prot · G30967 · 1979-12-31 00:00:00 — Riksdagensprotokoll 1979/80:67 Förhandlingarnaleddes av förste vice talmannen. § 1Justerades protokollet för den 11 innevarande månad. Om arbetsmarknadssituationen i , § 2 Om arbetsmarknadssituationen i Arbetsmarknadsministern ordet för att besvara () anmäldafråga, 1979/80:148, och anförde: har frågat mig vilkaåtgärder regeringen avser all vidta med anledning av den besvärligaarbetsmarknadssituation som hotar , 1 samband med neddragningen vid Varv minskadesysselsättningstillfällena i kommunen rned ett drygt hundratal. Det ärglädjande att konstatera att arbetsmarknadsmyndigheterna framgångsrikt kunnatmedverka till all de arbetslösa fått nya arbeten inom regionen. För elt par månader sedan beslutade Södra Skogsägarna ABalt kalla till MBL-förhandlingar om nedläggning av bl, a. massafabrik.Förhandlingar med de fackliga organisationerna pågår. Något beslut omnedläggning av massafabrik har ännu inte fattats, 1 det fall resultatet av förhandlingarna kommer altinnebära neddragningar av antalet anställda vid bruket, 175, kommersjälvfallet sedvanliga arbetsmarknadspolitiska åtgärder att sättas in avarbetsmarknadsmyndigheterna för att i första hand förmedla nya arbeten. Jaghar inhämtat alt förutsättningar för att placera eventuella arbetslösa på nyaarbeten i och Ale kommuner bedöms som relativt goda, Jag vill gärnatacka arbetsmarknadsministern för svaret. Låt mig så snabbt knyta an till den diskussion vi i vårasförde om regionalpolitiken. Vi behandlade då en motion av mig om alt Lilla Edetskulle placeras in i någon av stödområdesgrupperna. Detta avstyrktes av arbetsmarknadsutskottetmed hänvisning till att stödåtgärder kunde vidtas även om lågutanför stödområdet. Jag godtog denna synpunkt, men lade till att dettyvärr kanuppstå situationer som gör att det måste sättas in speciella åtgärder för LillaEdets kommun trots alt den ligger utanför stödområdet. befinner sig LillaEdets kommun i den situationen. Arbetsmarknadsministern har redan erinrat om dennedbantning som har skett vid Varv. Jag skall inte ta upp en nydiskussion om detta, men enligt minmening satte man från förelagets sida in dessa åtgärder för . Så kom dåhändelserna i . Det finns ett uppenbart hot om nedläggning av bruket, somär den enda industrin i hela samhälle. Även på annat sätt är situationenbesvärlig för . hänvisar arbetsmarknadsministern tillarbetsmarknadspolitiska åtgärder. Även jag anser att sådana bör sättas in. Menjag har ett intryck av att arbetsmarknadsministern överskattar möjligheternaall placera personer som blivit arbetslösa i i Ale ochTrollhättans kommuner. Det hör numera till historien att det råder överhettningi . Jag känner väl till att arbetar mycketenergiskt för att finna lösningar på de svåra problemen i kommun.Också från kommunen görs betydande insatser. Men det finns risk för alt dessainsatser inte räcker utan att det behövs centrala insatser, alt regeringenstödjer de åtgärder som föreslås från kommunen och i Älvsborgslän. Därför vill jag ställa en kompletterande fråga tillarbetsmarknadsministern: arbetsmarknadsministern uttala att regeringen ärberedd att satsa pä extraordinära åtgärder, om och kommunenföreslår detta för ? Det är rikligt, som sades i det storaregionalpolitiska beslutet som togs av och som om, att vid särskilda tillfällen dä en alldeles speciell situationuppstår på arbetsmarknaden i någon kommun kan man ingripa. Det är klart attdet riksdagsbeslutet slår fast. Detta får man naturligtvis pröva i vanligordning i det departement som har de regionalpolitiska frågorna om hand, ochdet är, sorn väl vet, industridepartementet, I den delen kanjag inte mer än hänvisa till det beslut som togs föregående år. Del ligger dåockså i sakens natur att den följdfråga som har ställt i höggrad gäller regionalpolitiska och lokaliseringspolitiska insatser, ochdärvidlag har jag inte heller mandat att uttala mig här i kammaren. Vad jag harsvarat på är frågan om de arbetsmarknadspolitiska insatserna, och det