prot · G30940 · 1979-12-31 00:00:00 — Vi ärju eniga om principen, nämligen att detgäller atl justera en orealistisk gräns. Om vi skulle vara principfasla -vilket ingen av ledamöterna i arbetsmarknadsutskottet och inte heller någraandra ledamöter av kammaren vidhåller atl vi skall vara - borde beloppet 1 538kr. vara det tak som skulle tillämpas . framhöll som försvar för sin uppfattning atl han var förvånad överatt del inte hade gäll upp elt ljus för de borgerliga ledamöterna så att dekunde förslå vad saken gäller. Men det är ju inte så - det är hans meningsfränder som famlar i mörkret ulan all kunna se och vägledas avdet borgerliga ljuset. Del viktiga på denna punkt är nämligen atl skadeståndutdöms vid olovliga strejker, där arbetare saboterar en uppgörelse som godkäntsav fackel. Självfalletär det oundvikligt alt se i facit över hur skadeslåndsfrägorna har tacklatsunder tiden efter det all 200-kronorsregeln avskaffades. Utskottets ordförandehar åberopat en tablå som är intagen i utskottets betänkande. Av den framgåratt man endasi vid elt fåtal tillfällen överskridit 200-kronorsgränsen. Jagskall inte gå närmare in på detta. Det socialdemokratiska agerandet kan dockupplevas som elt uttryck för att man på det hållet har mycket dåligt påfötterna i det här fallet. Då fryser man, blir på dåligt humör och tapparomdömet - och del är vad man har gjort. Majoritetensinställning i denna fråga är både balanserad och förnuftig och borde fä stöd avriksdagsmän även på den socialistiska sidan, om de tänker sig för. Jagyrkar, herr talman, bifall lill utskottets hemställan på denna punkt och iövrigt till de reservationer som har fogat till belänkandet. () replik: visar atl han, trots sin mjuka framtoning, i grundenhar ganska härda mörkblå Gädrar i sin svaneskmd när han vill all skadeståndetskall ligga på en mycket högre nivå än . Närvi, , här i 1976 fattade beslut om MBL avsåg vi altlagstiftningen skulle fä en sådan karaktär som skulle skapa större öppningar isamarbetet mellan parterna på arbetsmarknaden. Hade man den gmndinställningen,behövde man över huvud tagel inte tänka på slora bötesbelopp eller annal. Menjag vill påstå att ni moderater aldrig har haft denna inställning atl försökaskapa bredare öppningar mellan parterna pä arbetsmarknaden, ulan i grundenföreträder ni givetvis de konservativa arbelsgivarintressena, som vill att allmakl skall ligga hos arbetsgivaren. Det är klart atl det i så fall är svårt attförstå vår inställning alt vi i förekommande fall vill ha ett symbolisktskadestånd med ett maximibelopp på . Det är vårgrundinställning, och och Jag kan naturiiglvis aldrigbli ense om den. Men jag ville ändå deklarera min uppfattning i delta mitt genmäletill . FILIPFRIDOLFSSON (m) replik: grundinställning är min grundinställning. Om SuneJohansson hade lyssnat pä vad jag sade, hade han hört attjag inte en sekundpläderade för att man skall skriva upp de lill den nivå sommotsvarar penningvärdeförsämringen. Penningvärdeförsämringen har ju urholkatdenna summa sä alt man hamnar pä nivån . Jag vill bara belysadels den penningvärdeförsämring som parti lill huvudsaklig delär ansvarigt för, dels hur orimligt beloppet . är i dagens situation. Menjag och moderata samlingspartiet är icke - och kommer icke atl vara det iframliden - inne på den linjen att man skall skriva upp talet . till vaddel skulle vara i dagens penningvärde. Mankan ocksä bevisa att arbetsdomstolen - där f ö. fackliga representanter sittermed - när den har dömt ut vissa skadesiändsbelopp, tolall 11 stycken, inte harkommil lill några svindlande belopp. i mänga domar. Vi sitter i samma bål när det gäller grundinställningen lillskadesiåndsfrågor. Vi skiljer oss ät pä en liten punkt, och där är vi moderateröverens med de borgeriiga partierna. Medbestämmandefrågor m. m. (vpk): Vpk-motionerna som behandlas i betänkandet berör viktiga områden isamhällslivet. De visar vägen för en reformering av arbetsrätten ocharbetslivets villkor. Det gäller trygghet i anställningen, allas rätl