prot · G30928 · 1979-12-31 00:00:00 — Det gäller ju 27 förlossningar, så delsäger väl ändå någol om att en förlossning inte alltid behöver vara sä härdramatisk och svår. Men del hindrar inte att vi måste arbeta vidare pä den härfrågan. Så länge det finns en enda kvinna som har det orimligt svårt måste viförsöka göra något för att hjälpa. Jagtycker atl det betänkande som socialutskottet nu har lagt fram är en noggrannredogörelse för vad som hänt på detta område. Betänkandet slutar med attutskottet med skärpa understryker angelägenheten av att man prioriterar de härfrågorna hos sjukvårdshuvudmännen. Vad mera kan man säga som slutord? Vi hardock våra sjukvårdshuvudmän, och del är de som haratl besluta en hel del idessa frågor. Jag tycker inte atl det är riktigt korrekt atl säga att vi barakommer med vackra ord. Det är faktiskt inte sant. Det finns ingenting iutskottets betänkande som motsäger det som här har framhållit om detangelägna behovet av åtgärder. Jag ber att få yrka bifall tillutskottets hemställan. INGALANTZ (vpk): Del har hänt en del, säger . Egentligen hardet inte häntnågonting. Om man ser på det stora behov av hjälp som finns och påundersökningar av hur kvinnor upplever sina förlossningar finner man alt mellan50 och av kvinnorna har sä starka smärtupplevelser att de borde ha fåttsmärtlindring, dvs. del som lovat alt de kvinnor skall få som vill hadet. Vi kan titta på de siffror som kommer från och som visaratl 5 96 kan få den ena effektiva smärtlindringen och den andra. Del utgörtillsammans 10 96. Dessa siffror skall man dä ställa mol det stora behov somfinns. Smärtlindringenär inte helt genomförd, sade som kommentar till de här siffrorna.Det är väl del minsta man kan säga! Denhär frågan har debatterats i . Under dessa år harskrivningarna från socialutskottet varit positiva och välvilliga. Men delhjälper ju inte de kvinnor som behöver smärtlindring. Och det ger ingagarantier för att en effektiv smärtlindring kommer till stånd . Måletär ännu inte nått, sade . Del kan man verkligen hålla med om, när manser på hur den faktiska verkligheten för kvinnorna ser ut. Hade man tagit itumed den här frågan resursmässigt och hade den politiska viljan funnits, bl. a.här i kammaren, sä hade situationen varit en helt annan. Del är ändånästan tio är sedan man fattade del här beslutet. FruSwartz hänvisade till psykoprofylaxen. Jag tycker också det är en bra metod.Den ger en bra psykologisk förberedelse. Men den är ingen ersättning för deeffektiva smärtlindringsmetoderna. Enlärjunge till förlossningsläkaren , som ju är upphovsman lill denpsykoprofylakiiska metoden, säger så här: Den fordrar en omsorgsfull dagligövning och lämnar inget utrymme för egna tolkningar och halvdana insatser. Detär alltså knappast en metod som kan bli generellt användbar. Den tycks kräva enkapacitet över genomsnittet och ett engagerat deltagande från båda de väntandeföräldrarna. Mycketi psykoprofylaxmetoden är svårt att genomföra på våra förlossningsavdelningari dag. Därmed inte sagt atl man inte skall ge alla kvinnor kunskaper om den härmetoden. Det har vi också krävt i vår motion. Detsom måste till för atl man skall kunna infria det löfte man gav till kvinnornaför är alt det finns läkare dygnet runt som har en riklig utbildningför detta. Barnmorskorna måste ges rättighet atl tillämpa desmärtlindringsmeloder de kan använda och övervaka. Det behövs också enplanläggning för att paracervikal-, epidural- och pudendusblockaden skall kunnainföras och vara tillgängliga vid kvinnoklinikerna vid alla tider på Mödra hälso vård och förlossningsvård Vi menar vidareall man måste forska mycket mer kring förlossningsvården. Närdet gäller de "kvinnliga" frägorna eftersatts område efter område.Det är märkligt atl man bollar med och saboterar den här frågan precis som mansaboterar utbyggnaden av barnomsorgen, som egentligen inte borde vara enkvinnofråga men som i praktiken är del , eftersom det mest är kvinnor somdrabbas av en dåligt utbyggd