prot · G30981 · 1979-12-31 00:00:00 — Att frågorna rörande i återkommer, om också mednågot annat innehåll, är ett markerat uttryck för den näringspolitiskabetydelse järnförädlingenhar för hela . Vissa aktioner pä annat håll i landet har ingettfarhågor för att den uppgjorda strukturplanen för inte skulle respekteras.Men utvecklingen får ju under inga omständigheter ta den riktningen att den somsolidariskt följer gjorda överenskommelser blir förlorande part. Därför ärindustriministerns sakliga svar på mina frågor lugnande, och jag ber att fåtacka för de beskeden. Det är av vital betydelse att de positiva åtgärdernabörjar leda till resultat i . Den pessimism som förmärkts kan inte botasav något annat än att de anställda ser bestämda projekt förverkligas. I väntanpå andra större händelser är det därför glädjande att Plannjas lokal- ochpenningbekymmer ser ut att få sin lösning och kraftvärmeverkets finansieringbörjar . Vad beträffar valsverket kan ingen på sakliga grunderbegära att industriministern framlägger resultat av en marknadsundersökning sominte hunnit genomföras, men jag noterar med tillfredsställelse att någonändring av strukturplanen inte har skett. hade jag tillfälle att delta i enöverläggning med representanter för fack och företagsledning vid i ,varvid de i interpellationen upptagna frågorna dryftades. Avinterpellationssvaret att döma har industriministern även haftsamråd med berörda parter. Jag hoppas att man då fick besked om de gjordaklarläggandena, som jag finner tillfredsställande. Det skulleemellertid vara värdefullt om industriministern här kunde delge oss sin egenövertygelse eller i varje fall förhoppning om vilket resultat förhandlingarnainom metallurgin i kommer att leda till. Med detber jag än en gång att få tacka för svaret. Om Svenskt Stål AB:s verksamhet i GÖTHEKNUTSON (m): Jag tackar industriministern för svaren påtvå av de spörsmål som jag för fram i min fråga om planer påtillverkning av väghyvelstål. Svaren är oroväckande. Innebörden är faktiskt någotskrämmande, trots att svaren förs fram med industriministerns milda framtoning. Låt mig först nämna för dem som lyssnar att väghyvelstålär detsamma som det specialstål som svarar för huvudfunktionen hos vägskrapor.Det rör sig alltså om den stora knivliknande tingest som är placerad längst neroch som jämnar ut vägbanan. Detta väghyvelstål har tillverkats vid . har haft ett patent på denna produkt, och tack vare en godkvalitet har man fått den alldeles övervägande delen av marknaden inom landet. Marknaden är dock mycket begränsad. Den omsluter f. n.ungefär 40 milj. kr. är, som statsrådet nämnde, dendominerande kunden. En liten del av denna marknad har ett mindre enskiltföretag, som konkurrerar med . Den konkurrensen fungerar utomordentligtbra. Bakgrunden till min fråga är uttalanden dels frånföretagsledningen, dels från facket vid . 30 ä 60arbetstillfällen är i fara, sade man i Orn Svenskt Stål AB.s verksamhet i Detta på grund av Svenskt Stål AB:s planer på att satsa påväghyvelstål, I tidningsintervjuer ansåg man från både facketsoch företagsledningens sida att bedriver osund konkurrens. Bakgrundentill påståendet om det osunda i konkurrensen är att till stor delfinansieras med statliga medel. Företagsledningen och facket konstaterade attmarknaden är så begränsad att det helt enkelt inte finns utrymme för en ny stortillverkare på det här området. Jag behöver väl inte erinra industriministernoch knappast heller kammarens ledamöter om sysselsättningsläget i . Låtmig bara peka på att just , där den här tillverkningen bedrivs, har ettalldeles speciellt bekymmersamt läge och har haft det ganska länge.Strukturomvandlingen vid verket är ännu inte helt genomförd. Fortfarandeåterstår slutförandet av en naturlig avgång varigenom fler jobb kommer attförsvinna. meddelar industriministern att de farhågor som manhyste inom och som jag förde fram i min fråga liggeri linje med uppgifterna om att det delvis statsägda har tagitfram en produkt som man skall satsa på