prot · G309110 · 1979-12-31 00:00:00 — Det är därför väl motiverat att angripa det här systemet.Vi får väl se vad den här mycket omskrutna utredningen, som den förstaborgerliga regeringen tillsatte, kommer med för revolutionerande, stora ochgenomgripande förslag till förändringar. Då kan vi ta upp diskussionen igen,och till dess kan jag avstå från yrkanden. Överläggningen var härmed avslutad. Utskottets hemställan bifölls. Lagen om tillfäl-ligt omhändertagande § 4Lagen om tillfälligt omhändertagande Föredrogs justitieutskottetsbetänkande /80:22 med anledning av mofioner angående lagen om tillfälligtomhändertagande och lagen om omhändertagande av berusade personer m. m. HANS i (vpk); Det är nu LTO, lagen omtillfälligt omhändertagande, infördes. I propositionen 1973:115 föreslogs attförutsättningarna för omhändertagande skulle regleras i en särskild lag omtillfälligt omhändertagande, alltså LTO. Och så blev det. Vpk var då som numotståndare till den speciella lagen och ansåg att erforderliga preciseringarborde ha kunnat ingå i gällande lagstiftning. I en vpk-reservation till utskottsbetänkandet år 1973sades bl. a. att man inte löser "det problem som brottsligheten utgörgenom ökade polisiära insatser och kraftfullare ingripanden av typomhändertaganden. Sådana ingripanden har en rent repressiv effekt och riktarsig endast mot dem som i ett eller annat avseende är avvikande ellerunderprivilegierade. Härigenom förstärks ytterligare den redan nu allvarligakonflikten mellan dem som har och dem som inte har, mellan dem som är socialtanpassade och dem som är utslagna eller håller på att bli utslagna. Härtillkommer att enligt gällande bestämmelser i polisinstruktionen polisen redan nuhar de befogenheter, som behövs för att upprätthålla allmän ordning och göratillfälliga omhändertaganden." Enligt lagförslaget skulle vid omhändertagande på grund avordningsstörande uppträdande utredning ske angående den omhändertagnespersonliga förhållanden. Och så blev det också. Vi ifrågasatte om enbart ettsådant uppträdande kunde anses vara ett tillräckligt skäl för att verkställa ensådan utredning. Omhändertagande med åtföljande utredning kunde, sade vi, ledatill olika negativa konsekvenser för den gripne. I vart fall kunde omhändertagandetresultera i en anteckning som bevaras för framtida bruk och ett slagsregisterföring. har det visat sig att LTO också använts på detsätt som vi skriver om i årets motion, dvs. för ingrepp mot fredligademonstrationer och liknande. Det är väl kända fakta, och de har i många olikasammanhang diskuterats här i kammaren . Det nu aktuella utskottsbetänkandet ger intryck av attvara något slags slutredovisning för LTO. Man påpekar att man 1977 satte utredning för att utvärdera just bestämmelsen om social utredning. Manpåminner om att polisutredningen föreslog att LTO skulle bort somsärskild lag. Och man säger ifrån utskottets sida att under desenaste åren avslagit vpk-motioner om avskaffande av LTO med hänvisning tillden pågående utredningen. avslog man våra motioner av andra skäl,dvs. man trodde att LTO var bra och nödvändig. Men genom att tillsättautredningen har man omvärderat LTO, även om man aldrig har erkänt det.Utredningen skall vara klar , säger man, och meddelar att en En liknande uppgift har släppts ut i pressen,varför vi får anta att det äntligen är dags att "klämma fram" dennautvärdering. Eftersom utredningens resultat är så nära förestående kanvpk avstå från att yrka bifall till sinegen motion. Att vi avstår från det betyder emellertid inte att vi har ändratinställning till lagen. Tvärtom visar denna min fillbakablick att vi i alltväsentligt ser lika kritiskt på denna lag som vi gjorde när den antogs. Vpkanser att vi själva och alla andra, som har kämpat mot den här lagen, på sättoch vis har inkasserat en arbetsseger. Om det nya förslaget blir bättre, vet viförstås inte. Men klart är att alla de som är kritiska mot LTO och som harkrävt dess avskaffande, nu ser fram mot princippropositionen ochriksdagsbehandlingen