barnomsorg. Närdel gäller mödrahälsovården menar vi alt del måste bli flera barnmorskor ochläkare på mödravårdscentralerna, och de måste fä tid att tala med de blivandemödrarna och integrera psykologiskt och socialt arbete med den somatiska vårdsom de ger kvinnorna. Vi menar atl det skall finnas psykologer ochkuratorer på alla mödravårdscentraler, för att handleda barnmorskorna i derasindividuella patienlarbete - och för den delen också inom den föreslagnaföräldrautbildningen - och för alt ge stöd till enskilda föräldrar. Vidaremåste samarbetet mellan socialvården och mödravårdscentralen bli mycketbättre. Dethär är saker som måste genomföras, om man skall komma någon vart när del gällerkvinnors rätt till effektiv smärtlindring. Det är en fråga-det vill jag betona- som har eftersatts år , med välvilliga skrivningar i socialutskottetsbetänkanden, som inte lett till att kvinnornas rätt kunnat bli verklighet. och jag är överens om alt mödrahälsovården ochförlossningsvården ännu inte är helt genomförda - det är därför som vi isocialutskottets belänkande har en sä stark skrivning. IngaLantz och jag är också överens om all delta är ett eftersatt område. Men vi ärtydligen inte överens om atl se positivt på det som sker. Jag är inte lika pessimistisksom , förjag tycker ändå man visaralt man vill ta krafttag på dettaområde. Delär onödigt alt gå igenom allt som redovisas i utskottets belänkande, men detfinns inget område som tar upp som inte berörs i reciten och i utskottetsskrivning. Som exempel kan nämnas utbildning av läkare och barnmorskor. För desenare finns en ny utbildning, som bör leda till atl möjligheterna att fåsmärtlindring vid förlossning ökar. IngaLantz säger vidare au psykoprofylaxen inte ersätter någol annal. Jag vidhållerlika envist att det finns väldigt många barnaföderskor för vilka detta ärtillräckligt. Denna behandling är till utomordentlig hjälp, någol som jagtycker vi skall vara tacksamma för. Del gläder mig varje gång jag får höra altmödravårdscentraler kan erbjuda denna hjälp. Visstär det sant alt del snart har gått ett beslul pä delta områdefattades. Utvecklingen har alltså inte gått särskilt snabbi. Men så är detockså på andra områden inom sjukvården. Vi skulle naturiigtvis ha önskat attutvecklingen hade gått mycket snabbare. INGA (vpk): Jag tycker det är genant att man kan vara så nöjd som är närhon vet att det bara är knappt 10 96 av de kvinnor som behöver smärtlindringvid förlossning som verkligen får det. Det är genant atl lar så lättpå de sifferuppgifter som kommer från i den här frågan. Såsäger att utskottet skriver starkt. Jag antar att hon då menar vadsom slår längst ned på s. 16 i utskottets betänkande, nämligen: "Utskottetanser att utbildningen av läkare och annan vårdpersonal numera nått en sådanomfattning all verksamhet med effektiv smärtlindring vid förlossning skallkunna ges en hög prioritet av sjukvårdshuvudmännen. Utskottet vill med skärpaunderstryka angelägenheten av att så också sker." Dethär ger emellertid inga som helst garantier för alt frågan fåren lösning tillkvinnornas bästa. är inte lika pessimistisk som jag, vilket är synd.Annars skulle hon kanske kunna medverka till denna frågas lösning. Om utskottetverkligen vore angeläget att lösa problemet med kvinnors rätt till effektivsmärtlindring vid förlossning skulle man förstås ha biträttde krav som rests från vpk. Deras riktighet bekräftas i undersökning efterundersökning, senast i den som har lagt fram. Hon påvisarhur mödrars psykiska välbefinnande eller icke välbefinnande påverkargraviditet, förlossning och barnets utveckling efter förlossningen. Jagtycker all uiskotiets argumentering är mycket mager när man tillbakavisar krav,vilkas förverkligande skulle bidra till atl få till stånd en ändring avförhållandena vad gäller atl garantera kvinnors rätt till smärtlindring vidförlossning. KERSTISWARTZ (fp): Jag är, , inte nöjd med rådande situation; del är f ö. ingenannan i utskottet heller. I så fall skulle vi inte ha