prot · G30994 · 1979-12-31 00:00:00 — Riksdagensprotokoll 1979/80:94 S 1 Justerades protokollet för den 19 innevarande månad, § 2 Föredrogs och hänvisades 1979/80:61till jordbruksutskottet S 3 Föredrogs men bordlades åter Skatteutskottetsbetänkanden /80:22. 25 och 26 betänkande 1979/80:28Arbetsmarknadsutskottets betänkanden /80:15 och 20 Civilutskottetsbetänkanden /80:9-11 Föredrogs finansutskottetsbetänkande /80:15 med anledning av i propositionen 1979/80:100 framlagda finansplanoch budgetförslag jämte motioner. 1 fråga om detta betänkande hålles gemensam överläggningför punkterna A och B. Under den gemensamma överläggningen får yrkandenframställas beträffande båda punkterna i betänkandet. I propositionen 100 bil, 1 (ekononiidepartementet) haderegeringen efter föredragning av ekonomiministern föreslagitriksdagen att godkänna de allmänna riktlinjer för den ekonomiska politiken somförordats i propositionen. I detta sammanhang hade behandlats dels följande motioner rörande riktlinjerna för denekonomiska politiken: 1979/80:1067 av m.fl.(s), vari såvitt nu var i fråga hemställts 1. att beslutade godkänna de mål och riktlinjersom anförts i motionen för arbetet med att återföra densvenska ekonomin till balans. Nr 94 2. att beslutadegodkänna de allmänna riktlinjer för den On-H-opn Ip ekonomiska politiken som låg i deti motionen angivna stabiliseringspolitiska 27fphniir' 1980 programmet och uppdra åt regeringen att med bibehållande avhelheten i programmet framlägga förslag om dess genomförande. Finansdehiitt ' '''' beslutade anhålla om att regeringenvidtog åtgärder för att granska iförsta hand de stora företagens valutatransaktioner, 5. att riksdagenbeslutade anhålla att regeringen påskyndade arbetet inom utredningen (I1977:06) om de internationella investeringarnas näringspolitiska effekter, 6. att riksdagenbeslutade anhålla hos om en skärpt övervakning av valutalagensefterlevnad. 1979/80/1853 av m, fl,(vpk), vari såvitt nu var i fräga hemställts 2. att riksdagenbeslutade att hos regeringen begära att en plan utarbetades förindustripolitiken under l9S0-talet med målsättningen att skapa minst 100 000nya arbetstillfällen inom industrin och med beaktande av vad som anförts imotionen. 3. att riksdagenbeslutade att uttala att skärpt restriktivitet borde visas mot kapitalexportoch industriutflyttning. 5. att riksdagenbeslutade att uttala sig för övergång till Uigrrmtcpolitik. 6. att riksdagenbeslutade att godkänna de allmänna riktlinjer för den ekonomiska politiken ochfinanspolitiken som förordats i motionen och avslå regeringens förslag i dennadel. dels följande motioner: 1979/80:265 av ni.fl, (s). vari hemställts att begärde att regeringen tillsatte enpriskommission med uppdrag att finna vägar att minska inflationen i enlighetmed vad som anförts i motionen, 1979/80:345 av m, fl,(vpk), vari hemställts att som sin mening gav regeringen till kännavad i motionen anförts om nödvändiga åtgärder - vid sidan om kravet på skärptmonopollagstiftning - i kampen mot inflationen. 1979/80:593 av iLjung m. fl. (m). 1979/80:780 av LarsWerner m. fl. (vpk),vari hemställts att uttalade sig för ett politiskt reformprogram för1980-talets i enlighet med vad som anförts i motionen och grundat påföljande huvudprinciper: -brytande av storfinansens ägande och makt över banker ochstorföretag, - uppbyggande av en ledande sektor i ekonomin, beståendeav stats- och löntagarägda företag. 4 - utvecklande av en stark och decentraliseradsjälvstvrelse och demokra- tiseringinom den stats- och löntagarägda sektorn, all annan offentlig Nr 94 verksamhet samt bostadsområden, Onsdanen den -en offensiv mot den ekonomiska krisen och arbetslöshetengenom förnyelse av industri, transportväsen och den sociala sektorn, - en ny typ avindustrialisering, som prioriterade den lätta, avancerade industrin, reduceraderåvaru- och energiintaget och skapade fler arbeten, - en djupgåendeförändring av arbetsprocessen och produktionen, syftande till att göramänskliga behov och social nytta till riktmärke i stället för kortsiktigvinststrävan och kommersiellt slöseri. 