samt vad den kan föra med sig. Straffrättsliga åtgärder m. m. mot narkotikabrottslighet Eftersom i inteyrkade bifall till vpk-motionen kan jag i stort sett nöja mig med att yrkabifall till hemställan i jusfifieutskottets betänkande nr 22. Betänkandet äringen slutvärdering av LTO. men vi konstaterar att vi får mer underlag förfortsatta resonemang. Vi får också en utvärdering inte bara av LTO utan även avLBO. Eventuellt får vi in dessa lagar i en särskild polislag. Det kan konstateras att vi får nytt underlag fördiskussioner om de möjligheter fill ingripanden som ju polisen måste ha. Ominstrumenten för det blir annorlunda än de lagar och instruktionersom finns återstår att se. HANS i (vpk): Det var intressant att höra att man nu skallfå mera underlag för att utvärdera en lag som en socialdemokrafisk regering harinfört. Tänk att det skall ta av kritik för att man skall komma tillslutsatsen att det behövs ett bättre underlag! Överläggningen var härmed avslutad. Utskottets hemställan bifölls. § 5 Straffrättsliga åtgärder m. m. motnarkotikabrottslighet Föredrogs justitieutskottets betänkande 1979/80:25 medanledning av motioner om straffrättsliga åtgärder m. m. motnarkotikabrottslighet. BLENDALITTMARCK (m): Jag behöver inte inför kammaren närmareutveckla vådorna av narkotikabruket. Allt bruk av narkotika är ju egentligenmissbruk. Vi skall här i kammaren senare diskutera rehabiliteringen och vården.De Straffrättsliga åtgärder m. m. mot narkotikabrottslighet frågornahar fått en mycket stor plats i den allmänna debatten, medan man kanske interiktigt lika mycket har talat om de lagliga åtgärder som kan vidtas för attförhindra bruk och missbruk av narkotika. Jag har upprepade gånger här i kammaren tagit upp frågorom innehav av narkotika och om åtalsunderlåtelse i sådana fall. Utan att pånågot sätt vilja förringa tullens och polisens insatser mot langare i sambandmed kontrollen vid våra gränser har vi från vårt håll framhållit - och gör detfortfarande - att köparen, den enskilde förbrukaren, är den viktigaste länken ihela handelskedjan. Det är också skälet till att vi håller fast vid att alltinnehav av narkotika måste beivras. gällande cirkulär från riksåklagaren innebar attganska stora innehav medgavs. Man tolererade i vissa fall även överlåtelse.Visst narkotikainnehav kom att betraktas som fullt lagligt. Detsenaste året förekom ungefär 800 åtalsunderlåtelser. Polisens rapporteftergifterfinns det ingen som helst möjlighet att få några siffror på. Vi hälsar motdenna bakgrund med stor tillfredsställelse riksåklagarens nya cirkulär, som komut . Det innebär en avsevärd skärpning- tillåten mängd är såliten att den är knappt mätbar. Även tillåten mängd av cannabis är mycketliten, vilket jag tycker är utomordentligt viktigt i denna fid, när det pågåren form av kampanj för att få detta medel förklarat ofarligt trots att man vetvilka skador som just cannabis kan åstadkomma. Vi vet genom polisens rapporteratt man nu på sina håll bjuder på cannabis i stället för vin. Vi emotser mot denna bakgrund med stor förväntan effektenav det nya cirkuläret, och vi är, som jag sade tidigare, glada åt att detäntligen har kommit. Så till straffsatserna. Vi har i vår motion föreslagit attböter skall utgå ur straffskalan. Vi tror nämligen inte att den påföljden harnågon effekt. Missbrukarna är ofta utan pengar och är naturligtvis ocksåbetalningsovilliga. Bötesstraffet leder egentligen mest till mer arbete förkronofogdemyndigheten. När böterna betalas sker det mycket ofta med pengarfrån anhöriga eller genom att sociala medel får skjutas till. De nuvarande straffsatserna fastställdes under denultraliberala vågen - visserligen mera mot slutet av den men ändå under en tidnär man hade en annan syn på narkotikamissbruket än vad man har i dag.Anledningen till att jag vill utmönstra böter ur straffskalan är inte att jagönskar att människor i stället skall kastas i fängelse. Vår avsikt har varitatt man skall hitta andra lösningar - villkorlig dom eller skyddstillsyn - menframför allt vård och rehabilitering. Vi vill att de sociala myndigheternaskall få skyldighet att åta sig den rehabiliteringen efter remiss fråndomstolen. och i början på 1970-taletunderlät de sociala myndigheterna i åtminstone 1 000 kända fall att göra det,trots att det gällde ungdomar mellan . Jag beklagar utskottetstveksamhet på den punkten. Jag ber med detta och i övrigt med hänvisningtill det särskilda yttrande som är fogat vid utskottets betänkande att få yrkabifall till utskottets hemställan. WIGGOKOMSTEDT (m); har vi under tre och diskuterat spritproblemen i det svenska samhället. Spriten är ettproblem, speciellt när det gäller ungdomsfylleriet - ingen vill väl påstå någotannat. Men det som är det stora problemet i vårt samhälle är inte spritenutan narkotikan. Detta skall dock tydligen inte diskuteras med samma intresse,att döma av listan över anmälda talare. Egentligen borde problemet med narkotikan få hela att stå upp och förklara krig mot detta samhällsgissel och mot dem somhar narkotikaförsäljning som yrke. Vad som händer är att en unggeneration håller på att gå under på grund av knarkmissbruk. Det är nämligen på det viset, ärade kammarledamöter, attde ungdomar som raglar omkring på och nere i tunnelbanan i deflesta fall inte är alkoholpåverkade utan knarkpåverkade. Man har inte ofta - mera sällan - anledning att uttryckasympatier för massmedias positiva insatser. gjordeemellerfid tidningen en artikelserie som var ett mycket brajournalistjobb. Jag har i min hand ett särtryck med de samlade artiklarna somjag rekommenderar kammarens ledamöter att läsa. Det är en skakande skildring.Den som efter denna läsning inte har mera intresse för narkotikaproblemen ochanser att något radikalt bör göras bör tala med sina valmän. Ni är nog intehelt överens i denna fråga. Knarklangarna lever lyxliv på krogarna, när deras kunderdör på en toalett i tunnelbanan eller på . Det bekymrarlangarna föga, det finns ständigt en stor skara nya kunder. Låt mig ta någraexempel från arfiklarna till kammarens protokoll. Där skildras heroinets offer: Den 4januari, , . Glada Laxens toalett. Den 22januari, , , toaletten, Åhléns. Den 26februari, , , toaletten, . Man kanfortsätta uppräkningen. Listan är lång och avskräckande. Vad som är bra i denna artikelserie är att tidningenoffentligt talar om i ord och bild vilka storhandlarna och storlangarna är. Detbör vara slut med sekretessen och skyddet när det gäller dessa människor. Vibör inte vara finkänsliga, även om det är många utländska medborgare som nämnsi arfiklarna. När avslutade första avsnittet av sinartikelserie gjorde man det bl. a. på följande sätt: "Det är en vanlig måndag i , ännu en gångskolkar och går på för att få pengar fill amfetamin.Hennes föräldrar vet om det. Hennes skola vet om det. Hennes kamrater vet omdet, en av dem är hennes hallick. Mellan och skall hontjäna ihop ett på fyra snabba samlag. Hon är 15 år- och hon säger:'Det spelar ingen roll hur högt man ropar på hjälp, det finns ändå ingen somlyssnar.' Vem svarar henne?" Jag frågar: Lyssnar ledamöterna i för atthjälpa dessa unga hjälplösa? Straffrättsliga åtgärder m. m. mot narkotikabrottslighet 13 protokoll 1979/80:109-110 Straffrättsliga åtgärder rn. m. mot narkotikabrottslighet Till utskottsbetänkandet finns fogat ett särskilt yttrandefrän moderata och centerparfisfiska ledamöter, och det är bra. Ännu bättre hadedet varit, om ett enhälligt utskott hade slutit upp och högt uttalat att det nuskall tas ordentliga tag mot dem som sysslar med knarkhantering och med dengrova narkotikabrottsligheten. Jag vet att justitieministern har aviserat en propositionom hårdare åtgärder mot narkotikalangare, och det är bra. Det är där de storainsatserna måste sättas in. Det räcker inte med att bara hjälpa de mångamissbrukarna. Vi måste låsa in dem som sysslar mednarkotikalangning, så att de inte får möjlighet att sälja sitt gift. Införregeringens propositionsskrivande hade det enligt min mening varit bra med ettstarkt uttalat stöd för denna