lill ettmeningsfullt arbete. Det gäller riskfri arbetsmiljö utan arbetsheis, utslagningoch monotoni. Utskottetsäger i silt belänkande att de frågor som motionerna lar upp har varil föremålfor tidigare behandling i i både utskoU och kammaren. Delta är välocksä del enda vi kan vara överens om. Men det kan ju inte las som någotargument eller någol bevis för alt en reformering på della område icke skullevara nödvändig. Dehär motionerna lar upp en hel rad konkreta krav, som genomförda skulle stärkaden ställning som människorna ute på de olika arbetsplatserna befinner sig i.Det skulle innebära alt lönearbetarna lagstiftningsvägen flyttade fram sinapositioner i den ständigt pågående kampen mellan arbete och kapital. Eftersomdessa krav förut har blivit behandlade i , och då även därtill hörandeskäl och argument redovisats, ämnar Jag icke upprepa dessa ulan kommer atlredogöra fören del av den verklighet som kraven utgår ifrån. Jagkommer att ta upp tre konkreta frågor som berörs av MBL-lagen samt annanarbetsrätlslig lagstiftning. Det är ingen större svårighet att fylla dessafrågor med verklighet, och del är detta Jag kommer att göra. Jag har tagitexemplen från skogsbruket, inte för alt jag tror atl det i någon störreutslräckning har någon särställning då det gäller arbetarnas villkor, utan för Medbestämmandefrågor/??. attjag varit verksam inom denna yrkeskär . Del är således egna erfarenheterjag här har tillfälle att använda. Motionernalar upp frågor som obegränsad förhandlingsrätt i alla frågor, obegränsadstrejkrätt genom att fredsplikten utgår ur lagen osv. Jag utgår ifrån all deflesta av ledamöterna kommer ihåg den stora strejk som utbröt blandskogsarbetarna 1975. Bakgrunden var det hänsynslösa uppdrivandet avarbetstempot, ett ackordsystem som också skapade stora orättvisor skogsarbetarnaemellan. blev den största arbetskonflikten i sedan1945. Konflikten uppstod inom en arbetargmpp, som alltid utsatts för enexploatering och utsugning som torde sakna motsvarighet någonstans i . Denbild man fick via studium av olycksfallsslatistik, kännedom om utslagning,övergäng till AMS-arbele, omskolning och förtidspensionering var bara en sida.Den andra sidan var den ännu aktive skogsarbetarens situation. Av honom krävsförmåga att i högt uppdrivet arbetstempo utföra ell tungt arbete, ibland istekande sol, ibland i bitande kyla. Hans slit och idoga arbete har oftaresulterat i att han slagits ut. Lål mig återge vad dessaarbetare uttalade i denna situation: Viskogsarbetare står nu måhända inför den största konflikten vi någonsin haft medvåra arbetsgivare, och vi ämnar kämpa lill del yttersta för våra krav, främstdå månadslön utan meritvärdering. Vi har olaliga gånger framfört delta vårtkrav, och vi har använt alla metoder som stär till buds inom ramen för fackligtarbete, utom strejk, föratt bli hörsammade. Om och när vi , är del inteför strejkens egen skull, ej heller i desperation eller i elt behov av attytteriigare demonstrera vårt missnöje. Dettaär elt bland många exempel på de konflikter som uppstår ute på arbetsplatserna.Till bilden hör också de hotelser om disciplinstraff som framfördes, men somman denna gäng icke tordes genomföra. Endast svartlistning tillgreps. Exempletvisar också alt strejken som påtryckningsmedel endasi tillgrips som sistautväg och att arbetarna visar ett stort ansvar. Vidare visar det atl talet omjämställda parter på a.ibetsmarknaden icke är i överensstämmelse medverkligheten och att arbetsgivarna har ett avgörande övertag genom att deensidigt kan ändra villkoren för arbetarna. Jagrekommenderar kammarens ledamöter all fråga dessa skogsarbetare om deras syn påstrejkens betydelse som påtryckningsmedel både när det gäller löneformen ochnär det gäller det ekonomiska innehållet. Passa då på alt också fråga dem om detror atl problemen hade gått att lösa på annat säll! Jag är helt säker på attde har en annan uppfattning om strejkrätten än utskottet. Vi har också krävt att facklig organisation skall ha vetorätt