prot · G30951 · 1979-12-31 00:00:00 — Men jag tycker att ha sagt något mer - att man skall förverkliga förslaget även ompropositionen är under utarbetande i departementet. Att någon svensk medborgareinte har tagits i förvar beror på att polisen har en jourverksamhet och kankontrollera medborgarskap. Vi kräver att invandrarna skall ha samma möjlighetersom svenska medborgare att bli väl behandlade i . De skall inteonödigtvis behöva tas i förvar. Herrtalmanber att få tacka statsrådet för svaret. Låt mig börja med att konstatera att det ändå är ettframsteg att den här stickprovskontrollen icke längre av statsrådet - på det sått som tidigare skett av - skildras som ettframsteg i nordiskt samarbete. Man kan tycka vad man vill i övrigt om den. Det är naturligtvis utomordentligt beklagligt att man pådetta sått anser sig Nr 51 tvungen att mer eller mindre riva upp dennordiska passfriheten, som har Torsdnoen den varit ett av de storagrundläggande framstegen i nordiskt samarbete och som ligger ibotten på mycket annat, en gemensam nordisk arbetsmarknad och Om passkontrollen vid inomnordiska resor Statsrådet anser att man inte kommer ifrånstickprovskontrollen i nuvarande läge. Hon hänvisar till den ökade illegalainvandringen, framförallt över den danska gränsen mot kontinenten. Det äromöjligt för mig att bedöma i vilken utsträckning det är möjligt att fådanskarnas medverkan till att intensifiera kontrollen vid den nordiskayttergränsen så att säga. Det borde ju i första hand vara uppgiften och detadekvata sättet både för att försöka att stoppa den illegala invandringen ochför att slippa riva upp den nordiska passfriheten. Om det nu inte är möjligt, och vi är tvungna att ha någonform av stickprovskontroll, är det ändå vissa reflexioner man måste göra. Detär rätt otillfredsställande att ha en ordning som innebär att i princip behöverman inte ha pass med sig när man reser runt i nordiska länder. Men man kan juräka ut för en stickprovskontroll, och har man då inte passet med sig, så kandet i värsta fall inträffa att man får tillbringa natten i förvar hos polisen.Om inte den olyckan inträffar kan man i alla fall råka ut för besvär ochtidspillan, man kanske missar ett tåg eller ett flygplan eller ett viktigtsammanträde. Om vissa människor i princip måste ha pass med sig för attresa inom , är det totalt oacceptabelt att de inte själva vet om det, attdet inte utfärdas sådana föreskrifter att de människor som riskerar att råkautför stickprovskontroll vet om det och därför kan ta passet med sig. Det blirett drag av osäkerhet och godtycke som är svårförenligt med vanliga rättssäkerhetskravoch med en anständig behandling av människor. Jag tror därför att statsrådet börta sig en funderare till på i första hand om man inte kan komma ifrånstickprovskontrollen i den här utvidgade formen och övertala danskarna att taen större börda i stället och i andra hand på om man inte kan offentliggörasådana normer att de människor som riskerar stickprovskontroll vet om det ochkan gardera sig genom att ta passet med sig. Jag delar uppfattning attförvar är ett allvarligt intrång i en människas integritet och inte skalltillgripas annat än när det verkligen behövs. Som framgår av mitt svar hardetta medel inte använts särskilt mycket - ingen svensk medborgare har tagits iförvar och bara en utländsk medborgare med tillstånd att vistas här hade tagitsi förvar . Det tyder på, vilket ocksåerkände, att polisen iakttar stor försiktighet. Det tycker jag ärtillfredsställande. dröjer det förhoppningsvis inte länge innan vi i riksdagenkommer att behandla utlänningslagkommitténs förslag, och då får vi hjälpas åtatt skapa regler som ytterligare stärker rättssäkerheten. Vad yttrade sig om, , var intestickprovskontrollen utan den möjlighet att införa reguljär passkontroll underbegränsad tid den 13 deceinber 1979 Om passkontrollen vid inomnordiska resor som man kom överens om mellan regeringarna i maj i år.Stickprovskontrollen har fortgått sedan överenskommelsen träffades 1958, menden