skrivii som vi har gjort. Del är emellertid också fråga om ettresurstänkande. Jag har sagt tidigare att så länge det finns en enda kvinna sombehöver smärtlindring vid föriossning men kanske inte kan fä det, så är del vårskyldighet au försöka ge henne sådan. Men det är också fråga om att hinna medalt utbilda läkare, barninorskoroch annan personal. Det kräver inte minstresurser. Sjukvården besiar som bekant också av andra områden än deiia. Del gårinte alt bara prioritera ett område. INGA (vpk): är inte nöjd. Men då villjag fråga: Varför gör maningenting åt denna sak? Såkommer det vanliga försvaret att vi har inga resurser, 1 socialstyrelsensrapport slår också alt man inom de samhällsekonomiska ramarna skall klara ulfrågan om smärtlindring vid föriossning. Men det finns pengar till andra Nr 28 ändamål i vårt samhälle. Då är del ingen som pratar om ekonomiskaresurser Onsdaeen den "-""samhällsekonomiska ramar. Det finns pengar till atl sänka skatten för de högavlönade, vilket de borgerliga föreslår. Då är inget resurslänkande med. Del finnsi delta samhälle pengar lill att spilla miljarder på storfinansen. atlinfria ett gammall löfte till kvinnorna har man inte råd med. KERSTISWARTZ (fp): Lät mig lill sist bara säga att viriksdagsmän väl kan ha anledning alt lita på ochsjukvårdshuvudmännen. INGA (vpk): Del var ell sista argument; del förstår jag. De här instanserna har viinte kunnat lila på . Jag tror inte kvinnorna kan göra det heller. Vadsom behövs är att vi tar ansvar för de reformer som vi beslöt orn för tio årsedan, så att det blir någonting av. Man kan inte skylla på andra instanser.Riksdagen har fattat detta beslut, och det är sak att se till attdel blir förverkligat. Det är på liden hattande. Överläggningenvar härmed avslutad. Propositionergavs på bifall till dels utskottets hemställan, dels motionen nr 1645 av LarsWerner m. fl., och förklarades den förra propositionen vara med övervägande jabesvarad. Sedan begärt votering upplästes och godkändes följandevoteringsproposition: Densom vill alt kammaren bifaller socialutskottets hemställan i betänkandet nr 6 mom. 1 röstar ja, den det ej vill röstarnej. Vinner nej har kammarenbifallit motionen nr 1645 av m. fl. Vid omröstning genom uppresning förklaradesflertalet av kammarens ledamöter ha röstat för ja-propositionen. Då Inga Lantzbegärde rösträkning verkställdes votering med omrösiningsapparat. Denna omröstninggav följande resultat: Ja- 308 Nej - 20 Propositionergavs på bifall till dels utskottets hemställan, dels motionen nr 1272 av IngaLantz m. fl., och förklarades den förra propositionen vara med övervägande jabesvarad. Sedan begärt votering upplästes och godkändes följandevoteringsproposition: Den som vill alt kammarenbifaller socialutskottets hemställan i belänkandet nr 6 mom. 2 röstar ja, den del ej vill röstarnej. Vinner nej har kammarenbifallit motionen nr 1272 av m. fl. Vid omröstning genom uppresning förklaradesflertalet av kammarens ledamöter ha röstat för ja-propositionen. Då Inga Lantzbegärde rösträkning verkställdes votering med omröstningsapparat. Dennaomröstning gav följande resultat: Utbildningoch utveckling i statsförvaltningen 1979/80:7 med anledning av motion om meritvärdering för läkare av tjänstgöring, m. m. §17 Utbildning och utveckling i statsförvaltningen Föredrogsarbetsmarknadsutskottels belänkande 1979/80:2 med anledning av motion omutbildning och utveckling i statsförvaltningen. Jag tror att det av praktiska skäl är bra om Jag allra först meddelarkammarens ledamöter atl Jag inte tänker begära votering i detta ärende. "Utskottethemställer att avslår motionen 1978/79:2494." Så avslutasarbelsmarknadsutskottets betänkande nr 2. Nuskall Jag be atl få meddela dem som lyssnar eller som läser inlägget isnabbprotokollet, alt visst kommer riksdagstekniskt atl avslå minmotion. Men läs betänkandet! Utskottet instämmer, "delar motionärensuppfattning", "vill stryka under vikten av" osv. Den nykomling iden här församlingen som har hört talas