motarbetsgivarens beslut i en mängd andra frågor. Två sädana frågor gällerrationalisering och anlitande av entreprenörer. Jag vill också här peka på tvåkonkreta exempel. Inomskogsbmket har skett en våldsam rationalisering och mekanisering under detsenaste årtiondet. Del kanske bör påpekas att skogsarbetarna i princip icke äremot att tekniken används för att underiätta arbetsprocessen. menman har synpunkier på var gränsen skall dras. Detta har man ocksä påpekat genomolika uttalanden. Fackklubbar i skogslänen har pekat på den orimliga situationsom många skogsarbetare hamnar i. Del har varit och är fortfarande ganskavanligt alt arbetare rationaliseras bort i elt skogsföretag för att sedan hamnapå detta förelags marker i ett beredskapsarbele i AMS regi. Detta blev f ö.föremål för utspel i valrörelsen av socialdemokratiska riksdagsledamöter, vilkahelt rikligt krävde åtgärder för att ändra den här utvecklingen. Dessa utspelbör enligt min mening följas av handling. Ävenhär visar arbetarna elt större samhällsansvar än arbetsgivarna. Det är ju såatl rationaliseringen har skett inom avverkningssidan, medan den inte har varilmöjlig all genomföra i samma utsträckning inom andra områden av skogsbmket, t.ex. skogsvården. har meddelat alt röjningsåtgärdernasläpar efter med och alt omfattningen av denna eftersläpning ständigtökar. Fortsätter denna utveckling i skogslänen, så riskerar man all hela bygderödeläggs, och den framlida virkesförsörjningen äventyras. Frågangäller i vems intresse tekniken skall användas och vem som skall bestämma övertekniken. bestäms detta enbart i kraft av ägandet. Det är hög tid atländra på delta förhållande. Denandra frågan gäller anlitandet av entreprenörer. I flera avseenden blir detsamma negativa följder som beträffande den förra frågan. Vetorätten enligtMBL-lagen är ett slag i lomma luften, eftersom den förutsätter att vissaolagligheter skall föreligga, om facket enligt nämnda lag skall kunna utöva sinvetorätt. Detär nii så, att skogsbolagen i allt större utsträckning använder entreprenörerför alt ersätta skogsarbetare. Pä detta sätt kommer man undan vissa kostnader,t. ex. sociala avgifter. Fortsätter denna utveckling kommer den här yrkeskärenatt minska drastiskt. Närdet gäller rationaliserings- och mekaniseringsgraden och entreprenör-systemetkrävs nu allt starkare verkligt inflytande för arbetarna. Det är bara atlkonstatera atl den nuvarande lagen icke möjliggör elt sädanl inflytande. Jag har här tagit upp tre konkreta frågor från mitt eget yrkesområde.På detta sätt vill jag argumentera för den reformering av lagtexten som vi harföreslagit. Delär bara alt konstalera - del visar del som jag har anfört och del styrks ocksåav mina egna erfarenheter - att de anställda icke har den möjlighet att påverkasin situation ute pä arbetsplatserna som den nuvarande lagstiftningen gör skenav. Vill man demokratisera arbetsplatserna, måste självfallet lagstiftningenskärpas, då måsle arbetsgivarnas envälde brytas. Jagvill yrka bifall till del av under överläggningen framställdayrkandet. Medbestämmandelagen och det arbete som den har initierat ute påarbetsplatserna och i förhandlingsrummen innebär utan tvivel ell Medbestämmande frågor m. m. viktigtsteg i demokratiserande riktning i vårt land. Det innebär ell erkännande av enviktig princip, nämligen den atl inflytande över företag och arbetsplatser intebara skall vara knutet till ägande, utan atl arbetet som sådant är någontingsom bör ligga till grund för inflytande. Därmed har vi slagit fast endemokratisk princip. Det ökade medbestämmandet skapar också förutsättningar fören bättre trivsel i arbetet för de i förelagen verksamma. Dessutom måsle deanställdas ökade inflytande ocksä vara gynnsamt för verksamheten i förelagenoch pä arbetsplatserna i och med att de anställdas erfarenheter pä ett annatsätt än tidigare kan las till vara i beslutsprocessen. Jagtycker att del är mycket värdefullt med den breda uppslutningen kring den härlagen och det här arbetet, inte minsl i . Man kan