prot · G309123 · 1979-12-31 00:00:00 — Del är då synnerligenanmärkningsvärt att när det fillsälts en särskild utredning om folkbiblioteken,så ägnar statsrådet mycken plats i kommittédirektiven al att sökaavrätta kravet på en bibliotekslag men ställer sedan denna fråga utanförutredningens arbetsuppgifter. Är bibliotekslagen verkligen en så het potatisatt en statlig utredning om folkbiblioteken inte ens kan få diskutera den? Det har under del kommit fram en mängd nyttmaterial som stöder kraven på en bibliotekslag. Jag vill hänvisa bl. a. lill enutförlig PM om bibliotekslagstiflning från och lillPeter artikelserie i . I båda dessa källor finns mycketkonkreta förslag om hur en sådan bibliotekslag skulle utformas. Kulturutskottethar av någon anledning inskränkt sig till att bara nämna en PM i samma frågafrån . Det citerar med omisskännligt välbehag formuleringen attfrågan om en bibliotekslag eller inte är "sekundär" för kulturrådet.Finns del bara en målmedveten statlig kulturpolitik som har fillräckligt medpengar behövs del ingen bibliotekslag, säger , och utskottetinstämmer. Jag tror de bägge har missat en väsentlig sak, ja, själva poängen idet hela: utan bibliotekslag lär det inte bli vare sig en målmedvetenbibliotekspolitik eller tillräckligt med pengar till biblioteken. Låt mig till slut bara bestämt avvisa påståendet att enbibliotekslag skulle innebära en inskränkning i den kommunala självstyrelsen.Med precis lika starkt, eller rättare sagt lika litet, skäl skulle man kunnaanklaga vår lagstiftning på skolans område för att vara frihetsfientlig. Vaddet handlar om är ju att garantera alla medborgare en viss kulturell standardoch att genom tillräckliga statliga bidrag möjliggöra för alla kommuner attklara denna uppgift. Anslag tdl kulturändamål, m. m. Anslag tdl kul furändamål, m. m. Bifall till de motioner jag har talat om harredan yrkats av . () replik: Jag har ingen anledning alt söka sak medC.-H. när han talar sig varm för ökade insatser på biblioteksområdettill författare osv. - jag känner till hur varmt C.-H. Hermanssonkänner för dessa grupper, och jag kan ha förståelse för att han här harutvecklat detta ytterligare. Jag har egentligen begärt ordet bara av en enda anledning:jag har inte märkt att kullurutskoltels socialdemokratiske ordförande här harbegärt ordet sedan C.-H, kom in på beräkningen av hur mycketkommunisterna har begärt i ökning när det gäller kultursektorn. Jag tror attC.-H. räknar med litet olika storheter när han säger altsocialdemokraternas äskanden uppgår till 36 milj. kr. Då har C.-H. Hermanssonockså räknat in det anslag på 30 milj. kr. för en satsning på barns ochungdomars fritidssysselsättning som socialdemokraterna i ett annat sammanhangrest krav på. Skall man göra samma tillägg till kommunisternasanslagsäskanden, stiger summan från 60 till 96 milj. kr. Nästan 100 milj. kr.blir i så fall den siffra vi skall jämföra med i detta sammanhang. Det kanskebelyser något av svårigheterna för utskottsmajoriteten att tillstyrka de i ochför sig angelägna anslagshöjningar som C.-H. här har berört. Under detta anförande övertog talmannen ledningen avkammarens förhandlingar. ANNAELIASSON (c): Jag skall begränsa mig lill några ord omvideogrammen, som ju också har diskuterats. Jag får väl somtidigare motionär i dessa frågor konstatera att det är något omtumlande attlyssna lill dagens debait, även om man förvärvar en viss vana här i kammarenvid debatter av det här slaget. Från socialdemokratiskt håll har man ,såvitt jag förstår, i praktiken försökt göra gällande att de andra partierna -däribland uttryckligen - agerar med passivitet och i slow motion närdet gäller dessa frågor. Mot den bakgrunden tycker jag att det finns skäl atterinra något om vad som tidigare förevarit i dessa frågor. Det var som den första motionen väcktes iriksdagen om dessa frågor. Det var Per och jag som väckte denmotionen, där vi krävde att en parlamentarisk utredning skyndsamt skulletillsältas för att analysera mediautvecklingen och de nya mediernas egenskaperoch möjligheter. Med de nya medierna avsåg vi de medier som videotekniken geross. I motionen skrev vi: "Utredningen bör vara förutsättningslös ocharbeta snabbt för att lägga fram beslutsunderlag för en nödvändighandlingsberedskap." Denmotionen möttes inte av något större intresse. Det var t. o. m. så att man på socialdemokratiskt håll vägrade remiss av motionentill berörda organisationer och instanser, som skulle kunna ha gett underlagför en mer grundlig behandling i utskottel. Utskottet hade då heller inte någonmening om huruvida videotekniken skapade problem av olika slag som bordeföranleda åtgärder . I den debatt som fördes i kammaren sade man frånsocialdemokratiskt håll hell kort att man hade svårt att första värdet av attstapla en ny utredning ovanpå redan sittande utredningar, som i viss mån kundegå in på detta område. 