sedan Uddeholmsbolagets patent har gåttut. har alltså för avsikt att gå in på den här aktuella marknaden, ocheftersom man säger att projektet visar goda avkastningsmöjligheter föreställerjag mig att det kommer att ske i stor skala. Industriministern konstaterar emellertid också attavsättningen i huvudsak beräknas ske på hemmamarknaden, som domineras av enenda kund, nämligen . Om ett statligt företag gör sina satsningarutifrån rent företagsekonomiska värderingar, kan ett sådant projektnaturligtvis anses vara försvarbart i ett läge där normalakonkurrensförhållanden råder och där det finns nya marknader att erövra. DettagäMer alltså om det går att öka exporten eller vidga hemmamarknaden eller genomatt det finns utländsk konkurrens på den svenska hemmamarknaden. Men har vi, som jag sagt, en begränsad marknad, med enomsättning på ca 40 miljoner och en i stort sett helt dominerande köpare,nämligen det statliga . Det kan då inte vara riktigt att ett företagsom med hjälp av statliga medel försöker bryta sig in på marknaden, utanatt ha någon egentlig chans att vidga den och utan att ha några reella möjligheteratt skapa en export. Att så är fallet kan jag vitsorda efter att ha satt mig ini de problem som har haft med att försöka få till stånd enexport på det här området. Även om kriterierna skulle vara företagsekonomisktriktiga kan de inte vara samhällsekonomiskt hållbara. Detta var industriministern själv och näringsutskottet välmedvetna om vid behandlingen av SSAB-propositionen sedan.Industriministern bedyrade i sin proposition att det statliga engagemanget ibildandet av inte skulle betyda att andra företag, t. ex, påhandelsståls-området, skulle komma att slås ut. En strukturomvandling ibranschen var i och för sig välkommen, men andra företag skulle inte blilidande av den. Resonemanget i propositionen liksom i näringsutskottetsbetänkande i ärendet avsåg då nästan uteslutande handelsstålsverken. Vad det nugäller är enspecialstålstillverkning, vilket man kanske glömde bort i det här sammanhanget.Nu har alltså gått in för en specialstålstillverkning, och då inträffarjust det som både industriministern och näringsutskottet framhöll inte skullefå inträffa, nämligen en överflyttning av problemen från en ort till en annan.Vad jag och många andra i och och i nu befarar är attom lyckas med sin satsning kommer det att innebära att en stor del, kanskesamtliga, av de 60 arbetstillfällena vid kommer att försvinna.Det kan inte, herr talman, vara samhällsekonomiskt försvarbart. Om det vore så att det rörde sig om en väsentligproduktutveckling hos kunde väl det hela vara värt en diskussion, men närnu staten satsar så stora summor som det är frågan om i och resultatet bl.a. blir att jobb försvinner på annat håll i landet kan jag inte se annat än attde värsta farhågor besannas som jag och andra moderata politiker många gångerhar framfört, nämligen att statligt engagemang och statlig företagsamhetsnedvrider konkurrensen och leder till att även kapital går förlorat. Detligger ju stora investeringar även i den anläggning där tillverkarifrågavarande produkt. Jag vill, herr talman, också ta upp det tredje spörsmåleti min fråga till industriministern: åtgärder är industriministern bereddatt vidta för att förhindra att arbetstillfällen försvinner i ? Jaghoppas att man från regeringens sida, enkannerligen industriministerns, kommeratt ingripa. Jag är förvisso inte den som ropar på statens eller myndighetersingripande i företag, men i det här fallet är det fråga om just den hotbild somuppstår när staten engagerar sig i företagsamheten. Om Svenskt Stål AB:s verksamhet i EIVORMARKLUND (vpk): intar en väsentlig del iall diskussion om länets framtid, och det är väl motiverat. En utveckling avverksamheten där har nämligen betydelse inte bara för , där järnverketfinns, utan också för det övriga länet. Inte minst under Stålverk80-diskussionerna var begreppet spridningseffekter livligt använt. Och NJA haronekligen betydelse som spridare av industriell verksamhet