väl säga altmedbestämmandelagen i första hand bärs upp av en bred majoritet avsocialdemokrater, folkpartister och centerpartister. Del är väl värt all noteraatl i det betänkande som vi här har atl behandla har socialdemokraternareserverat sig på bara på en enda punkt, nämligen belräffande 200-kronorsregeln.Man kan inte befria sig från känslan, när man ser del socialdemokratiskaagerandet kring 200-kronorsregeln, alt detta är mycket av skenfäktning. När manstuderar redovisningen i betänkandet av hur bötesbeloppen ellerskadeståndsbeloppen har dömts ut, ser man att det riksdagsultalande följsganska väl som sade au skadestånden också fortsättningsvis skulle hållas på enmåttlig nivå. Delta påpekade också . Vi är egentligen alldeleseniga, socialdemokraterna och vi, om atl det inte är skadesiåndsvägen som i detnormala fallet skall vara metoden alt lösa sådana motsättningar som leder lillvilda strejker, utan au de skall lösas genom överläggningar, samråd ochförhandlingar av olika slag. Menvi är också egentligen eniga om alt det kan uppslå situationer där skadeståndär nödvändiga. Därför är det någol lilet olustigt över socialdemokraternasenvisa krigande om denna 200-kronorsregel. Den betyder inte speciellt mycket isak, men socialdemokraternas reservation kan lätt tolkas så altsocialdemokraterna i grunden accepterar vilda strejker som elt medel aU agerapå arbetsmarknaden. Med hänsyn lill socialdemokraternas traditioner pä det härområdet och med hänsyn lill socialdemokraternas slora inflytande ifackföreningsrörelsen vore det mycket beklagligt om del socialdemokratiskaagerandet på det här området kom att tas som ett godtagande av den vildastrejken som stridsmedel pä arbelsmarknaden. drog fram elt gammalt citat, som socialdemokraterna gärna har viftatmed , nämligen uttalande om alt del skallsvida i skinnet. är det så - vilket Jag förmodar alt vet-aUdet sade förrätt var att hanhöll med LO-ordföranden om atl det bör svida i skinnet om man går ul i en vildstrejk. Jag tycker faktiskt atl det är litet märkligt atl en fackligt aktiv ochengagerad person som tiger still när hans egen ordförande,, gör eu sådant här uttalande men går till våldsamt angrepp nären partiledare från elt parti som han kanske i och försig inte gillar sä myckelciterar delta ullalande. omuttalandet ogillas, men angrip i första rummet LO:s ordförande, somursprungligen gjorde uttalandet. Det här måste först och främst ses som enintern socialdemokratisk angelägenhet snarare än något som vi skall behövadiskutera. Menbortsett från de här små piruetterna kring 200-kronorsregeln kan man konstaleraatl enigheten kring medbestämmandelagen och de möjligheter den för med sig förett ökat inflytande är väldigt bred. Vänsterpartietkommunisterna däremot underkänner egentligen den här lagen. Jag skall inte gåin i detalj på alla de ändringsyrkanden som de har ställt, det har ElverJonsson redan gjort. Jag vill bara säga att jag tycker alt det är ganskabeklagligt att kommunisterna pä del här sättet ställer sig vidsidan av en viktig demokratiseringsprocess i arbetslivet. Jag upplever denkritik mot medbestämmandelagen som vpk ägnar sig åt som ganska fmktlös. Manbidrar inte särskilt konstmklivt till atl ge de anställda ell verkligt ökalinflytande. Moderatasamlingspartiet andas gärna en viss olust i samband med medbestämmande och deanställdas inflytande, men jag konstaterar ändå atl på del hela taget sluterman upp kring lagens huvuddrag. Det lyckerjag är en stor fördel och styrka idet här arbetet. Därför, herr talman, vill jag avsluta de här reflexionerna medatt yrka bifall till utskottets hemställan och avslag på de reservationer somär fogade till det. Jag skall inte ta så i anspråk för ett genmäle till PärGranstedt. Men när han nu slår fast att det råder stor enighet kringmedbestämmandelagen, vill jag göra honom uppmärksam på att han kanske inteskall känna sig alltför säker på atl inte vi från socialdemokratin, när vi flttveta vad ett medbestämmandeavtal kommer att innehålla i praktiken