jag harsagt på den punkten står jag fast vid. Arbetsfördelningen inom regeringen skapar onekligen sinaproblem, men dem skall jag inte ta upp . Det är säkert riktigt, som RolfWirtén säger, att han inte har mandat att tala för regeringen när det gällerfrågan om att komplettera de arbetsmarknadspoliliska åtgärderna medregionalpolitiska insatser av olika typer. Men delta betraktar jag som ett fel,därför att arbetsmarknadspolitik och regionalpolitik bör samordnas. Låt mig idetta sammanhang nöja mig med att säga att jag hoppas det är en allmänuppfattning inom den nuvarande regeringen, att om det inträffar en sådansituation i att de arbetsmarknadspolitiska åtgärderna inte räckerskall regeringen i sin helhet ställa sig bakom extraordinära insatser i kraftav det beslut som fattade . regeringenatt göra insatser, alldeles oberoende om de faller under ellerNils Åslings område. Överläggningen var härmed avslutad. § 3 Om tidpunkten för framläggande av regeringsförslag omen samordnad sysselsättningspolitik Arbetsmarknadsministern ordet för att besvara () anmäldafråga, 1979/80:199, och anförde: har frågat mig närregeringen kommer att lägga fram propositionen om en samordnadsysselsättningspolitik. Av budgetpropositionen framgår att regeringen /81 avser att lägga en sysselsättningspolitisk proposition.Arbetet på en sådan har redan startat. Om tidpunkten för framläggande av regeringsförslag om ensamordnad sysselsättningspolitik Jag ber att få tacka arbetsmarknadsministern för svaret. Frågan ställdes , och det är klart attjag hade hoppats att få svaret tidigare. Del gamla ordspråket som säger att densom väntar på något gott väntar aldrig för länge kan tyvärr inte heller lämnassom en beskrivning av svar här . Jag vågar påstå att det ärväldigt många som är besvikna över att regeringen nu tydligen kan tänka sig attvänta ända med att ge förslag om en samordnadsysselsättningspolitik. För oss socialdemokrater är rätten till arbete en av deallra viktigaste politiska uppgifterna, men för regeringens del tycks det nuvara så att man har tappat väldigt många av sina ambitioner. kan studerabudgetpropositionen och iaktta vad man där lägger särskild vikt vid. Det ärhelt klart att det som prioriterats främst av de resurser vi nu kunnatomfördela och frigöra för nya satsningar ligger pä sysselsätlningssidan. Att idelta svar tolka in att regeringen på något sätt stiger tillbaka för målet attupprätthålla sysselsättningen är helt felaktigt, Jag kan försäkra arbetsmarknadsministern omalt jag har studerat regeringens budgetproposition. Del finns anledning attåterkomma till de konkreta förslagen, och då kan ju la ställning tillvar ambitionsnivån skall ligga när det gäller sysselsättningspolitiken. Jaghpppas att den kommer att ligga högre än det som regeringen visar i budgetpropositionen. Överläggningen var härmed avslutad. Om det kommunala inflytandet över miljöpåverkandeverksamhet § 4 Omdet kommunala inflytandet över miljöpåverkande verksamhet Statsrådet erhöllordet för all besvara () anmäldainterpellation, 1979/80:89, till bostadsrninistern, och anförde: har frågat bostadsministern delsvilket syfte det i regeringen pågående arbetet med att förändra 136 a §byggnadslagen har i fråga om miljöpåverkande verksamhet, dels vilkenregeringens principiella inställning är till det kommunala vetot ibyggnadslagen. Arbetet inom regeringen är så fördelat att det är jag somskall svara pä interpellationen. Innan jag besvarar fråga skall jag kortberöra bakgrunden till 136 a § byggnadslagen (BL). Den ursprungligabestämmelsen kom till i samband med att beslutade om vissariktlinjer för hushållning med landets samlade mark- och vatleniillgångar. 