och inte minst somkälla till den ökade förädling av länets egna råvaror som det alltmer talas om. Turerna kring NJA har varit många. De senaste, som härrörsig från sammanslagningen till och som till en del, som jag förstått, harföranlett c?e båda interpellanternas frågor, hänger samman med den s, k.strukturplanen och det som senare har hänt med den. Från vpk:s sida har vi vidflera tillfällen kritiserat att de fackliga organisationerna inte hade någonegen gemensam handlingslinje för hur stålindustrin skulle se ut för att ge allastålorter utvecklingsmöjligheter. , som redan tidigare var hårt drabbat,kom därigenom i ett ännu sämre läge. ser vi en för. allaparter plågsam dragkamp mellan de olika orterna. a, det var ju det närmastföregående inlägget här i kammaren ett sorgligt uttryck för. För vår del har viförsökt möta dessa nu helt påtagliga verkningar med förslag som genomfördaskulle ha inneburit just det som allt tler inser skulle ha varit OmSvenskt Stål AB:s verksamhet i Men givetvis har vi också haft behov av att undersöka hur de fattadebesluten verkar för resp. ort. Själv hade jag sä sent som i december förra åreti en debatt med här i tillfälle att redovisa vadgenomförandet av sturkturplanen inneburit för NJA:s del. Det förtjänar i det här sammanhanget också att påpekas attdet bara var vpk som gick emot handelsstålsutredningens förslag 1978, när detockså beslutades att överlåta åt att utforma strukturplanen. kan detkonstateras - och det gör också interpellanterna - att stora sysselsättningsproblemblivit följden. När så beslutade om ettåtgärdsprogram, var regeringen inte villig att ingripa, trots att detta programstod i strid med de av godkända förslagen i den s, k. . För Luleås del innebär åtgärdsprogrammet att götvalsningenoch götgjut-ningen läggs ned, vilket direkt berör flera hundra jobb. Dessutomförsvinner en rad underhålls- och servicearbeten. Den allmännapersonalrationalisering som beskrivs i programmet och som går ut på attpersonalkostnaderna skall bli högst av omsättningen innebär för Luleås delett ytterligare bortfall av arbetstillfällen. Ett diagram med den av SS AB-ledningen beräknadepersonalutvecklingen visar nämligen att antalet jobb fram till den 31 januari1980 minskat med 210 och fram till beräknas minska medytterligare 315, Det skall enligt företagsledningen genom s, k, naturligavgång och en idé om att personer som själva skaffar sig ett annat jobb kan fäett lån på , som skrivs av . Detta har på fackligt hållbetecknats som 1980-talets variant av vit slavhandel, och nog ligger detnågonting i det. , och jag har tagit fastapå den situation som råder och i en motion väckt under allmänna motionstidenställt kravet att åtgärdsprogrammet stoppas. Som norrbottning vill jag påståatt verksamheten i absolut kräver ett beslut i den riktningen. I en motion sade vpk att "strukturplanär en avvecklings-plan". Detta besannas av det nu aktuellaåtgärdsprogrammet. Det konsor-tialavtal på storfinansens villkor som såväl visom fackliga företrädare kritiserat skall nu fullföljas. Företagsekonomiskamålsättningar skall uppnås med stordrift, koncentration ochpersonalrationaliseringar. Detta är en stålpolitisk verklighet som det finnsanledning återkomma till. Den förändras inte av sä bleka interpellationssvarsom det vi har tagit del av. Det är ganska tätt mellan varaNorrbottensdebatter här i kammaren. Jag reagerar naturligtvis när Sten-OveSundström säger att det inte finns någonting positivt i mitt svar. Har man denattityden till den här fortlöpande debatten om problem är detnaturligtvis också svårt att mobilisera uppslag och idéer till konstruktivalösningar av allvarliga problem. Jag kan utan vidare säga att det inte finns något län idetta land som jag som industriminister ägnar så stort intresse som Norrbotten- helt enkelt därför att minvärdering är att problemen i också är av en helt annan dignitet än ilandet i övrigt. Låt mig kommentera de kompletterande uppgifter och frågorsom ställts i tur och ordning. . När det gäller