och när vifått diskutera med löntagarorganisationerna, kommer med krav som innebärlagändringar i de avseenden där man inte på annat sätt kan tillgodose deanställdas anspråk. Atlvi genom vän agerande - och därför att vi inte har markerat detta medskadeståndsreglerna hårdare - på något sätt skulle vara för vilda strejker, detär ett påstående som faller på sin egen orimlighet. Man kan gå till historienoch se vilket parti det egentligen är som har drivit fram arbetsrältsreformer,som har levt med löntagarorganisationernas krav och villkor och som på det enaområdel efter det andra har skapat fömtsättningar för en fredlig arbetsmarknad.Jag vill alltså. , på det skarpaste tillbakavisa ett sådantpåstående. Beträffanderesonemanget om svedan i skinnet har vi tidigare hört vid så många tillfällenatl del skulle ha förts av en tidigare LO-ordförande och tagits upp avThorbjörn . Om jag nu hade hört denne LO-ordförande uttrycka sig på detsättet, så skulle jag ha angripit uttalandet precis lika hårt som jag angriperett sådant uttalande av . Men det är kanske ändå fråga omlitet högre kvalilel när statsministern tar ett sådant uttalande i 9 protokoll 1979/80:39-40 sinmun i samband med att man diskuterar skadeståndsregler på arbetsmarknaden. Detär det som är skillnaden; . LARS-OVEHAGBERG (vpk): Om MBL nu i sin praktiska tillämpning har blivit den demokratiska vägvilken och skall beträda i fortsättningen, så villjagsäga: Bevare mig för den demokratiska inriktningen! Här är det ju fortfarandeså. , att har man förhandlat - och förhandlat färdigt - så är detägarna som bestämmer hur det skall vara. Om det är en sådan demokratiform somPärGransiedl vill omhulda, så villjag verkligen ta avstånd från dendemokratidebatten. Detär till att ha låga anspråk på vad demokrati skall vara. Det som basunerades utoch som lovades i debatter och förarbeten var demokratiska former. Men det somhar blivit är ingen form som är värd namnet demokrati. Mankan t. ex. ta det företag där de flesta arbetare har drabbats av"demokratiskt inflytande", nämligen . Arbetslivscentrum har settpå rationalisering och fackligt inflytande i detta företag och kommer i sinavhandling fram lill att man kan fråga sig vad arbetarna har för fackligtinflytande, vad de kan påverka. I dagens situation, när man drabbas av en kris,vill jag fråga : Var ligger den demokratiska aspekten någonstans,när arbetarna vill stoppa en vansinnig ulveckling, närde säger atl detta är feloch att de vill ändra på det, men företagsledningen tydligen har allt i sinhand när det gäller att driva på utvecklingen? Demokratiaspekten är gmnden närvi ställer våra förslag. Belräffandeden breda uppslutningen i kammaren var det, om jag inte hörde fel, ,och socialdemokratin som stod bakom den här lagen - del vill jaginte bestrida. Sedan gjorde ett utfall och sade att det skullevara så besvärligt all vpk gick emol denna lag. Men jag hörde inga - eller ivarje fall inga nämnvärt högljudda - ulfall mot regeringsvännerna moderaterna.De harju här attackerat från den andra sidan både genom alt med kraft hävdaSAF:s vilja och genom atl angripa utredningar på olika områden. Jagskulle vilja uppmana att läsa de fackliga uttalanden som finns omvad man vill ha med i ett medbestämmandeavtal. De som drabbas av det ochsom ställer krav på innehållet vill inte ha den demokrati som PärGranstedt försöker göra sig bred över och säger all han vill ha, ulan devill ha de krav tillgodosedda som vpk har fört fram. Många av de kraven,framför allt kravet på vetorätt, är sådana som man anser skall ingå i ettmedbestämmandeavtal. T. o. m. LO och PTK sade 1977 om t. ex. datorerna attarbetarna skulle ha rätt att stoppa dem, vilket ju i praktiken är ettvetorättskrav. Men de kraven ställer sig , och socialdemokratinsledning vid sidan om . Detta aren upplysning som i och för sig ärintressant och som kanske pekar på den demokratiseringsvåg på arbets-platsemasom vi är på väg att få. Del förslag från LO och PTK som jag har i min hand ger emellertid inte den