1denna del innebär 136 a § BL all regeringen skall pröva lokaliseringen avindustriella eller liknande verksamheter som är av väsentlig betydelse förhushållningen med landets samlade mark- och vattentillgångar. För attregeringen skall kunna lämna ett tillstånd måste den kommun där verksamhetenskall förläggas tillstyrka detta. Jag förutsätter att det är den bestämmelsensom åsyftar när han talar om det kommunala vetot. kompletterades bestämmelserna i 136 a § BL sä allregeringen skall pröva även verksamheter som är av väsentlig betydelse förhushållningen med energi. Vidare vidgades prövningen till att avse inle baraen verksamhets lokalisering utan även dess tillkomst. Under åren 1975 och 1976beslutade att även verksamheter som är av väsentlig betydelse förhushållningen med träfiberråvaror skall omfattas av prövningen enligt 136 a §BL. Erfarenheterna av tillämpningen av 136 a § BL har visat påvissa praktiska problem. Det sätt på vilket bestämmelserna vid olika tillfällenhar kompletterats med nya prövningsgrunder har fört med sig bl. a. allregeringen vid sin prövning alltid måste beakta samliga prövningsgrunder. Omprövningen 1. ex. är motiverad enbart med hänsyn till hushållningen medträfiberråvaror, måste den göras även mot bakgrund av bestämmelserna omhushållning med energi samt mark och vatten. En sådan ordning ställer krav påett omfattande underlagsmaterial och kan medföra onödiga komplikationer bl, a,vid remissbehandlingen. För alt undanröja brister av det slag som jag här harangett pågår i ett arbete med en översyn av 136 a § BL.Resultatet av översynen avses bli framlagt i en departementspromemoria somregeringen kommer att ta ställning till efter remissbehandling. Kravet på tillstyrkan från kommunen i ärenden enligt 136 aS BL avsäg ursprungligen lokaliseringen av sådana industriella eller liknandeverksamheter som är av väsentlig betydelse för hushållningen med landetssamlade mark- och vattentillgångar. Motiven till delta var all verksamheter avdetta slag kanmedföra en omfattande påverkan på bygden och all ett lokaliseringstillstånddärför inte borde få lämnas utan att den berörda kommunen har tillstyrkt detta.Riksdagens beslut all regeringen skulle pröva verksamheter även av energihushällningsskäloch av hänsyn till hushållningen med träfiberråvaror utformades lagteknisktgenom kompletteringar av 136 a § BL. Kravet på tillstyrkan från kommunen komhärigenom all gälla också dessa verksamheter. I det pågående arbetet med att se över 136 a § BL är deten förutsättning att kravet pä tillstyrkan från kommunens sida alltjämt skallgälla för verksamheter som prövas av mark- och vattenhushållningsskäl. Någonförändring beträffande de miljöpåverkande verksamheter som syftarpå i sin interpellation är således inle aktuell. Om det kommunala inflytandet över miljöpåverkandeverksamhet I kunde man den 21 novemberförra året läsa rubriken . Nuar ju rubriker en sak och lextinnehåll i en artikel en annansak. 1 delta fall gav emellertid textinnehållet stöd för rubriken. a. läggsi statsrådets mun alt kommunerna fått mer att säga till om än vad somursprungligen avsågs. Vidare sägs att beslutet om veto mot utvidgningen avbrytningen av skiffer i också kommit att omfatta verksamheten somsådan. Jag kan inte finna någon motsättning i detta. När verksamheten gällerbrytning av skiffer kvadratkilometer efler kvadratkilometer, måste välverksamheten som sådan i allra högsta grad påverka markhushållningen. Detta, fru talman, var bakgrunden till att jag framställdemin interpellation om regeringens avsikt med översynen av 136 a §byggnadslagen och om regeringens principiella inställning till det kommunalavetot. Sä snart interpellationen hade blivit framställd kom beskedet i sammalokaltidning. Statsrådet hade blivit missförstådd. Med tanke på statsrådetshistoriska anknytning till lärdomsstaden vill jag citera vad man lär hauttalat inför en skolklass därstädes: I denna församling kan man inte uttryckasig nok tudeligl. Det är bra att ta fasta pä detta i en fråga som så nära berörmänniskor i ett myckel slorl område. I övrigt betraktar jag svaret, som jag lackar för, som enfortsättning på den dementi som redan har förekommit i lokalpressen.Regeringens uppfattning är att det kommunala vetot skall vara kvar. Vad denadministrativa översynen kommer att leda till ger svaret inget definitivtbesked