tanke från sida. Jag har inget yrkande . Jag återkommernär vi behandlar den aviserade propositionen. LISAMATTSON (s): Jag tror har fel när han sägeratt det ringa antalet namn på detta ärendes talarlista i jämförelse med den radav namn som förekom när vi behandlade det första ärendet vid dagens plenumvittnar om brist på intresse för narkotikan, narkotikans offer ochdem som langar narkotika. Det är snarare så - och det tror jag att vi alla börlägga på minnet - att när vi diskuterar narkotika talar vi i mycket storutsträckning om de förebyggande åtgärderna och nödvändigheten av att socialamyndigheter och andra på mycket bred front går fram dels för att hjälpa demsom redan har hemfallit åt missbruket, dels för att förhindra att nya, inteminst ungdomar, dras in i ett missbruk. Detta faller inte inomjustitieutskottets område. Det faller inom socialutskottets område. Vad vi i justitieutskottet har att bedöma är den rentstraffrättsliga sidan. Och jag tror att vi i justitieutskottet har dragit enalldeles riktig slutsats när vi säger att om vi ytterligare skulle skärpastraffen, så som har förordats i den motion som har väckts av , och om vi skulle ta bort böterna skulle detta kunna ifrågasättas frånbl. a. kriminalpolitisk synpunkt. Det är ju fråga om mycket genomgripandereformer. Det är också ganska viktigt att dessa förändringar skulle kunna kommaatt motverka de insatser som samhället gör på vårdsidan - insatser som är heltnödvändiga för att vi skall kunna komma till rätta med narkofikaproblemet. Jag vill betona att utskottet inte anser att vi skall gåin på en diskussion om ytterligare generella straffsatser. Jag kan också erinraom att vi redan nu har vad som sägs vara högsta straffsatser och att vialdrig för riktigt grova brott dömer till mer än tio till påföljd. Detskulle inte följa våra principer att för denna typ av brottslighet ytterligarehöja straffsatserna. Följaktligen har utskottet bestämt sig för att avstyrkamotionerna. Jag ber därför att få yrka bifall till justitieutskottetshemställan i betänkande 25. WIGGOKOMSTEDT (m) replik: sade att man frånjustitieutskottets sida inte saknar intresse för frågan. Min generellabedömning gällde det faktum, att inte mer än två talare fanns anmälda i det härärendet. Jag kanske generaliserade när jag sade att intresse för attdiskutera dessa problem över huvud taget var ringa. säger att det inte skall gå till på det härsättet, utan att man bör prioritera de förebyggande åtgärderna. Det är desociala myndigheterna som skall hjälpa till här. Ja, de skall hjälpa ungamänniskor som har hamnat i träsket. Men, , för att inte ytterligaremänniskor skall hamna i träsket måste vi dämma till införseln av giftet. Detgör man bara genom att ordentligt ta itu med dem som sysslar med den härhanteringen. Dessa personer skall enligt mitt och många andras förmenande heltenkelt låsas in, så att de inte kommer i kontakt med andra och så att de intekan föra in mera gift över våra gränser. Vi måste stoppa källan. Det är därförsom justifieutskottet har att handlägga sådana ärenden. Det gäller alltså denrent straffrättsliga delen. Jag vet att det inte har med den sociala delen attgöra, som sade. Den delen behandlas i ett annat betänkande. Jag tror inte att det här med böter har den ringastebetydelse för dem som sysslar med den här hanteringen. De - ja, kanske . De struntar i om deåläggs att betala böter. De struntar också i om de ådöms tioårigt straff- dethårdaste straffet som vi f. n. har - om de bara fårpermission, så att de får chansen att sficka. Det är enligt min uppfattning därsom man skall börja täppa fill, där som man skall ta tag i problemet. Vi har strängaste straff, sade utskottetstalesman, och det är möjligt. Jag vågar inte gå i polemik och säga att det inteär så. Men det är ganska märkligt att har blivit någon sortstummelplats för den europeiska narkotikahandeln, att alla som sysslar med sådanhandel söker sig hit. Varför ser man så många utländska namn i de härartiklarna, ? Jo, det är för att det är ganska