om s. k. positiv skrivning och interiktigt vet vad en sådan innebär - läs betänkandet! Vad mer kan man begära aven positiv skrivning? Menvarför begär Jag då ordet? Jo, jag har upplevt atl många politikeroch beslutsfattare har en positiv inställning till utbildning och utveckling avanställda - dock företrädesvis vid personalfester, medaljuldel-ningar ochJubileer. Men hur är det ? Då är det betydligt Utbildningoch utveckling i statsförvaltningen intressantare attdiskutera såväl nyinvesteringar som underhållssatsningar ibyggnadskonstruktioner, maskiner, lastbilar och truckar än investeringar imänniskor. Och ändå innebär en anställning av en enda medarbetare igatukontoret där hemma i kommunen eller i här i enmiljoninvestering. Vad kostar i genomsnitt en anställd ? Ca 100 000 kr.lågt räknat. Vad kostar denne ende medarbetare under , , ? Vadgör man i det enskilda näringslivet för att denna enda människa skall göra enproduktiv insats och känna arbetstillfredsställelse? Vad gör maninom den offentliga sektorn? Låtmig försl få säga alt motionens tillkomst i hög grad hörsamman med denoffentliga sektorns oerhörda expansion , 1 ett tiotal år har denoffentliga sektorn ökat med i genomsnitt 5-6 96, har våra tillgångar- tillväxten i bruttonationalprodukten - ökat med i genomsnitt . Allt merav skatlebetalarnas pengar går till den offentliga sektorn. Bryter vi inte dentrenden dröjer det bara tills samhällets totala skatleinkomsler går ätför all klara världens största offentliga sektor. Härmåste olika åtgärder på kort och på lång sikt vidtagas. En åtgärd är exempelvisall de statliga verken och myndigheterna omgående prövar varje möjlighet attklara sina uppgifter lill lägre kostnad. Bort med byråkrati och krångel! Ökaeffektiviteten genom bl, a, utbildning och utveckling! Starta omgående ensparkampanj på varje myndighet, på varje statligt verk, på varje sektion ochavdelning! OlofPalme åker omkring och utnyttjar den här situationen, Atl del är hans och hanspartis politik som fram lill 1976 lade grunden för denna olyckligaulveckling, det säger han inte. Nej, är taktiker, 1 morse kunde vi höra iradion hur i utnyttjade den här skrämseltaktiken. Detär beklagligt att en svensk politiker på partiledarnivä -tidigare t. o. m.statsminister - uppträder så. Omnu vissa socialdemokrater verkligen tror all del är fråga om en rasering av detsociala trygghetssystemet eller att del är de svaga som skall drabbas eller attvi skall ställa statstjänstemän på gatan - läs då min motion! Jag vill, och utskottet vill, konstruktivtmedverka lill ökad effektivitet i den statliga förvaltningen bl. a. genomutbildning och utveckling. Lätmig här få påminna åhörarna om alt stora delar av det enskilda näringslivetunder hela 1970-lalel har tvingats till allt hårdare rationaliseringar ochpersonalindragningar. Oron för tryggheten i jobbet, oron för varsel ochuppsägningar, oron för konkurs och oron för att hela fabriker och verkslädermåste stängas har allt fler människor tvingats leva med . Detta harinneburit ökade krav på varje medarbetare. Ökade krav på omställning,anpassning till ny teknik och annan organisation, omflyttning, ökade krav påkunskaper och färdigheter etc. Det är inte så konstigt alt allt fler inom denenskilda sektorn har blivit medvetna om marknadsmekanismens funktion, altintäkterna skall vara större än kostnaderna, att förelaget måste gå med vinst. Det är inte så konstigtatt man har salsal alltmer på den ekonomiska Under desenaste åren har företagsledningar och chefer insett atl kostnadsmedvetenhetenhos den enskilde anställde förutsätter en öppen och begriplig ekonomiskinformation. Åtskilliga gångerom året informerar man om den samhällsekonomiskasituationen, om hur det går för det egna företaget och om hur det gårekonomiskt för den egna lilla arbetsenheten inom företaget. Vadgörs inom den offentliga sektorn? Det gäller ändå 1,4 miljoner anställda. Hittillshärden ekonomiska informationen varit bristfällig. Kanske är den på väg atl