intensifierades frän . fråga gällde barastickprovskontrollen, och jag har därför bara uttalat mig om den. Det är riktigt att den nordiska passöverenskommelsen innebäratt passkontrollen skall ske vid yttergränser. Regeringen har haft ochkommer forlsättningsvis att ha överläggningar med de nordiska regeringarna ommöjligheten att intensifiera kontrollen där. Alla utlänningar skall ha pass med sig även vid resor inomNorden. Detta råder det kännedom om men vi kommer, som jag sade i mitt svar,att intensifiera den informationen. Att man bara har tagit en person iförvar är positivt, men det är ingen garanti för att man inte kommer att tafler i förvar . Om polisen kan ordna jourverksamhet för att minskaolägenheterna för svenska medborgare, tycker jag att invandrarverket skullekunna ordna en liknande jourverksamhet för att minska olägenheterna förinvandrarna i . Detta tycker jag att borde kunna lovaoch inte bara hänvisa till ett samarbete. Om med framsteg i nordisktsamarbete syftade inte bara på den vidgade stickprovskontrollen utan också påmöjligheten att snabbt återinföra passkontroll för alla, tycker jag att hennesuttalande framstår som ännu märkligare. Ett totalt upprivande av den nordiskapassfriheten betecknas då plötsligt som ett nordiskt framsteg. Men låt osslämna det åt dess öde. Pä min fråga om det ändå inte går att klargöra vilkamänniskor som i praktiken måste ha pass med sig vid inomnordiska resor därföratt de kan råka ut för stickprovskontroll, svarar statsrådet att utlänningarmåste ha pass med sig även vid inomnordiska resor. Ja, det var ju bra. Men den härstickprovskontrollen drabbar ju också naturaliserade svenska medborgare. Det ärinte säkert att de kan svenska språket något vidare bra, och det är inte säkertatt de ser särskilt svenska ut. De kan tydligen råka ut för stickprovskontroll,förvar och allt vad det är. Vilka naturaliserade svenska medborgare skall då ifortsättningen veta att de måste ha pass med sig för att vara säkra på attslippa tillbringa natten hos polisen? Vi har ju reglerad invandring i vårt land,och då måste vi också ha medel och möjligheteratt upprätthålla den. Detförekommer en rätt stor illegal invandring, och det är för att komma till rättamed denna illegala invandring som vi har ansett oss tvingade att tillgripastickprovskontroll vid de inomnordiska gränserna. Jag har litet svårt att förstålogiken i det hela när man är med om - och Nr 51 stöder - den reglerade invandringen men inte är beredd att vidta de åtgärder Torsdaeen den som behövs för att upprätthålla den. CARLLIDBOM (s): Jag är rädd att statsrådet jag talar litet bredvid varandra. Jag har inte vänt mig mot att man skallha en reglerad invandring, och jag kan förstå att den ökade illegalainvandringen är ett problem. Omdet nu-sade jag-inte går att övertyga danskarnaom att de bör skärpa kontrollen vid yttergränsen, och om det är nödvändigt medstickprovskontroll, då måste det väl i gengäld klargöras vilka utlänningar ochsvenska medborgare som i praktiken är skyldiga att ta pass med sig. Detta är ett rent anständighetsintresse. Är det så att detpå grund av den illegala invandringen är nödvändigt att ha en utvidgadstickprovskontroll, tala då om för människorna vilka det är som riskerar attråka ut för den kontrollen, sä att de kan ta passet med sig! På det svararKarin med ett blaha, fullständigt vid sidan om min fråga. Om passkontrollen vid inomnordiska resor Jag sade redan i mitt svar attinvandrarverket har förklarat sig berett att intensifiera informationen omvilka som skall ha pass med sig. krävs ju inte pass i alla sammanhang, utan det krävs enidentitetshandling. Kontrollen kan ske på olika sätt. Utländska medborgare ärredan skyldiga att ha pass. Jag har uppriktigt sagt en aning svårt att förståatt det skulle vara så besvärligt att ha pass med sig, men det är en annanfråga - detta är min egen bedömning. De naturaliserade svenskar som själva kanbedöma att de riskerar att råka ut för passkontroll skulle jag råda att ha passmed sig. Det