lätt att bedriva denhär handeln i . Vidare bedöms de straff som vi här utdömer som ganskalindriga. Det är också ganska lätt att undgå straffen. Det kan inte varanågonfing annat som är orsaken. Straffrättsliga åtgärder m. m. mot narkotikabrottslighet LISAMATTSON (s) replik: Vi bör ha i minnet att vi sedanfattade beslut om straffskärpning när det gäller brottslighet med organiseradinternationell anknytning. De allra flesta av de narkofikalangare som finnspå våra fängelser hör till den kategorin. Det är nu ytterst ont om platser ivåra fängelser av den anledningen att allt fler av den här typen avbrottslingar -dvs. narkotikalangarna - upptäcks och döms fill mellan fem fängelse. Våra polisdistrikt har fått särskilda spaningsrotlar, somarbetar med mycket stor framgång. Vi har en lagstiftning som säger att dennatyp av Straffrättsliga åtgärder m. m. mot narkotikabrottslighet brottslingarnormalt icke får samma möjligheter till permissioner som andra. Det skallprövas, och man är vid denna prövning synnerligen restriktiv. Jag tycker ändå att man skall hålla sig till fakta.Justitieutskottets bedömning har varit den, att man icke kan gå utöver de redannu väldigt höga straffsatser som gäller för dessa typer av brott. Det är ickenödvändigt att höja dem. Vi har i det här fallet en hård lagstiftning, och viförväntar oss att de sociala myndigheterna - samhället - tar hand omnarkotikaoffren. Vi kan knappast göra mer än vad vi har gjort när detgäller att med allt större framgång spana upp, döma och sätta narkotikalangarnai fängelse. () replik; Man skall hålla sig till fakta, säger . Det har jag verkligen gjort. Jag konstaterar att vilka åtgärdervi än vidtar mot storhandlarna, langarna, så ökar ändå antalet missbrukare ivårt land. Då hävdar jag att vi inte har lyckats speciellt bra. HANSPETERSSON i Röstänga (fp): Låt mig stillsamt få påpeka att utskottetstår fullt enigt bakom sitt betänkande. Detta utskottsbetänkande uttrycker orooch rädsla för det tilltagande narkotikamissbruket och för alla problem somuppstår för de människor - företrädesvis de unga människorna - som hamnar iknarksvängen. De har små och ibland mycket ringa möjligheter att komma fråndetta missbruk. Detta är den springande punkten, men ett stort antal narkomanerinnebär naturligtvis också följder för samhället. Vi har ganska bristfälligavårdmöjligheter och skulle behöva väldigt mycket pengar för att förstärka dessaresurser. Med allt detta följer också en ökad kriminalitet med stölder i störreskala för att finansiera inköpen av den illegala narkotikan. Vidare ser man attunga flickor tvingas att prosfituera sig för att fä medel till att köpanarkofika för att tillfredsställa sina behov av knark av olika sorter. Alla partier i vårt land är eniga om attnarkotikalangningen är ett av de allra värsta brotten vi har i . För delangare som tjänar förmögenheter på att förstöra mängder av prima ungdomar harvi naturligtvis ingen medkänsla och misskund över huvud taget. Det finns här, som påpekats, ett särskilt yttrande fråncentern och som jag tycker är litet grand svårförståeligt ochdessutom väldigt onödigt, för vi har ju i princip samma utgångspunkt. För detförsta upprepas i detta särskilda yttrande den oro som utskottet i sin helhethar framfört när det gäller utvecklingen av narkofikabrottsligheten. För detandra ifrågasätter man den tveksamhet som man själv har varit med om attuttrycka när det gäller att ta bort bötesstraffet ur straffskalan. Såvitt jagförstår måste det väl ändå vara så att man, om man nu skärper regeln föråtalsunderlåtelse, bör ha kvar bötesstraffet i straffskalan - därav utskottetstveksamhet. För det tredje betonar man extra att det är viktigt att höjastraffminimum för grovt narkofikabrott och för grov varusmuggling. Men de tvåparfier som har framfört detta särskilda yttrande har ju också noterat i yttrandetatt det pågår ett arbete inom just för att höjaminimistraffet. Man vet också om att justitieministern offentligt har sagt atthan avser att höja minimistraffet. Då