blibättre. Jag har i min hand en skrivelse som kommuns revisorskollegiumöversände lill kommunstyrelsen i . Den ärutomordentligt intressant. Man börjar så här: "anser det vara av stor betydelse, att kännedomen om kommunensekonomi blir så spridd som möjligt till kommunens alla förtroendemän ochanställda och till kommunmedlemmarna. Så synes emellertid ej vara fallet. Utanförkommunstyrelsens krets förefaller kunskaperna om kommunens utveckling och dessekonomiska läge och på vara alltför otillräckliga hos alltförmånga förslagsställare, beslutsfattare och kostnadsslälleansvariga," I ett annat stycke skriverman: "Grundenför kommunens verksamhet är dess ekonomi. Saknas baskunskaper härom lederkunskapsbristen ej sällan lill onödiga problem och störningar i verksamhetensamt även till ogrimdat missnöje hos anställda Utbildningoch utveckling t stats-föiyaltningen Slutligen ett tredjecitat: "Möjligheternatill effektivisering av verksamheten genom kommuncen-irala direktiv ärnaturiigtvis begränsade, vilket kommunstyrelsen anfört De anställda, somdagligdags handhar verksamheten, måste i första hand ge förslag lill ellersjälva genomföra exempelvis bättre arbetsmetoder och personalbesparingar." Härgår verkligen före. Jag förutsäller atl kommunalmännen iGöteborg har omsatt revisorernas tankar i handling . Vadgör våra generaldirektörer och verksledningar för att göra den anställde i denstatliga förvaltningen koslnadsmedveten? Hur fårstatstjänstemannen ekonomisk information om vilka ekonomiska förutsättningarsom gäller för den egna avdelningen, för det egna verket eller myndigheten? Hurofta får de statsanställda information om de ekonomiska resurser som slår tillregeringens och förfogande? SåvittJag vet förekommer detta sällan eller inte alls. Undra sedan pä om det bristeri kostnadsmedvetenheten i statliga myndigheter! Bordedet inte vara dags nu alt slå larm? Borde inte varje statstjänsteman i morgondag få information om att nu är festen slut, nu minskar de ekonomiskaresurserna? Bordedet inte vara dags att vi huvudmän såg till att våra anställda-generaldirektörer, chefer, experter, ja, alla statstjänstemän -blev utbildadei 6Riksdagens protokoll 1979/80:28-29 Utbildningoch utveckling i stats-fÖiyaltningen konsten att hantera denbrydsamma situationen? Borde vi inte skapa förutsättningar för alt kunskapernaom de samhällsekonomiska sammanhangen ökade? Svaret är självfallet ja. Jagförutsäller alt regeringen omgående överväger åtgärder i den här riktningen.Jag förutsätter alt de generaldirektörer som skall utnämnas uppfyllerde ökade krav som vi under 1980-talel måste ställa på generaldirektörer ochchefer i den statliga förvaltningen. Jag har inget emol alt duktigapolitiker-man brukar ibland tala om avdankade politiker, men vi kan väl undvikadet i den här talarstolen och i stället tala om duktiga politiker med långerfarenhet - får den här typen av uppdrag men ett villkor är atl de också administrativa skicklighet, den arbetsledande förmåga och de personligaegenskaper som krävs. Jagförutsätter att alla våra generaldirektörer och närmaste chefer får ettslags fortbildning pä det här området. Skall vi klara den statligaförvaltningen måste del växa fram en kostnadsmedvetenhet och vilja alteffektivisera arbetet inom själva arbetsenheten - hos de anställda själva. Ochhär bör verksledningarna i samverkan med de fackliga organisationerna gå före.Här måste de enskilda medarbetarna motiveras, stimuleras, stödjas ochutvecklas. Resurserfinns hos de enskilda anställda i statsförvaltningen. Det gäller nu - faktiskti ett krisläge - att ta vara på dessa mänskliga resurser. Jagär inte ensam om atl ha den här uppfattningen. Utskottet stöder mig, ochriksdagen kommer om all göra utskottets yttrande lill sin. Mendet bör också sägas atl utskottet i sitt belänkande pekar pä de utredningar somarbetat och arbetar med dessa frågor. kom 1978med sina förslag. 103 remissinstanser instämde i huvudsak i förslagen. 