1979/80:1062 av och (båda s), vari hemställts att begärde att regeringen isamband med de årliga budget- och kompletteringspropositionerna gav riksdagensin utförliga syn på budgetunderskottens effekter på sparande, likviditet,inkomst- och förmögenhetsför-delningarna, 1979/80:1069 av m.fl. (s). vari hemställts att beslutade att hos regeringen anhålla omatt utredningen om jordbrukets kapitalförsörjning skulle erhållatilläggsdirektiv, som innebar att man utredde trädgårdsnäringenskapitalförsörjning på motsvarande sätt, 1979/80:1571 av Sfig Josefson m. fl. (c), 1979/80:1850 av m.fl. (c), vari hemställts att beslutade att hos regeringen anhålla omatt utredningen om jordbrukets kapitalförsörjning skulle erhållatilläggsdirektiv, som innebar att man även utredde trädgårdsnäringenskapitalförsörjning. 1. beträffande deallmänna riktlinjerna för den ekonomiska politiken att med avslag pämotionerna 1979/80:1067 yrkande 2 och 1979/ 80:1853 yrkande 6 skulle godkännavad som förordats i propositionen 1979/80:100 bil, 1 och som sin mening geregeringen till känna vad utskottet anfört. 2. beträffanderiktlinjer för den ekonomiska politiken för 1980-talet att skulleavslå motionerna 1979/80:1067 yrkande 1 och 1979/ 80:780, 3. beträffandeplan för industripolitiken att skulle avslå motionen 1979/80:1853yrkande 2. 4. beträffandevalutatransaktioner m. m. att riksagen skulle avslå motionen 1979/80:1067yrkandena 4, 5 och 6, 5. beträffandeuttalande om kapitalexport och industriutflyttning att skulle avslåmotionen 1979/80:1853 yrkande 3, 6. beträffandejordbrukets kapitalförsörjning att skulle avslå motionerna1979/80:593 och 1979/80:1571. 7, beträffandeträdgårdsnäringens kapitalförsörjning att med anledning av motionerna1979/80:1069 och 1979/80:1850 hos regeringen begärde att motionernaöverlämnades till kommittén om jordbrukets kapitalförsörjning, 8, beträffandeuttalande om övergång till lågräntepolitik att skulle avslå motionen1979/80:1853 yrkande 5, 9, beträffandebudgetunderskottets effekter på sparandet m, m, att skulle avslåmotionen 1979/80:1062, 10, beträffande åtgärder motinflationen att skulle avslå motionen 1979/80:345. 11, beträffande priskommission attriksdagen skulle avslå motionen 1979/80:265, Följande fem reservationer hadeavgivits av . , , , , och (alla s): 1. beträffande riktlinjer för denekonomiska politiken m. m., vari reservanterna ansett att utskottet under 1, 2och 4 bort hemställa 1. beträffande de allmännariktlinjerna för den ekonomiska politiken att med avslag på regeringens förslag i propositionen 1979/80:100 bil, 1 och motionen 1979/80:1853 yrkande 6 skulle godkänna vad som förordats i motionen 1979/80:1067 yrkande 2 samt som sin mening ge regeringen och fullmäktige i till känna vad reservanterna anfört, 2, beträffande riktlinjerför den ekonomiska politiken för 1980-talet att med avslag på motionen 1979/80:780 skulle godkänna vad som förordats i motionen 1979/80:1067 yrkande 1 och som sin mening ge regeringen till känna vad reservanterna anfört, 4,beträffande valutatransaktioner m, m, a. att med bifalltill motionen 1979/80:1067 yrkande 4 hos regeringen begärde att åtgärder skulle vidtas för att granska i första hand de stora företagens valutatransaktioner. b. att med bifalltill motionen 1979/80:1067 yrkande 5 hos regeringen begärde att arbetet inom utredningen (I 1977:06) om de internationella investeringarnas näringspolitiska effekter påskyndades. c. att med bifalltill motionen 1979/80:1067 yrkande 6 som sin mening gav regeringen och til! känna vad reservanterna anfört om en skärpt övervakning av valutalagens efterlevnad, 2. beträffande jordbruketskapitalförsörjning, vari reservanterna ansett att utskottets yttrande i vissdel skulle ha av dem angiven Ivdelse. 3. beträffande budgetunderskottetseffekter på sparandel m. m.. vari reservanterna ansett att utskottet under 9bort hemställa att med anledning av motionen 1979/80:1062 somsin mening gav regeringen till känna vad reservanterna anfört. 