valsverksutbyggnaden vill jagsäga att det är självklart att man måste ha ett perspektiv på den totalautvecklingen i och i synnerhet utvecklingen i för ögonen innan mangår till vidare beslut. har faktiskt beslutat om en marknadsutredningbeträffande mediumverket, och vi räknar med att den skall komma om någon månad.Innan utredningen föreligger är det självklart att inga beslut om fortsattainvesteringar i valsverket i något avseende kan komma. Ett eventuelltmediumverk avgör nämligen i rätt hög grad den framtida inriktningen avproduktionen i . När man ändå kräver att här skall ges besked måste mangöra det i den föreställningen att man kan gå vidare i utvecklingen avföretaget utan att ha tillräckligt utredningsmaterial, utan att veta vad mangör, utan att ha en klar inriktning av de insatser man gör i företaget. Sådanthar vi under gångna år haft alltför mycket av i NJA och , och det ärdet som tyvärr har skapat problem inte bara i utan över huvud taget inomsvensk handelsstålsindustri. Båda interpellanterna tar upp frågan om Plannja. Minbestämda önskan är naturligtvis att Plannja kan leva vidare och utvecklas iLuleå, och jag vet att SSAB-ledningen delar min uppfattning. Men deursprungliga planerna på investeringar i Plannja bestod bl. a. i en investeringav 75 miljoner i byggnader som man inte varit helt övertygad om var denändamålsenliga lösningen av Plannjas lokalproblem. Att bygga nya hus är ju intedet väsentliga för och dess dotterbolag . utan det är att få enmeningsfull organisation av produktionen och att göra företaget konkurrenskraftigtsa att det kan erbjuda trygg sysselsättning. När SSAB-ledningen nu räknar ominvesteringsplanerna, vilket man anser skall kunna göras ganska snabbt, är detmed målsättningen att säkra Plannjas framtida utveckling till ettkonkurrenskraftigt företag och därmed erbjuda de anställda tryggsysselsättning. Om det då tar någon månad ytterligare, är jag beredd attacceptera det. eftersom det primära ändå är att man gör förnuftigainvesteringar. När det gäller kraftvärmeverket vill jag beklaga attkammarens regler innebär att den som svarar på en interpellation är ålagd attlämna det skriftliga svaret i förväg. Sedan jag lämnade mitt svar har dethänt att en uppgörelse träffats mellan industridepartementet och , ochdärmed har också startskottet för denna 300 miljoner stora investering gått.Den diskussionen kan vi alltså lämna. Att diskussionen om finansieringsformerna har tagit sintid beror på att flera parter är inblandade. Dessutom gäller det en investeringi storleksordningen 250-300 miljoner, ett ganska kompliceratupphandlingsförfarande etc. Saken är nu klar, och det skulle jag gärna ha haftmed i mitt svar, men på Om Svenskt Stål AB:s verksamhet i Om Svenskt Stål AB.s verksamhet i grund avden framförhållning som man måste ha beträffande svaren var det inte möjligt.Uppgörelsen skedde alltså i går. Jag tror att jag får stöd av både och om jag säger att det här är en intressant investering urenergipolitisk synpunkt. Den visar nämligen vilka stora möjligheter man har häri landet att nyttiggöra spillenergi och besparingar inom befintlig industri föruppvärmning av bostäder och lokaler. Ur den synpunkten är detta ett föredömligtprojekt. På det här sättet kommer ju hela att få sin energiförsörjningordnad genom kraftvärmeverket. frågar om metallurgins framtid i Sverige.Den är ju, som jag sade i mitt svar, avhängig av hur kan genomföras-och den planen är alltjämt föremål för förhandlingar med de anställda. iett längre perspektiv skall enligt min uppfattning vara det metallurgiskacentret här i landet. Det är kring investeringarna i som man också haranledning att bygga en framtida utveckling när det gäller malmmetallurgin. Medden målsättningen skall vi handla i fortsättningen. Det finns inga aktuellainvesteringsbeslut på detta område. Vårt agerande får bli en följd avstrukturplanen och de fortsatta övervägandena. I det sammanhanget vill jag inlägga min bestämda protestmot omdöme att strukturplanen är en avvecklingsplan.Strukturplanen