vägledningen. PÄRGRANSTEDT (c): Först villjag till , som framhåller atl när man settavtalen kan man behöva göra en ny prövning av lagstiftningen, säga att jag intetycker det är något konstigt. Det är självklart att vi skall följautvecklingen. Detta har också den nya arbetsrättskommittén i uppdrag att göra,så jag tror inte vi är särskilt oeniga på den punkten heller. Det är möjligtatt vi kommer till olika slutsatser om vilka åtgärder som ärlämpliga att vidta för att bygga vidare, men det flr vi se då. Mitt uttalandeom den breda enigheten gällde den situation vi befinner oss i. Någonprofet är jag dock inte, och därför vill jag inte uttala mig bestämt om framtiden. sade att han inte hörde när LO-ordföranden gjorde det här uttalandet.Sune kanske inte heller hörde, eller i varje fall inte tillräckligtordentligt hörde, när gjorde det. När ochandra citerar glömmer man den del av hans uttalande där hanjust talar om att han refererar LO-ordföranden. Om alla hade hört dettaordentligt, kanske den här debatten hade varil onödig. Föratt sedan gå över till vill jag säga att det är alldelesriktigt atl MBL-lagen som sådan inte är slutmålet för de anställdas inflytande.Men det var aldrig avsett att den skulle vara det heller, utan det är som vivet en ramlagstiftning, som sedan skall fyllas på med avtal. Vilka avtal detblir och hur de slutligt kommer att se ut vet vi inte - alla har inte haftförmånen att se det förslag som har refererat till här - mendet är naturiigtvis vår förhoppning att lagen skall leda till avtal som ger deanställda ett rejält inflytande i företagen. Det här är inte en slutpunkt, utanen process som måste mlla vidare och som skall leda till ständigt förbättratsamarbete mellan de olika partema i företagen. Lars-OveHagberg klagade över attjag inte kritiserade . Jag tog faktiskt uppden allmänna olust som ofta vädrar när det gällermedbestämmandefrågorna, men jag konstaterade att de trots allt i huvuddraggodtar lagen, vilket också framgår av dagens betänkande. Låtmig notera att även kommunisterna tydligen harupptäckt att statligt ägande i och för sig inte garanterar de anställdainflytande, vilket exemplet från kanske visar. - Det kan vara en nyttiglärdom för ett kommunistparti. (vpk): tycker det är värt att notera att socialdemokrater,folkpartister och centerpartister i stort sett är rörande eniga i den härfrågan. Som arbetare måste jag verkligen beklaga detta, och det gör många medmig. Sedantalade om att ställa saker och ting på huvudet. däreftergör han själv en kullerbytta genom att påstå att vi i vårt parti skulle ställaoss utanför detta viktiga område. Tvärtom lyckerjag, , att vigenom att lägga fram förslag som skulle reformera lagstiftningen så att denblir i arbetarnas intresse verkligen deltar i detta arbete med allvar. Medbestämman -defrågor m. m. LARS-OVEHAGBERG (vpk): Jag tror att det var ganska viktigt att förklarade vadhan egentligen menade. har han talat om vad det hela syftar lill. I självaverket har han nu också talat om vad han menar med demokrati. Han sade attdetta inte är något slutmål - del är en ramlag, och det är genom avtal som viskall nå målet. talade han om demokrati. I sitt första inlägg sadehan att nu är det inte bara ägandet utan även arbetet som skall bestämma. Vadjag förstår, så måste det här avtalet syfta till atl åstadkomma dendemokratiprocessen. MenPär bortser ifrån att det är ägandet som bestämmer. I dagbestämmer företagsledningarna med stöd av § 32 i Svenska arbetsgivareföreningensstadgar. På denna gmnd skall man alltså träffa avtal. Arbetarrörelsen har under alla år inte kunnal träffanågot avtal som inskränkt denna kapitalels rätt. Jag frågar omhan, med lanke på kapitalets attacker mot arbetarna i olika avseenden, tror kommer att kunna göra det i fortsättningen. Tror allkapitalet helt frivilligt kommer atl uppge silt inflytande och dela med sig avdetta ägaransvar? Det tror inte vi inom vpk. Vi tror att fackföreningarnas egenaktivitet är en första förutsättning för att del skall kunna ske.