4. beträffande åtgärder mot inflationen, vari reservanterna ansett att Nr 94 utskottets yttrande i viss del skulle ha av dem angiven lydelse, Onsdaeen den 5. beträffandepriskommission, vari reservanterna ansett att utskottet under 11 bort hemställa Finansdebatt att med anledning av motionen 1979/80:265 somsin mening gav regerinaen till känna vad reservanterna anfört. I propositionen 100 bil. 2 (budgetdepartementet) haderegeringen efter föredragning av budgetministern såvitt nu vari fråga föreslagit att godkänna de allmänna riktlinjer förbudgetregleringen som förordats i propositionen. I detta sammanhang hade behandlats motionerna 1979/80:1067 av m. fl. (s). vari såvitt nu vari fråga hemställts att beslutade godkänna de allmänna riktlinjer förbudgctreglering-en som anförts i motionen, och 1979/80:1853 av m. fl..(vpk), vari såvitt nu var i fråga hemställts 1. att beslutade att hos regeringen anhålla omåtgärder och förslag för genomförande av ett program för 100 000 arbeten under12 månader i enlighet med de riktlinjer som anförts i motionen, 4. att beslutade att uttala attskatteutjämningsreformen borde genomföras i enlighet med beslut, 7. att beslutade att godkänna de allmännariktlinjer för budgetpolitiken som förordats i motionen och avslå regeringensförslag i denna del. 1. beträffande deallmänna riktlinjerna för budgetregleringen att med avslag påmotionerna 1979/80:1067 yrkande 3 och 1979/80:1853 yrkande 7 skulle godkännavad som förordats i propositionen 1979/80:100 bil. 2 mom, 1 och som sin meningge regeringen till känna vad utskottet anfört, 2. beträffandeprogram för 100 000 arbeten att skulle avslåmotionen 1979/80:1853 yrkande I, 3. beträffandeskatteutjämningsreformens genomförande att skulle avslå mofionen1979/80:1853 vrkande 4. Reservation hade avgivits avKjell-Olof , , , , ,och (alla s): 6. beträffande riktlinjer för budgetpolitiken, varireservanterna ansett att utskottet under 1 och 3 bort hemställa 1, beträffande de allmänna riktlinjerna förbudgetregleringen att med avslag på regeringens förslag ipropositionen 1979/80:100 bil, 2 mom, 1 och motionen 1979/80:1853 yrkande 7skulle godkänna vad som förordats i motionen 1979/80:1067 yrkande 3 och som sinmening ge regeringen till känna vad reservanterna anfört. 3, beträffande skatteutjämningsreformens genomförande attriksdagen med bifall till motionen 1979/80:1853 yrkande 4 som sin mening gavregeringen till känna vad reservanterna anfört. Konjunkturuppgången 1978-1979 blev intesärskilt stark och har av allt att döma kulminerat. Ur två synpunkter blevden en besvikelse. Industriinvesteringarna kom inte i gång, och den svenskaexportindustrin har hävdat sig förhållandevis dåligt på världsmarknaden.Utfallet av vår utrikeshandel försämrades kraftigt - långt mer än vadsom kan förklaras med stigande kostnader för oljeimporten. Om konjunkturförbättringen gav ringa utbyte i form avindustriell utbyggnad och förbättrad utrikesbalans, slog den däremot igenomrejält i prisutvecklingen. Inte hellerkunde regeringen utnyttja det förbättrade konjunkturläget för att minskastatsbudgetens underskott. Det ökade i stället med 11,5miljarder till drygt 44 miljarder. Av sin upplåning hämtade staten nära 10miljarder i utlandet. Det gick alltså inte särskilt bra för ekonomiunder 1979, Det omdömet blir ännu mera befogat om resultatet jämförs med detganska obehärskade skryt över sina prestationer som de borgerliga partiernatillät sig före valet . Valrörelsen drevs på temat . Sanningen var att man utnyttjade sitt övertag inyhetsmedia till att dölja det faktum att stod inför störreekonomiska svårigheter än på mycket . Den budgetproposition och den finansplan regeringen ladefram varett oblygt försök att hålla uppe skenet från valrörelsen,åtminstone i vissa delar. Lägre inflation, god sysselsättning och hyggligtillväxt av produktionen skulle enligt scenanvisningar varabeviset på framgångarna för den tidigare trepartiregeringens politik. månnågonting kunde