om. Men jag utgår ifrån att man inte skiljer bedömningsgrunderna ål påelt sådant sätt att delta kan utnyttjas taktiskt vid beslut om vilka projektsom skall prövas. Detta finns det anledning att fortsättningsvis bevaka, inleminst frän synpunkt. Som sade är rubriker någontingöver vilket vi inle bestämmer, och väl är kanske del. Jag vill emellertidcitera ur den artikel som nämnde. Tidningen citerar mig alldeleskorrekt pä Om användningen av för bebyggelse följandesätt: "Del vore naivt att tro all man kan avskaffa vetorätten med denstarka förankring den har ute i landet. Men jag vill sätta dess konstruktion Detta uttalande gjorde jag alltså vid intervjun i Vad jag menar när det gäller del kommunala vetotskonstruktion har jag försökt alt beskriva i milt interpellationssvar. Detviktigaste är all vi nu försöker få till stånd en förenkling beträffandehanteringen av reglerna i 136 a § byggnadslagen, så att vi får snabbare beslutoch snabbare besked till kommuner och andra som är inblandade, inte minst tillsökande. Däremot skall vi inte på något sätt rycka undan reglerna för delkommunala vetot när det exempelvis gäller uranbrytningen, som om i början av sitt anförande. Uranbrylningen faller ju under den del avparagrafen som handlar om hushållning med mark och vatten, och vi anser att delär självklart alt det även framgent skall finnas vetorätt på del härområdet. Därför vill jag upprepa att det vid översynen inte handlar om attifrågasätta det kommunala vetot i denna del. Däremot diskuterar vi andra formerför påverkan när det gäller de båda andra punkterna i samma paragraf. Överläggningenvar härmed avslutad. § 5 Om användningen av för bebyggelse Statsrådet erhöllordet för att besvara () anmäldainterpellation. 1979/80:104, och anförde: har frågat mig om jagifortsättningen kornmer all iaktta största möjliga hänsyn och förhindra attåkermark tas ur produktionen för att användas för bebyggelse. har i samband med den fysiska riksplaneringenställt upp vissa riktlinjer för hushållningen med jordbruksmark. Riktlinjernahar senast godkänts av . De innebär attbrukningsvärd jordbruksmark inte bör las i anspråk för bebyggelse om en frånsamhällets synpunkt tillfredsställande lösning kan åstadkommas på annan mark. Frågor sorn rör konflikter mellan jordbruks- ochbebyggelseintressen prövas av regeringen främst i enskilda planärenden.Prövningen i dessa fall skall ske med tillämpning av reglerna ibyggnadslagstiftningen. Detta innebär all de olika intressen som står emotvarandra i ett ärende tillbörligen skall beaktas vid den avvägning som skallske i ärendet. Självfallet kornmer - liksom - de riktlinjer förhushållning med jordbruksmark som angett vara vägledande vidregeringens prövning. FILIPJOHANSSON (c): Jag tackar statsrådet för det svar hangav på den här frågan. Jag tycker att del är klarläggande. Statsrådet till beslut och säger i slutet av svaret:"Självfallet kornmer - liksom - de riktlinjer för hushållning medjordbruksmark som angett vara vägledande vid riksdagensprövning." Jag är utomordentligt tacksam för detta. Men jag tyckerdel finns anledning alt understryka ett par saker i delta sammanhang. När jagställde frågan, så var del också i delta fall med anledning av entidningsartikel av vilken man kunde få en känsla av all den nye planrninislerninle hade för avsikt att vara lika kategorisk som man tidigare hade varit vidbehandlingen av dessa ärenden. är situationen den att när man talar om sanihällets synpå hur en tillfredsställande lösning kan åstadkommas på annan mark, ärdettyvärr ofta så att kommunerna har en speciell uppfattning om vad som ärsamhällets intresse och synpunkt i den här frågan. Ofta får rnan en känsla avatt det är kommunerna som skall avgöra vad som är samhällets synpunkt. Jag harfrån mitt hemlän , som ändock är ett utpräglat skogslän, exempel päatt kommuner som är belägna i utpräglade skogsbygder anser all de inte harandra möjligheter än att använda just för byggnadsändamål. Jag menaratt det mot den bakgrunden