1975 återkom vi i frågan med en ny motion, som följdes uppmed en reservation från sida, där vi sade att det var "angelägetatt skyndsamma åtgärder vidtas för att möta den av kommersiella intressendominerade medierevolulion som pågår med hjälp av videogramleknikerna. På grundav mediernas karaktär, storleken av de ekonomiska insatserna och det bristandesamhälleliga engagemanget är det kommersiella intressen främst i form avmultinationella kommunikationsföretag som styr utvecklingen. Inget tyder förnärvarande på att snabbheten i utvecklingen av kommunikationsmedierna kommeratt avmattas, tvärtom kan utvecklingstakten på vissa områden väntas accelereraunder närmast kommande år. Behovet av aktiva samhälleliga insatser framstår ommöjligt med ännu större skärpa än då frågan senast behandlades avriksdagen." I den debait som då fördes i kammaren sade det ansvarigasocialdemokraliska statsrådet bl. a. följande: "Men centerpartietsföreträdare har litet nymornat i en motion och en reservation upptäckt att detfinns någonting som heter videogram och att det troligen är farligt. I nästanrörande ordalag beskrivs detta medium som något slags ny massmedial undermelod,som man måste skydda sig mot." Och därefter konstaterade statsrådet följande: "Menatt så till den grad överdriva betydelsen av videogram i jämförelse med andramedia, som centerpartisterna gör, är aU sila mygg." Sådana var tongångarna . Det var därförsärskilt glädjande för oss när utskottets ledamöter kunde samlas pågrundval av en motion, återigen från vårt håll, och en enskildsocialdemokratisk motion till att begära en bred parlamentarisk utredning och ocksåi viss mån ange färdriktningen för utredningsarbetet. Mot denna bakgrund, herr talman, får man väl ha förståelseför att socialdemokraten i ett inlägg här harsagt att det vore bra om man inte i debatten uppehöll sig vid vad som förevariti på delta område under de närmast föregående åren. Det har alltsåvarit stora svårigheter alt över huvud taget få till stånd en utredning som påett samlat sätt tar upp videogramfrågorna. Jag tycker att det finns anledning att påpeka delta, såalt kammarens ledamöter kan ha klart för sig hur förhistorien ser ut. Det efterlyste tidigare,såvitt jag förstår med anknytning till vår ideologiska plattform, och jag skallutnyttja tillfället att helt kort ta upp vad vi från sida säger i detkulturprogram Anslag tdl kulturändamål, m. m. Anslag till kulturändamål, m. m. som antogs på i . Visäger där om videogrammen: "Den tekniska utvecklingen på medieområdet under detsenaste årtiondet frammanar ett delvis starkt oroande framtidsperspektiv ochväcker komplicerade frågeställningar för den fortsatta mediepolitiken. Tilldetta oroande perspektiv hör möjligheten att en ny, reklamstyrdmassmediemarknad växer fram åtföljd av en koncentration av inflytande ochägande inom denna sektor. Tendenser till en ökad koncentration av makt övermassmediesek-tprn måste påverkas genom samhälleliga insatser för att negativaeffekter inte skall uppstå för kulturlivet och den politiska demokratin. Imediepolitiken måste det finnas motvikter till de kommersiella krafterna ochett stöd för svaga grupper i samhället. Utvecklingen på videogramområdet måsteföljas med stor vaksamhet." Så långtcenterns kulturpolitiska program. Även om debatten mest har handlat omvåld och videogram flnns det anledning alt peka på att vi har frågor av ännustörre räckvidd som måste diskuteras när det gäller videogrammen och derasinflytande i vårt framtida mediesamhälle. Jag vill bara avsluta med att säga att jag i likhet medvad som understrukils från sida anser att den mest rimligaslutsats man nu kan dra, om man vill nå resultat när det gäller att ta upp denspeciella frågan om våld och videogram, är att se till att videogramutredningenprövar de här sakerna, bl. a. i diskussion med branschen. Utredningen har ocksåmöjligheter att snabbt lägga fram