gå på tok skulle det skyllas på oljeprishöjningarna. Den här uppvisningen i politisk opportunism blevemellertid ett välförtjänt fiasko. pamflett utsattes för hårdkritik från alla möjliga håll. Ansedda ekonomer talade om finansplanensförfall. En åtminstone i kretsar ansedd tidskrift förklarade attGösta kalkyler inte skulle klara krav på produktfakta. Inför den här anstormningen gav finansutskottetsborgerliga majoritet upp. Det betänkande som nu skall ta ställningtill underkänner på varje central punkt bedömningar av denekonomiska Underskottet i bytesbalansen blir enligt den borgerliga Nr 94 utskottsmajoriteten större, prisstegringen snabbare, konsumtion och inves- Onsdanen den teringar lägre än vad hävdade . Tyvärrdrar utskottet inga som helst slutsatser av dessa nya insikter. vågarinte ens ställa samman sina bedömningar i en ny prognos för den Finansdebatt svenskaekonomins utveckling i en s, k, försörjningsbalans. mindre harman någon ekonomisk politik att föreslå , som skulle vara ägnadatt mildra eller överkomma de svårigheter som tornar upp 1 och för sig, herr talman, är vi här i vid dethär laget ganska luttrade av besynnerligheter och konstiga turer i borgerligaregeringars handläggning av den ekonomiska politiken. Men den här gångenöverskrider man alldeles klart en gräns för den politiska anständigheten. Såvittjag vet har det aldrig förut inträffat att uppmanas att fastställariktlinjer för den ekonomiska politiken utan att få reda på vilka konsekvenserdenna politik kan tänkas få. Den borgerliga majoriteten har alltså ingenuppfattning om vilken ekonomisk tillväxt man syftar till med sin politik, vadman vill uppnå när det gäller industriinvesteringarna och vilken situation mandärmed har att möta i fråga om sysselsättningen längre fram. Utskottsmajoritetens motivering för den här mörkläggningenär att man "inte haft möjlighet" att arbeta ut en fullständigförsörjningsbalans utifrån de nya förutsättningarna. Jag måste fråga utskottetsordförande vad som egentligen döljer sig bakom den här formuleringen att man"inte haft möjlighet". Vad eller vem hindrade utskottets kansli frånatt arbeta fram en ny försörjningsbalans? Kan detta hinder möjligen heta GöstaBohmans förlorade prestige? Att utskottets kansli är kompetent att göra jobbet,kan jag i varje fall intyga. behövs det i och för sig inte särskilt finstämdaprognoser för att klargöra allvaret i ekonomiska läge. Bevisen ärtyvärr alltför överväldigande för att den svenska ekonomin befinner sig i etttillstånd av grundläggande obalans - de växande underskotten i våra utrikesaffärer, de snabbt försämrade statsfinanserna och den kraftiga inflation som pånytt plågar oss. Denna svaga och skuldtyngda ekonomi hotas nu av en nykonjunkturnedgång med risk för ökad arbetslöshet och ekonomisk tillbakagång. Inför dessa perspektiv andas både finaf planen ochfinansutskottets majoritetsbetänkande en allmän uppgivenhet. I stället för attutforma en ekonomisk politik, som kan ta itu med underskotten och inflationen,letar man efter syndabockar som skall få bära ansvaret för samhällsekonominskrisartade tillstånd. I utskottsbetänkandet liksom i finansplanen skildras denekonomiska utvecklingen som idyllisk och fortskridande heltenligt planerna fram till den tidpunkt då oljepriserna höjdes . Attinflationen blev i stället för de beräknade 6. att underskottet ibytesbalansen blev 10 miljarder i stället för de 5 man räknat med. allt dettaberor pä de höjda oljepriserna. Detta är inte sant. Enligt beräkningar utförda av statenspris- och kartellnämnd. steg konsumentpriserna 1979 med 11,. Nr 94 berodde inte mer än påhöjda olje- och bensinpriser. Ons(Fiop Hen prishöjningarna på allenergiförbrukning i landet finner man att de svarade 27 febririri1980 °'' procentenheter av den totala uppgången , När det gäller oljeprishöjningarnas inverkan på utfallet av vår utrikeshan- Finansdphitt '' " riktigt att den s, k.oljenotan ökade med ca . Men under1979 steg också priserna på de svenska exportvarorna med sammanlagt 5 