är ingen skyldighet, men de skall kunna styrka sin identitet. Det är bra om myndigheterna kan intensifierasin information. Men vad jag begärde var att de skall få veta vad de skallinformera om, vad de skall säga till de utländska medborgarna och denaturaliserade svenska medborgarna som är tvungna att ha pass. Myndigheternaskall kunna ge besked om vilka det gäller. Det skall inte behöva vara så attindividen själv skall bedöma: Är jag en sådan svensk medborgare som ser så passutländsk ut eller talar svenska så dåligt att jag riskerar att råka ut förstickprovskontroll? Lägg inte den bördan på de enskilda individerna!Myndigheterna får faktiskt bekväma sig att tala om vilken kategori som kan råkaut för den här obehagliga kontrollen. Överläggningen var härmed avslutad. 2 protokoll 1979/80:51-53 Folktandvårdens utbyggnad, m. m. § 6 Folktandvårdens utbyggnad, m. m. betänkande 1979/80:9 med anledning avpropositionen 1979/80:29 om åtgärder för att trygga folktandvårdens utbyggnad,in. m., jämte motioner. I propositionen 1979/80:29() hade regeringen föreslagit att anta de ipropositionen framlagda förslagen till 1. lag om ändringi lagen (1973:456) om ändring i lagen (1962:381) om allmän försäkring, 2. lag om ändringi folktandvårdslagen (1973:457). 3. lag om ändringi lagen (1963:251 om behörighet att utöva tandläkar-yrket, 4. lag om ändringi lagen (1962:381) om allmän försäkring, 5. lag om ändringi lagen (1959:552) om uppbörd av vissa avgifter enligt lagen om allmänförsäkring, m. m., 6. lag om ändringi lagen (1976:380) om arbetsskadeförsäkring. Beträffande propositionens huvudsakliga innehåll anfördesföljande: "riksdagsbeslut om införande av entandvårdsförsäkring innefattade också riktlinjer för folktandvårdens utbyggnadintill utgången av . Denna utbyggnad har blivit fördröjd och numeraberäknas den avsedda vårdvolymen för folktandvården kunna uppnås någon gångunder . En förutsättning härför är dock att helanettotillskottet av tandläkare tillförs folktandvården. Med utgångspunkt i förslag årstandvårdsutredning föreslås därför i propositionen att den tilltandvårdsförsäkringen knutna etablerings-begränsningen för privatpraktiserandetandläkare förlängs att gälla t. o. m. . Vidare föreslås vissa förändringari de regler som gäller för kvotering av nya tandläkare till folktandvården ochen viss begränsning av möjligheterna att anställa vikarierande tandläkare. I propositionen föreslås en utvidgning av folktandvårdensvårdskyldighet fr. o. m. till att gälla alla barn och ungdomar t. o. m.19 års ålder. skall dock kunna ge viss dispens frånvårdskyldigheten där resurser saknas för att tillgodose tandvårdsbehovet församtliga åldersgrupper. De särskilda regler som gäller för tandvårdsförsäkringensersättning till folktandvårdens huvudmän föreslås fortsätta att gälla t. o. m.år 1982. På grundval av en utredningsrapport som avlämnats avsocialstyrelsens tandvårdspersonalutredning föreslås i propositionen attformella möjligheter öppnas för en ökad delegering av arbetsuppgifter fråntandläkare till övrig tandvårdspersonal. I propositionen läggs också fram vissa andra förslag medanknytning till den allmänna försäkringen. a. föreslås attriksförsäkringsverket får utvidgade miijligheter att debitera preliminäraarbetsgivaravgifter i vissa fall. För attförhindra att ersättning kan utgå frän olika ersättnings- systemföreslås också att motsvarande begränsningar som f. n. gäller för Nr 51 rättentill sjukpenning som utgår enligt lagen om allmän försäkring också Torsdagenden skall gälla för lagen om arbetsskadeförsäkring." I detta sammanhang hade behandlats de med anledning avpropositionen väckta motionerna 1979/80:102 av () och (),vari hemställts 1. att riksdagenbeslutade avslå propositionen 1979/80:29 vad gällde fortsattetableringsbegränsning av privata tandläkarpraktiker i områden medtandläkarbrist, 2. att riksdagenbeslutade avslå propositionen 1979/80:29 vad gällde begränsningen avflyttningsmöjligheterna för tandläkare som var etablerade före , Folktandvårdens