måste vara utomordentligt angelägel att man frånregeringens sida är ganska kategorisk i detta avseende, ty orn kommunerna fårhusera på det sätt som de önskar, finns det praktiskt tagel ingen somför dem är så värdefull an den inle bör kunna bebyggas. Det hänvisas ofta till all del är industrimark manbehöver, och den industrimarken behövs därför alt man byggt upp storabostadsområden för att dra folk till sin region eller kommun. Jag villunderstryka att det i många fall inte finns anledning att dra mer folk tilljord- eller skogsbruksbygder - framför allt inte till den bygd där statsrådethade varit och talat i samband med tidningens skriverier. Den utveckling somägt rum i bl. a. , men även på andra platser, är en följd av denfolkomflyttning som skedde på 1960-talel i mycket stor utsträckning och somminsann inle var så särskilt välgörande för andra regioner. Del var enfolkomflyttning som innebar all man genom alt flytta människor från en region annan skapade elt behov av nybyggnation, både av industrilokaler och avbostadsområden. Del finns all anledning för regeringen alt se till all inte nyabehov skapas på del sättet, därför att de nya behoven skapas på bekostnad av enannan region där det redan finns serviceinrättningar som kommun, landsting ochstal har bidragit till genom att salsa pengar, serviceinrättningar som blirutan värde om sådana här folkomflyttningar får fortsätta. Del finns alltså allanledning all vara utomordentligt restriktiv på delta område. Jag hoppas att jag kan tolka statsrådets svar på den härfrågan på del stiiiel att han verkligen menar att med all kraft se till altriksdagens uttalande på denna punkt efterlevs. Om användningen av för bebyggelse Nr 67 Statsrådet ; Måndagenden '' talman! På sistställda fråga är milt svar ja. 71 ianrrari 1Q80 '°" ''S därutöver ocksåunderstryka all vi nu har just problemet rned användande av aktuellt i . Vi följer nu upp Omutbildning i beslut som fattade om den fysiskariksplaneringen, där invandrarkunskan i" användningen av varen av de mesl prioriterade frågorna och den som kanske behandlades mestutförligt utöver frågorna om fritidshusbyggandet. Det arbete som pågår går delvis ut på alt se till altdel runt tätorter, där det finns konflikter mellan olika intressen i ,utarbetas områdesplaner, så att rnan får en god överblick över utnyttjandet avmarken. I andra fall är det fråga orn att länsstyrelserna tar in aktuelltmaterial för all beskriva de konflikter och de behov sorn är aktuella i länet.Vidare har vi för vissa delar av landet också lagt ut uppdrag för att del skallgenomföras markhushållningsprogram, bl, a. i , ett område som FilipJohansson berörde i sitt anförande. Jag tycker att vi på det här viset har gott grepp om dennafråga. Vi hoppas alt genom inte minst markhushållningsprograrnmen få fram ettunderlag som gör att kommuner, byggintressenter och allmänhet i framliden skallvara väl informerade om vad del är för regler som gäller. Självfallet måste delbli olika regler för olika delar av landet. I vissa delar krävs särskilt storrestriktivitet utöver den som kommer all gälla allmänt för landet i fråga omanvändningen av . Jag tackar för delta besked som ytterligarebestyrker vad jag hade hoppats på. Jag vill bara när det gäller upprättande avde nya markhushällningsprogrammen framhålla hur angelägel det är all man ocksåser till att man inte - jag vill understryka del än en gång - skapar behov iområden som är utomordentligt känsliga i del här avseendet. Dels åstadkommerman en skada på de marker som är värdefulla och som kommer alt bli alltmervärdefulla , dels skapar man behov i den bygd varifrån människornai så fall skall flytta för att komma till ett annat område. Överläggningen var härmed avslutad. § 6 Om utbildning i invandrarkunskap Utbildningsministern erhöll ordet för an besvara () anmäldainterpellation. 