miljarderkronor mer än världsmarknadspriserna. Genom exportföretagens prispolitiktjänade således 5 miljarder extra. Det betyder att vårtbytesförhållande med utlandet, de s, k, terms of trade, försämrades med 3 ochinte 8 miljarder . Resten av nedgången i handelsbalansen på över9 miljarder beror på att vår import ökade så mycket mer än exporten, dvs. 15 %för importen mot för exporten. Med andra ord så försämrades balansgentemot omvärlden kraftigt även om man bortser från den dyrareoljeimporten. Att regeringen försöker skylla ifrån sig kan landet kanskestå ut med. Men det allvarliga är att beskrivningen av oljepriserna som upphovettill alla våra problem skapar intrycket att utvecklingen är ödesbestämd och attden inte kan påverkas genom våra egna åtgärder, t. ex, när det gällerinflationen. En annankonsekvens är att det skymmer sikten för det grundläggande problemet i svenskekonomi, nämligen att vi inte längre förmår försörja oss själva. harförvandlats till ett land som fortlöpande måste låna utomlands för att klarasig - 10 miljarder , kanske 20 miljarder . Orsakerna till denna utvecklingär att finna i industrins nedgång. Företagsnedläggningarna har krympt vårindustri. Föga nytt har kommit i de nedlagda företagens ställe. Industrinsinvesteringar har fallit med , Det betyder också att vårindustriella produktionsutrustning åldras i alltför snabb takt. Den tekniskaförnyelsen och utvecklingen har blivit för liten. Det har gjorts beräkningarsom visar att industrins investeringar skulle behöva öka under någrafå år för att vi skall kunna börja att vända utvecklingen bort från ständigtökande underskott och utlandsupplåning. Den svenska utlandsskulden är motslutet av det här året antagligen uppe i . Om vi inte kan fäner underskottet i utrikeshandeln till klart lägre tal redan under förstahälften av , är det uppenbart att våra skulder snabbt närmar sig dengräns där våra kreditmöjligheter börjar tömmas ut. För inte så länge sedan brukade stoltsera medframgångarna för sina devalveringar och sin svängremspolitik. I ingick skildringar av hurusom han blivit världsberömd - en sålyckad devalvering hade den internationella sakkunskapen sällan skådat,förkunnade han. Jag undrar om är beredd att här beskrivasin devalverings- och svängremspolitik som en succé, ens i den svenska ankdammen. 1 så fall måste han förklara varför exportindustrins andel av världsmarknaden inte har ökat . varför industrins utbyggnad har stannat upp, varför inflationstakten ökade sä kraftigt . 10 I själva verket, herr talman, harGösta erkänt misslyckandet med sinsvängremspolitik , eftersom han i sin egen Nr 94finansplan eftertryckligt dömer ut den som en användbar strategi. En ny Onsdauen den åtstramningspolitik bör undvikas, skriver ifinansplanen. därför attden medför arbetslöshet, sänker tillväxten och håller tillbaka Det var ju just detta som blev effekten av politiken Finansdebatt 1977-1978 och som förklarar varför våra ekonomiska problemförvärrats. Men det finns också en annan förklaring till den svenskaekonomins eländiga tillstånd. Det är att de borgerliga regeringarna tappatgreppet om den finansiella stabiliteten och om inflationsutvecklingen. Detstora och snabbt växande budgetunderskottet har drivit fram skyhöga räntor ochen väldig penningmängd, som i sin tur driver pä inflationen. Tillsammans medden allmänna osäkerhet om vår ekonomiska framtid som den nuvaranderegeringskonstellationen har förmått skapa omkring sig verkar detta starkthämmande pä investeringsverksamheten. Vem vill satsa sina pengar pålångsiktiga, riskfyllda investeringar, när man snabbt och riskfritt kan fä upptill avkastning på pengarna bara genom att låna ut dem? I stället har vi fått en spekulationsekonomi, där pengarnasöker sig bort från produktiva verksamheter - det som kan ge oss ny och ökadproduktionsförmåga - till fastighetsspekulationer, finansbolag, grå kreditmarknadoch valutaflykt. Resultatet blir mera inflation, nya räntehöjningar -och enytterligare nedpressning av de produktiva