utbyggnad, m. m. 1979/80:103 av m. (m), vari hemställts att uttalade 1. attortsbundenhet för privata tandläkare icke kunde gälla tandläkare etableradeföre , 2. attortsbundenhet för tandläkare icke borde gälla vid ansökan om flyttning tillkassaområden utanför storstadsregionerna, 1979/80:104av () och 1979/80:105 av förste vice talmannen m.fl. (m), vari hemställts A. attriksdagen som sin mening uttalade 1. att en skyndsamutvärdering av effekterna av de skärpta etablerings-begränsningsåtgärderna varangelägen i syfte att ge tillämpningsmyndigheten beslutsunderlag för attsnarast möjligt upphäva ortsbundenheten vid ersättningsetablering utanförstorstadsområdena, 2. att t. v.totalt 20 tandläkare ur det årliga nettotillskottet borde ges möjlighet attnyetablera inom de huvudmannaområden där vuxentandvården var underförsörjd, 3. attsocialstyrelsen vid utarbetandet och tillämpningen av de kvoteringsregler somavsågs gälla borde samråda med såväl , 4. vad i motionenanförts om formerna för fastställande av vårdtaxor inom den allmännaförsäkringen, 5. attetableringsreglerna utformades så att de inom tandvårdsförsäkringens ramgjorde det möjligt a) att, utaninskränkningar i rätten att överlåta praktiken, begränsa arbetstiden i denutsträckning utnyttjande av delpensionsförsäkringen medförde eller- vid tillsynav egna barn - som medgavs anställda enligt lagen om rätt till ledighet förvård av barn m. m., b) att i dessafall till praktiken knyta annan tandläkare som bestred de Folktandvårdens utbyggnad, m. m. arbetsuppgifter som föll inom ramen förarbetstidsbegränsningen, B. att beslutade om sådan lagändring att allaförsäkrade som fyllde minst under behandlingsåret omfattades avtandvårdsförsäkringen i enlighet med vad i motionen anförts. Utskottet hemställde att skulle 1. beträffandetandvårdsförsäkring för ungdomar i åldern med bifall tillpropositionen 1979/80:29 och med avslag på motionen 1979/80:105 yrkandet B antadet i propositionen framlagda förslaget till ny lydelse av punkt 2 övergångsbestämmelsernatill lagen (1973:456) om ändring i lagen (1962:381) om allmän försäkring, 2. anta det ipropositionen framlagda förslaget till lag om ändring i folktandvårdslagen(1973:457), 3. beträffandeortsbundenhet för tandläkare som etablerat sig före avslåmotionen 1979/80:103 yrkandet 1, 4. beträffandeortsbundenhet för tandläkare som etablerat sig före avslåmotionen 1979/80:102 yrkandet 2, 5. beträffandeortsbundenhet till platser utanför storstadsregionerna avslå motionen1979/80:103 yrkandet 2, 6. beträffandeutvärdering av etableringsreglerna avslå motionen 1979/ 80:105 yrkandet A 1, 7. beträffandenyetablering av tandläkare avslå motionerna 1979/80:102 yrkandet 1 och1979/80:105 yrkandet A 2, 8. beträffandetandläkares möjlighet att utnyttja delpensionsförsäkringen ochföräldraförsäkringen avslå motionerna 1979/80:104 och 1979/80:105 yrkandet A 5, 9. beträffandebeslut om kvoteringsbestämmelser avslå motionen 1979/ 80:105 yrkandet A 3, 10. beträffandefastställande av vårdtaxor avslå motionen 1979/80:105 yrkandet A 4, 11. anta de ipropositionen framlagda förslagen till A. lag om ändring i lagen (1973:456) om ändring i lagen(1962:381) om allmän försäkring i vad förslaget inte behandlats under 1 ovan, B. lag om ändring i lagen (1963:251) om behörighet attutöva tandläkar- yrket, C. lagom ändring i lagen (1962:281 om allmän försäkring, D. lag om ändring i lagen (1959:551) om uppbörd av vissaavgifter enligt lagen om allmän försäkring, m. m., E. lagom ändring i lagen (1976:380) om arbetsskadeförsäkring. 