är en utvecklingsplan - för att göra svenskhandelsstålsindustri konkurrenskraftig, för att möjliggöra trygg sysselsättningför dem som är anställda i företaget, för att ge en tillräcklig bas för vidareteknisk och kommersiell utveckling. Såvitt vi kan bedöma har lyckatsväl med att förverkliga de förväntningar och intentioner som gav uttryckför när man antog propositionen om bildande . tar upp en något annorlunda fråga, nämligenom väghyvelstålstillverkningen. Vi är också väl medvetna om situationen iVärmland. Det har tagit sig uttryck i att för sitt harfått ett speciellt lokaliseringsstöd för att utveckla vad som betraktas som denstora paradprodukten i , nämligen verktygsstålet. Det är en intressantinvestering, som bör kunna trygga sysselsättningen i och göra attHagfors också tål den konkurrens som kan komma på olika produktområden, inkl.verktygsstålssidan. Jag kan självfallet inte som ansvarig förindustripolitiken lägga locket på när det gäller den tekniska och kommersiellaförnyelsen i . Det får tvärtom betraktas som önksvärt att även statligaföretag arbetar på samma sätt som privata företag, nämligen så att man försökerutveckla sin tekniska kompetens och därmed också sin kommersiella slagkraft.Konkurrenskraften är viktig som instrument för att främja effektivitet också istatliga företag. Det är en synpunkt som jag tror att har en vissförståelse för. Därför är det litet pikant att här höra tala omatt det är rimligt att göra samhällsekonomiska bedömningar och avväga den friakonkurrensens förutsättningar mot samhällsekonomiska bedömningar. Självfalletfår man göra det. Men när det gäller enstaka produkter och när det gäller dentekniska förnyelsen måste ändå konkurrensen ha sin gåne. Det är det enda sättet att bibehålla effektiviteten i produktionen. Då ärdet viktigt att statliga Nr 81 företag som ägnar sig åt att göra det på affärsmässiga villkor, och jagär den övertygad om att det sker i detta fall. STEN-OVESUNDSTRÖM (s): Industriministern stryker under att det ärtätt mellan Norrbottensdebatterna i kammaren, vilket jag kan hålla med om. Mendet beror självfallet till en del på att resultat oftast uteblir. I detkompletterande svaret om kraftvärmeverket säger nu industriministern att hanfått klart besked i frågan, och att det är klart med finansieringen, och jagtycker självfallet att det är ett positivt besked. Man kan ju bara undra om detskall behöva ta så enormt som man lyckas få frampengar till ett så väsentligt projekt. Däremot är jag inte nöjd med svaret - som jag uppfattadesom mycket luddigt - om Plannja och dess utveckling. Det är nämligen så attfrågan om lokaler, distributions- och profileringsanläggningar till Plannja harvarit föremål för långa och utdragna diskussioner, utredningar och annat. Detvore därför, tycker jag, viktigt att få ett ordentligt besked på den punkten.Tyvärr har inte statsrådet kunnat ge ett . Visserligen har det ibland idiskussionerna skymtat fram att Plannja som sådant skulle kunna få överta delarav lokaler som finns inom stålmanufaktur. Om det är det som kallas intressantalternativ, innebär det bara att man får ytterligare uppsplittring pästålmanufakturens område. Då kommer den enheten att splittras på en mängdlokaler runt om i . Det är en helt orimlig lösning ur produktionssynpunkt.Jag föreställer mig att den delen är ur bilden när industriministern talar omnya intressanta alternativ. Det var bara synd att man inte kunde få en inblicki vad begreppet "intressant alternativ" innebär. Sedan ställde jag återigen frågan om valsverk ochvalsverksutbyggnaden. Jag strök under att valsverksutbyggnader för Luleås delinte bara innebär tankar om och krav på ett nytt mediumverk. Det innebär justdet som slagits fast i strukturplanen, nämligen att man bl. a. måste få en ugntill grovverk 3, och man måste också få klartecken att köra i gång ombyggnadenav grovverk 2 för rälstillverkning. Jag vill ha kompletterande besked på denhär punkten, därför att det är så viktigt för Luleås valsverksutbyggnad. Dethandlar