tycker jag att detta särskilda yttrandeinnebär att man inte har förtroende för sin egen justitieminister. Det tyckerjag är litet olämpligt. Jag skall för del uttrycka vårt fullaförtroende för . Jag yrkar bifall till utskottets hemställan idess betänkande. Överläggningenvar härmed avslutad. Föredrogs justititeutskottets betänkande 1979/80:31med anledning av proposifionen 1979/80:100 såvitt gäller anslag fill särskildpolisverksamhet för hindrande och uppdagande av brott mot rikets säkerhet m. m.jämte motioner. I propositionen 1979/80:100 bil. 5(jusfifiedepartementet) hade regeringen under punkten B 2 (s. 23) föreslagitriksdagen att till Särskild polisverksamhet för hindrande och uppdagande avbrott mot rikets säkerhet m. m. för /81 anvisa ettförslagsanslag av . Idetta sammanhang hade behandlats motionerna 1979/80:802av m. fl. (s), vari yrkats att hos regeringenbegärde en utredning om en fristående parlamentarisk styrelse försäkerhetspolisen samt övrigt lekmannainflytande över verksamheten i enlighetmed vad som angetts i motionen, och 1979/80:803 av m.fl. (vpk), variföreslagits att som sin mening uttalade att säkerhetspolisensverksamhet i fortsättningen enbart borde inriktas på att bekämpa spioneri,terrorism och sabotageverksamhet (yrkande 1), att hos regeringenhemställde att den del av säkerhetspolisens organisation som innebarregistrering och rapportering av politisk verksamhet upplöstes (yrkande2), att anslaget fill Särskild polisverksamhet i proposifionen 1979/80:100,bil. 5, punkten B 2, reducerades i enlighet härmed (yrkande 3) och attriksdagen hos regeringen hemställde om att en parlamentarisk utredning, vari defem riksdagspartierna var företrädda, tillsattes för att granskasäkerhetspolisens verksamhet och föreslå åtgärder i syfte att tryggamedborgarnas rättssäkerhet (yrkande 4). 1.att beträffande inriktningen av säkerhetspolisens verksamhet m. m.skulle avslå mofion 1979/80:803 i denna del (yrkandena 1 och 2), 2. att riksdagenbeträffande medelsberäkningen med bifall till regeringens förslag ipropositionen 1979/80:100, bil. 5, punkten B 2, och med avslag på motion1979/80:803 i denna del (yrkandet 3) till Särskild polisverksamhet förhindrande och uppdagande av brott mot rikets säkerhet m. m. för budgetåret1980/81 anvisade ett förslagsanslag av , 3. att riksdagenbeträffande översyn av säkerhetspolisens verksamhet m. m. skulle avslå mofion1979/80:802 och motion 1979/80:803 i denna del (yrkande 4). NILSBERNDTSON (vpk): När jusfitieutskottet behandlar motioner omden särskilda polisverksamheten, dvs. säpo, har man en standardformulering,lydande ungefär så; Det har inte inträffat något som ger anledning att ändraden fidigare negativa inställningen till krav på granskning av verksamheten.Det spelar tydligen ingen roll vad som inträffar. Den ena skandalen kan avlösaden andra, men justitieutskottet står kvar vid sin ståndpunkt. För justitieutskottet spelar det ingen roll om säpofigurerar i olika skandaler. Det spelar ingen roll om "särskildpolisverksamhet för hindrande och uppdagande av brott mot rikets säkerhet m.m." - som är den officiella benämningen - skakas av att höga tjänstemänbegår sådana brott. Det spelar ingen roll för utskottet att skandalerna löpersom ett pärlband 'talet. Det spelar ingen roll att säpouppenbarligen bedriver åsiktsregistrering och bedriver en verksamhet som ledertill att vanliga arbetare förhindras att utföra sitt arbete. Det spelartydligen ingen roll att säpos register växer i stället för att avvecklas. Detspelar ingen roll att en kommissarie inom säkerhetspolisen lämnaruppseendeväckande uppgifter om verksamheten. För justitieutskottet har ingetinträffat som föranleder en särskild granskning av säkerhetspolisensverksamhet. Denna attityd, herr talman, är så ofruktbar att det snartär omöjligt att få till stånd en diskussion om vilka ramar säkerhetspolisenskall arbeta inom. Det omöjliggör en nödvändig diskussion om förhållandetmellan säkerhetspolisens agerande och grundläggande demokratiska fri- ochrättigheter.