1. beträffande begränsning av privatpraktiserandetandläkares etablering och nyetablering av tandläkare av , och (samtliga m) som ansett att utskottet under 5 och7 bort hemställa 5, att beträffandeortsbundenhet till platser utanför storstadsregionerna med bifall tillmotionen 1979/80:103 yrkandet 2 uttalade att inga hinder borde resas förprivatpraktiserande tandläkares flyttning mellan kasseområdena utanförstorstadsregionerna, 7. att beträffande nyetablering av tandläkaremed bifall till motionen 1979/80:105 yrkandet A 2 och med anledning av motionen1979/80:102 yrkandet 1 som sin mening gav regeringen till känna vadreservanterna anfört. Folktandvårdens utbyggnad, m. m. 2. beträffande kvotering av tandläkare inom folktandvårdenav , och (samtliga m) som ansettatt utskottet under 9 bort hemställa att beträffande beslut om kvoteringsbestämmelsermed bifall till motionen 1979/80:105 yrkandet A 3 som sin mening gav regeringentill känna vad reservanterna anfört. Till betänkandet hade fogats särskilda yttranden av NilsCarlshamre, och (samtliga m) och ,, , , , och (samtliga s). Trots att det föreligger två reservationeroch två särskilda yttranden vågar man säga att socialförsäkringsutskottetsbetänkande nr 9 är i huvudsak enhälligt. Det kan tyckas vara påfallande,eftersom vi alla vet att vi rör Oss med frågor som vid tidigareriksdagsbehandling har varit i stora delar starkt kontroversiella. Vi moderata ledamöter i utskottet har i ett särskiltyttrande klargjort hur det kommer sig att vi i allt väsentligt har kunnatansluta oss till utskottets uppfattning. Förklaringen är mycket enkel. Helabetänkandet handlar om förslag som är att betrakta som provisorier -tidsbegränsade provisorier. När 1973 beslöt om tandvårdsförsäkring och omfolktandvårdens utbyggnad lade fast vissa riktlinjer, bl. a. den attfolktandvården skulle byggas ut så att den kunde svara förall barn- och ungdomstandvård och en, som ansåg, rimlig andel avvuxentandvården, preciserad till av all vuxentandvård. För attmöjliggöra att detta mål realiserades ställdes vissa medel till förfogande, ochdet viktigaste var att hela nytillskottet av tandläkare t. o. m. skulletillföras folktandvården. För att i sin tur kunna förverkliga den målsättningenantog man vissa regler som skulle möjliggöra begränsning av etableringen avprivata tandläkare, så att folktandvården framåt helt enkeltskulle slippa konkurrens från den privata sektorn om den knappatandlä-kartillgången. Man kan ju ha vilken mening man vill både om målet och omde anvisade medlen. Som en och annan erinrar sig hade vi från moderat håll ilånga Folktandvårdens utbyggnad, m. m. stycken annan mening än riksdagsmajoriteten, menriksdagsbeslutet är ett faktum, och vi respekterar det. Sedan har det hänt att det uppsatta målet inte har kunnatuppnås . Det beror i huvudsak på att även omfolktandvården programenligt i stort sett har fått hela nytillskottet avtandläkare har det inte inneburit den beräknade ökningen avantalet tandläkartimmar, helt enkelt därför att yrkesaktiviteten har gått ned.Det är fler tandläkare nu än för några är sedan som arbetar deltid. Och vi harinom folktandvården som på arbetsmarknaden i övrigt mycket mer av lagfäst rätttill ledighet för alla möjliga ändamål. Detta har gjort att förutsättningentandläkartillgång inte har varit för handen när vi försökt uppnå utbyggnadsmålet. För ett par är sedan tillsattes en utredning, 1978 årstandvårdsutredning, som utvärderar och ser över hela tandvårdsförsäkringen,även folktandvårdsorganisationen och en del därmed sammanhängande frågor. är inte färdig med sitt arbete. Den har avlämnat ett delbetänkande,som ligger till grund för det förslag som vi behandlar , men huvudbetänkandetdröjer . Då har vi sagt oss att i det läget kan vi i huvudsak gå medpå att de gällande reglerna får prolongeras att gälla ytterligare etc par treår. Det är det som den aktuella propositionen och det aktuellautskottsbetänkandet handlar om, att man i stort sett förlänger nu gällanderegler att gälla t. o. m. utgången av 1982. Vi den tidpunkten räknar vi nu medatt man i stort sett skall kunna ha uppnått målet att folktandvården kan klarabarn- och ungdomstandvården och sin förutsatta andel, eller däromkring,av vuxentandvården. Vi har alltså inte funnit det nödvändigt att ta upplångtgående principdiskussioner när det gäller vad vi betraktar som ettprovisoriskt beslut. Men i det särskilda yttrandet har vi gjort klart att närvi , om ett par , skall ta ställning mer långsiktigt