarna ungdomar. Det kan inte heller ske baragenom fromma uppmaningar till arbetsgivarna att rekrytera annorlunda. De somskulle låta sig påverkas av sådant skulle sannolikt bli de som minst behöverpåverkas, är det sa att de arbetsgivare som bedriver denhårdaste gallringen av arbetssökande har en konkurrensmässig fördel av detta.De arbetsgivare som tillämpar en socialt önskvärd rekryteringspolitikmissgynnas i motsvarande mån. Det borde i stället vara tvärtom. De somrekryterar på ett ur samhällets synvinkel önskvärt sätt borde ha en fördel avdet. och de som rekryterar snävt borde ha en nackdel. Det är tydligt att deinstrument som samhället har i form av olika bidrag och i form avfrämjandelagstiftning inte förmår åstadkomma något sådant. Därför bör vi undersöka möjligheterna att finnaeffektivare former för att stärka arbetsförmedlingens ställning irekryteringsprocessen och fördela kostnaderna för den sociala rekryteringenmellan olika arbetsgivare beroende på det samhällsansvar de tar. Det äruppenbart att den vägen är att föredra framför att man i hög grad enbartförlitar sig på beredskapsarbeten och andra, speciella arbetsmarknadspolitiskainsatser. Det måste naturligtvis också ställas vissa krav på dearbetssökande. När det gäller ungdomar är det ofrånkomligt att de i första handbör förmås skaffa sig en god, yrkesinriktad utbildning. Att få den utbildningeni de vanliga skolhusen är kanske inte den bästa lösningen för alla. Det ärdärför viktigt att möjligheterna till inbyggd utbildning och lärlingsutbildningbyggs ut, som regeringen har föreslagit.