insatserna. Man behöver inte vara särskilt lättskrämd föratt uppleva ekonomiska framtidsperspektiv som djupt oroande. Dethjälper oss inte att hoppas pä högkonjunkturer - vi har inte längre ekonomiskoch industriell styrka att utnyttja dem. Det är ingen tröst att också andraländer har inflation - inflationen har redan gjort så djupa sår i det svenskasamhället att den är ett direkt hot mot sysselsättningen och tryggheten. Och omkonjunkturerna första är vänder nedåt igen - det mesttroliga- var skall vi då ta resurser för att värja oss mot arbetslöshet och nyaförluster av produktion och välstånd? Om detta är en svartmålning av ekonomiska läge.deltar merparten av landets ekonomer och opinionsbildare i den svartmålningen.Under de senaste månaderna har varningarna för att landet håller på att störtasin i en djup ekonomisk kris kommit från allt fler håll: näringslivet.Industriförbundet. LO:s ekonomer, SNS:s s. k. konjunkturråd. Delegationer frånOECD och sägs ha återvänt från sina Sverigebesökdjupt bekymrade över landets ekonomiska tillstånd, I stället för att anvisa nya och mera realistiskariktlinjer för den ekonomiska politiken delar nu finansutskottets borgerliga majoritet ut nya pekpinnar till löntagarorganisationerna. Här går man t, o. m, längre än när det gäller att frånta regering och riksdag ansvaret för vad som händer med vår ekonomi. Man hävdar helt enkelt att ansvaret faller, tungt t. o. m.. pä arbetsmarknadens parter att ordna ett löneavtal, som klarar både exporten och sysselsättningen - detta även om det blir lågkonjunktur, drar man till med. Dessutom läggs på samma parter uppgiften att komma överens om den ekonomiska politik som skall göra detta mirakulösa avtal möjligt. ' majoritet inskränker sig statsmakternas ansvar till attgranska de förslag som , TCO och Svenska arbetsgivareföreningenlägger fram för regeringen-och eventuellt genomföra dem, om deras innehållpassar de tre regeringspartierna, har i en tidningsintervju gett uttryck åtsamma uppfattning. Regeringen kan inte vidta några ekonomisk-politiskaåtgärder, säger han. Det vore att blanda sig i avtalsförhiindlingarna, att taställning för den ena parten, som uttrycker sig. Men ni är välkomnatill kanslihuset, hojtar , Själv tänker han tydligen inte ta ettsteg utanför departementets lugna vrår för att hjälpa ekonomi i ensvär stund. Det här ger onekligen upphov till ett antal frågor. Bådeutskottsmajoritetens och våra bedömningar visar att 1980, om ingenting görs.med all sannolikhet blir med ny. snabb inflation, dålig tillväxt och enklar risk för sjunkande reallöner. Är det verkligen regeringspartiernas meningatt man helt overksam skall låta detta inträffa utan att försöka göra något åtsaken? Är det också regeringspartiernas avsikt att ge Svenska arbetsgivareföreningenvetorätt gentemot varje uppslag till politiska insatser mot inflationen? Menarman verkligen att regeringsingripanden, t. ex. för att hålla tillbaka höjningarav matpriserna och för att stimulera investeringarna, är en inblandning iavtalsrörelsen? Det vilar någonting overkligt över den härsituationen. Jag tror att de allra flesta människor i vårt land känner oro övervad som händer på det ekonomiska området- den kraftiga uppgången avlevnadskostnaderna, hyror och räntor som rusar i höjden, en ständigt stigandeutlandsskuld, hotet om nya industrikriser och en växande arbetslöshet. Jag trorockså att många inser vilket utomordentligt kritiskt läge som kan uppstå underden kommande avtalsrörelsen, med stora krav på kompensation för inflationen ochen uppenbar risk för allvarliga konflikter, I detta läge frånsäger sig regeringen allt ansvar, vägraratt diskutera några initiativ i den ekonomiska politiken, vågar inte ensredovisa konsekvenserna av den politik man för. Är det då underligt ommodlösheten växer ute i näringslivet, om känslan sprider sig att landetsekonomi befinner sig på katastrofkurs? Vi socialdemokrater har lagt fram ett antal förslag, ettprogram för en ändrad inriktning av den ekonomiska politiken i .