tillfrågan om tandvårdsförsäkring och folktandvård kommer vi åter att aktualiseraen del för oss viktiga principfrågor. Vi har nämnt några exempel på sådana. Vianser t. ex. nu som att det förhållandet att folktandvårdenåläggs att svara för tandvård åt barn och ungdom intebehöver hindra och inte bör hindra att samma personer, barn och ungdomar, ocksåfår omfattas av tandvårdsförsäkringen och alltså ha möjlighet att välja själva.Skulle - vilket jag inte alls tror blir vanligt - några i den åldersgruppenföredra att gå till familjens privata tandläkare, bör de kunna göra det påsamma villkor som alla andra människor, dvs. med vanlig ersättning fråntandvårdsförsäkringen. Jag tror som sagt inte alls att det blir vanligt - jagtror inte vi människor är sådana att vi frivilligt åtar oss att själva betalahalva kostnaden om vi kan få hela behandlingen helt gratis hos folktandvården.Men någon skulle kunna vilja göra det, och det finns inget skäl att intetillåta det. Det finns inget skäl att inte även på det här området som på såmånga andra försöka garantera människorna största möjliga mått av valfrihet. Hela frågan om begränsningen av privat tandläkarpraktikmåste också komma upp på nytt. Vi har-mer eller mindre nödtvunget-kunnatacceptera den under en övergångstid och för att möta ennödsituation. Men vi menar alltjämt att en sådan etableringsbegränsning är ettsä allvarligt ingrepp i näringsfriheten att det krävs mycket starkaallmänintressen för att den skal) kunna accepteras. Den får alltså inte blipermanent. Vi säger redan här att vi kommer att kräva att den skall om möjligthelt avvecklas. Vi har också sett att den ordning som tillämpas sedannågra år för att fastställa arvodesnivån i tandvårdsförsäkringen inte fungerarbra. Det är ett egendomligt förhållande att , som är parti målet och som har att betala ut pengarna, också är statens ombud vidförhandlingarna med motparten. Vi vet att det har varitkonflikter och kontroverser som kanske skulle kunna undanröjas med en annanförhandlingsordning. Vi påminner om att regeringen redan har beslutat, ochoffentliggjort beslutet, att se över hela förhandlingsordningen. Vi säger attdet är viktigt att det verkligen blir någonting av med det snart. - Detta omdet särskilda yttrandet nr 1. Sedan har vi på ett par tre punkter menat att det redannu, utan att äventyra målet som vi är överens om, är möjligt att lätta upp denu gällande reglerna. Vi tycker att det s. k. ortsbandet är särdelesosympatiskt, mer än etableringsreglerna i övrigt, därför att man tvingar frianäringsutövare att bli kvar på den plats där de en gång slagit sig ned. Det ärett långtgående ingrepp i den personliga friheten och näringsfriheten, somkräver utomordentligt starka skäl för att kunna accepteras. Det må vara att vi har en överetablering istorstadsområdena och att det kan anses nödvändigt att för säga: Viskall inte ha flera tandläkare där, så länge vi har så ont om dem t. ex. iNorrlands inland. Men det finns inget skål att förbjuda en tandläkare attflytta från till , eller mellan vilka kassaområden som helstute i landet. De eventuellt positiva resultat man kan nå med något sådant ärför små för att motivera ett så allvarligt ingrepp. Därför säger vi att manredan nu bör kunna rekommendera att sluta upp med densortens ortsbindning. Den har ingen praktisk betydelse, men är ett principielltotäckt ingrepp i enskilda människors frihet. Det yrkar vi i reservation nr 1. På den punkten har utskottet på vår begäran klargjort attden regel som gäller och som möjliggör ortsbindningen inte kan gälla etableringargjorda tidigare än . etableringar omfattas inte avövergångsbestämmelserna. På förslag bl. a. av dem som väckt motion 103 harutskottet klargjort det. Det var dunkelt i propositionen - nu är det klart. Detgår inte att föra den regeln tillbaka till tiden innan den trädde i kraft, ochdet är viktigt. Vi har tyckt att man mitt i det här regleringarnassamhälle ändå kan acceptera och förorda en begränsad nyetablering, inte baraersättningsetablering.