inte bara om ett nytt mediumverk, det handlar också om de här andraviktiga projekten. Det vore också glädjande om industriministern kundeförtydliga sig på punkten om mediumverket. Om det nu skulle visa sig att denutredning som blir klar pekar på ett negativt resultat vad gällerprojektet ur företagsekonomisk synpunkt, är statsrådet och regeringen då, medtanke på det katastrofala sysselsättningsläget i kommunen och länet, bereddaatt stödja projektet ur samhällsekonomisk synpunkt? Det vore angeläget att fåsvar på den här frågan. Om Svenskt Stål AB:s verksamhet i Om Svenskt Stål AB:s verksamhet i GÖTHEKNUTSON (m): Jag tackar industriministern för de härkompletterande synpunkterna. Konkurrensen är viktig säger industriministern. Det är jaglika angelägen om att stryka under. Men det här är ett alldeles speciellt fallav egendomlig konkurrens. Jag skall be att få återge ett par siffror frånpropositionen 1977/78:87 om bildandet av . "Förslagen i propositionen" - vilket också blevriksdagens beslut -"innebär att staten under budgetåren 1977/78 och1978/79 lämnar lån av sammanlagt 1 800 milj. kr. till det nyahandelsstålbolaget," Det är alltså 1,8 miljarder. Vidare föreslås attstaten lämnar ett bidrag av 531,3 milj. kr. till och att statentecknar aktier med 350 milj. kr. Här var en del av pengarnaanvända till att rensa upp i det socialdemokratiska fiasko som heter Stålverk80 - det kostade . "Återstående 350 milj. kr. av bidraget ochaktieteckningen med 350 milj. kr. avseratt möjliggöraför Statsföretag attteckna aktier för 700 milj. kr. i det nya handelsstålbolaget. Det föreslåsvidare att staten lämnar skuldebrev till Statsföretag och det nyahandelsstålbolaget påhögst 356 resp. högst 350 milj. kr. för att möjliggöraförvärvet av järnverksrörelsen m. m. Till amorteringar och räntor på dessa lånunder /79 föreslås ett anslag av högst 104 milj. Detta är mycket stora belopp, som staten - av skattemedel- satsar. Detta företag, som med dessa miljardbelopp i ryggen får chansen attutvecklas, har den mycket dåliga smaken och bristande fantasin att när detsöker nya produkter ta åt sig en produkt som bär upp 60 arbetstillfällen i enhårt sysselsättningsdrabbad bygd och gå in på denna begränsade marknad där detbara finns en enda stor och dessutom statlig avnämare. Detta sker som industriministern och de andra iregeringen med all rätt poängterar nödvändigheten av att vi måste öka svenskexport, att vi finner nya produkter som kan säljas på utlandsmarknaden, så attden svenska bytesbalansen äntligen kan bli korrekt och vi kan få verkligframgång. Men med hjälp av statliga pengar slår ut en produkt som redanfinns. försöker inte hitta en ny nisch. Företaget går helt enkelt in föratt ta vara på en produkt som redan finns och etablera sig på en marknad därman tror sig kunna göra en insats. Jag frågar industriministern: Vad kanindustridepartementet göra, om - vilket företaget uppenbarligenförutsätter- slår ut denna konkurrent i ? Vad kan då göras för ?Vi vet att det är oerhört dyrbart att skaffa fram nya jobb. De kostar numera iallmänhet några styck, och det tar också att få framdem. Vi skall därför slå vakt om de jobb som finns. har med dessaskattemedel möjlighet att ta fram och utveckla nya produkter, komma ut päutlandsmarknaden och därmed gagna . Då vore det någon mening med attskattebetalarna måste avstå medel för detta. Departementschefen är medveten om problemen - det har jagpåpekat tidigare. Och på flera ställen i industriministerns proposition1977/78:87, a. pås. 46, står vad som inte får ske. Även i näringsutskottets betänkande1977/78:45, bl. a. på s. 21, poängteras hur angeläget det är att det inte blirnågon snedvridning i konkurrenssituationen. Men detta är värre än så. Ett förverkligandeav planer innebär att man med pengar som det är så oerhört angeläget attvi kan använda till verkligt produktskapande åtgärder, till en satsning försvenskt framtida välstånd, skapar stora problem. Det aren sä destruktiv politikatt jag är minst sagt häpen.