1 somrastillsattes kommittén för högre chefsutbildning. I förvaltningsulredningenshuvudbetänkande behandlades kravet pä flexibel förvaltning. Man framhöll bl. a.alt personalledning i högre grad borde inriktas på personalplanering,personalutveckling och intern omplaceringsverksamhet. Låtmig få avsluta milt inlägg med att citera ur utskottets yttrande:"Utskoltet vill stryka under vikten av att de angivna strävandenaunderstöds med kraft av regering och myndigheter." Detta är ett tungtuttalande. Med indirekt adress till våra statsråd vill jag påstå att det blirännu tyngre när fattar sitt beslut om . Det är inte barautskottet som uttrycker sig så - det är hela . Jag ber atl fåyrka bifall till utskottels hemställan. Överiäggningen var härmedavslutad. Utskottets hemställan bifölls. § 18 Anmäldes ochbordlades Nr 28 ''Posit'»" den 1979/80:36 om ändring ilagen (1937:249) om inskränkningar i rätten att j §19 Anmälan av interpellation Anmäldesoch bordlades följande interpellation som ingivits till kammarkansliet 1979/80:60av () till bosladsministern om bostadssubventionerna: uttalade atl det bör byggas merän 65 000 lägenheter . Det finns inget som talar för att regeringenkommer att uppfylla den målsättningen. Bosiadsslyrelsen har varnat för attbostadsbyggandet kommer att minska från fjolårets 57 000 lägenheter till 52000 i stället för planerade 61 000. Mångahyresgäster hotas nu av rekordhöga hyreshöjningar. Det kan bli frågan omhyreshöjningar pä . Hyresnivån i nyproduktionär så hög att många som står i bostadskö inte kan efterfråga nybyggdalägenheter. Läget förvärras av all infiationen har urholkat bostadsbidragen. Efterdrygt av borgerligt styre befinner sig alltså hyres- ochbostadsmarknaden i en djup kris. 1en inlerpellaiionsdebatiden medgav statsrådet att detlåga bostadsbyggandet är oroande. Hon kunde emellertid inte presentera förslagsom skulle öka byggandet och dämpa aviserade hyreshöjningar. 1 stället harstatsminister och utrikesminister sagt att det statsfinansiellaläget kräver en omprövning av det sociala välfärdssystemet. "Bostadssubventioner" och "generella bostadssubventioner"har utpekats som områden där försämringar kan bli aktuella. En försämring av"bostadssubventioner" och "generella bostadssubventioner"skulle fördjupa krisen på bostads- och hyresmarknaden och försämralevnadsstandarden för människor med låga och normala inkomster. Medhänvisning till det anförda ber jag att få ställa följande fråga tillstatsrådet : att förorda att regeringen genomför de förändringar som stats- ochutrikesministrarna aviserat? § 20 Meddelande omfrågor Meddelades att följandefrågor framställts 1979/80:116av (vpk) lill statsministern om regeringsinitiativ med anledningav viss uppvaktning av ungdom frän : "7:e aprilrörelsen" - ett uttryck förNorrbottensungdomens vilja att slåss för sitt läns framtid - har som ett led isin aktivitet informerat regeringen (statsministern ocharbetsmarknadsministern) om de krav som ställs och överlämnat 50 000 namnunderskrifterlill stöd för dess krav. Inte minst det stora intresset från massmedias sidamotiverar ett offentligt besked frän statsministern på frågan: Vilkainitiativ avser regeringen atl ta på basis av det material som presenteradesvid uppvaktningen av representanter för ungdom? 1979/80:117 av RuneTorwald (c) l\\\ kommunikationsministern om åtgärder för all trygga den svenskakustsjöfartens konkurrenskraft: I min motion 1978/79:182 begärdejag åtgärder frånregeringens sida föratt justera vissa skeppsmätningsregler som innebärkonkurrensnackdelar för svensk sjöfart. betänkande 1978/79:14 noteras: "Regeringen harockså-genom beslut - uppdragit ät alt prövamöjligheterna all vidta sådana åtgärder inom denna ram som minskar deölägenheter och konkurrensnackdelar som i vissa fall kan uppslå försvensksjöfart. Resultatet av prövningen skall redovisas till chefen för kommunikationsdepartementetsenast ." Därmed ansågs syftet med min motion tillgodosett. 1rapporten från IMCÖ:s sjösäkerhetskommittés möte i den 8-12 oktober 1979redovisas under p.