1979/ 80:99, och anförde: har frågat mig om jag delar hennesuppfattning all invandrarkunskap bör ingå som en del av all utbildning i vårt land och 12 vilka åtgärder jag i så fall villvidta för att detta skall bli verklighet. Jag delar uppfattningatt det är viktigt alt vi svenskar får lära oss rner orn de olikainvandrargrupperna och deras kulturella bakgrund och all utbildningsväsendethar en nyckelroll för att vidga och befiista den kunskapen. Vi lever i ett samhälle där människor rned skilda kulturellaidentiteter skall leva i samverkan tned varairdra. Alla människor i värtsamhälle bör därför ha kunskaper om olika gruppers etniska, kulturella ochreligiösa bakgrund. Alt sä blir fallet är en viktig förutsättning för alt viskall kunna visa tolerans och förståelse för del som vi ktin uppfatta somavviktinde från det egna levnadsrnönsiret. Å ena sidan behöver invandrarna kunskaper orn hur delsvenska samhiillel fungerar och om svenskarnas kulturella och etniska bakgrund.Ä andra sidan måste befolkningen i övrigt ha insikter om invandringens orsakeroch betydelse för vårt land samt kunskaper om invandrarnas och minoriteternaskulturella och etniska bakgrund och om deras levnadsförhållanden i . Brister i kunskaperna hos de olika befolkningsgruppernaleder till intolerans och utgör hinder för samverkan mellan dem. Det hela äremellertid inte bara en fråga om kunskaper ulan också om våra attityder tilloch känslor för varandra. Del behövs mot denna bakgrund insatser på alla nivåer iutbildningsväsendet för såväl invandrare som svenskar. har vi i storutsträckning koncentrerat våra utbildnings- och informationsinsatser påinvandrarna. Det är nu hög lid att vi bättre uppmärksammar utbildningsbehovenhos den övriga befolkningen och ser till att kunskap om invandrare ingår iutbildningen i alla skol- och utbildningsformer. har frågat mig vilka åtgärder jag vill vidtaför att förverkliga delta. Lät mig då inledningsvis erinra orn alt regeringengenom sina ställningstaganden i bl. a. högskolelagen och läroplanerna förgrund- och gymnasieskola i princip tagit ställning för vidgad kunskap ochinformation om invandring och invandrare. De åtgärder som vidtagits avmyndigheterna pekar också i den riktningen all intentionerna realiseras elleralt en grund är lagd för realiserande . Inom högskoleområdet har universitets- och högskoleämbetet(UHÄ) tagit initiativ till ett projekt om invandrarna i den högre utbildningen.Avsikten med detta projekt är bl. a. att skapa förutsättningar för all ökarekryteringen av tvåspråkiga personer till högskoleutbildning, speciellt tillutbildningar för yrkesområden där det föreligger särskilda behov av tvåspråkigayrkesutövare. Projektet omfattar också frågan om vilka åtgärder sombehövs för att underlätta invandrarnas situation i själva utbildningen och föratt i utbildningen bättre ta till vara den resurs som invandrarna utgör. UHÄ avser också alt inom ramen för detta projekt och isamverkan med statens invandrarverk fortsätta en serie regionala seminarier,som inleddes , Vid dessa seminarier diskuteras frågan otninvandrarkunskap i utbildningen med företrädare för de olikahögskoleutbildningarna. Om utbildning i invandrarkunskap Om utbildning i invandrarkunskap Syftet tned seminarierna är att stimulerahögskoleenheterna dels alt föra in inslagav invandrarkunskap i de allmännautbildningslinjerna, dels att la fram enstaka kurser lämpade för olikayrkeskategorier som pä elt eller annat sätt kommer i kontakt medinvandrarfrågor. Inom skolområdet har () i september1979 lagt fram ett handlingsprogram för arbetet med invandrarfrågorna på bådekort och lång sikt. Ett viktigt led i handlingsprogrammet är att motverkafördomar och diskriminering. Enligt vad jag inhämtat avser SÖ att i dekursplaner för sorn snart kommer att underställas regeringen ta inkrav på vidgad kunskap om invandrare, ett arbete som f, ö. sker i samarbete medinvandrarnas egna organisationer. För gymnasieskolans del avser SÖ att i deolika styrdokumenten arbeta in bestämmelser och anvisningar som syftar till demål vill uppnå. Genom läroplanskopplingen fär förändringar igrundskola och gymnasieskola också effekt i vuxenutbildning.