förslag. Även om det inte sagts här tidigareframgår det klart av ulskottets betänkande att trots de många och storauppgifter som utredningen har, så räknar man med att avlämna ett huvudbetänkandesenast . Det är alltså ett mycket kort tidsperspektiv framåt som dethandlar om. Jag anser att det är ett ganska övertygande besked om attvill man nu åstadkomma resultat bör man följa den väg som utskottsmajoritetenhar anvisat, och jag yrkar bifall till utskotlsmajoritetens förslag på den härpunkten. () replik: Jag har frågat varcentern slår. har använt dyrbar debaltid till alt beskrivahistorien. Hon kom inte närmare vår lid än 1977, så jag har inte fått svar påmin fråga: Var slår - vad vill göra på det här området,när det nu så att säga brinner i knutarna? ANNAELIASSON (c) replik: Del är ingen slörre skillnad mellanutskoltsmajoriletens ståndpunkt och de socialdemokratiska motionärernas ochreservanternas ståndpunkt. Som framgår av utskottets skrivning anser vi inomutskotlsmajoriteten att del är angelägel att dessa frågor tas upp. Vi anser attdet är angeläget att man motverkar ett utbud av underhållningsvåld och programmed stötande innehåll. Och vi menar att videogramutredningen aktivt skall pröva olika möjligheter att motverka en utveckling motförråande inslag i videogramproduktionen. Den lättast framkomliga vägen och densnabbaste vägen att få till stånd denna prövning är att låtavideogramutredningen få uppgiften att göra den. () replik: Vi har diskuterat vad som går snabbast. Jagkonstalerar alt vad som skiljer oss är att vi har olika bedömningar av hurpåkallat det är att nu ingripa och vidta åtgärder. vill inte lägganågot ansvar på regeringen i den här frågan utan vill skjuta över ansvaret lillett utredningsmaskineri. Anslag till kulturändamål, m. m. () replik: i sitt senaste inlägg och har gjort det tidigare i debatten att del behövsåtgärder . Låt mig understryka att om man hade gått den väg som centernanvisat skulle den här utredningen ha blivit tillsalt eller än vad den i själva verket blev. Då hade man haft en annanhandlingsberedskap än vad man har . Den grupp människor som har de bästamöjligheterna att bedöma de här frågorna och pröva de förslag som förts fram ärvideogramutredningen. Utskottsmajoriteten har sagt att det bör ankomma påregeringen att se till att man också prövar de här frågorna ivideogramutredningen. Det är därför vårt ställningstagande utmynnar i ettförslag till ett tillkännagivande. Del är inte att skjuta ansvaret ifrån sig. STENSVENSSON (m): I irepartimofionen nr 1686 behandlas fråganom Rikskonserters fonogramutgivningar. Såväl från kulturpolitiska som marknadsekonomiskautgångspunkter är del angeläget att fonogramindustrin har möjlighet att även iframliden kunna fungera i fri konkurrens och att statsmakterna inte genom olikaåtgärder försämrar dess villkor. Rikskonserters fonogramutgivningar utgör, menar vimotionärer, ett exempel på att staten äventyrat situationen för andra företag -i detta fall mindre fristående grammofonbolag som satsar på utgivning av seriösklassisk repertoar. BIS, Opus 3, Signatur, Lyricon, Proprius m. fl. mindrebolag gör en viktig och vital kulturinsats av egen fri vilja. Rikskonserter harfått sig samma uppgifter ålagda. Redan i detta konstaterande ligger enbetydelsefull principiell skillnad. BIS har exempelvis under givit ut 130 skivorav mycket hög kvalitet. Proprius har som Rikskonserterproducerat i stort seU samma antal fitlar av hög teknisk kvalitet. BIS hartotalt erhållit eU statligt anslag om . och Proprius , medanutgivningen på Rikskonserters fonogrambolag har kostal skattebetalarna21 milj. kr. Anslag till kultur-ändamål, m. m. På grund av tillgången lill dessa statsmedel harRikskonserter kunnat skaffa sig fördel framför andra. Hade de 21 miljonernafördelats på ett annat sätt - så alt även de fria svenska producenterna fått delav dem - hade sannolikt skivutgivningen i vårt land kunnat öka med många flerän de 160 skivor som Rikskonserter åstadkommit. När enskilda företag redan under kärva ekonomiska villkoroch ulan statliga stödpengar kan visa resultat, som musikrecensenten Carl-GunnarÅhlén i kallar för "fantastisk bedrift" - vadskulle vi då inte kunna vänta oss, om dessa företag flck tävla medRikskonserler på jämställda konkurrensvillkor? När vi motionärer sålunda kan konstatera att verksamhetenger en skev konkurrenssituation, vilket försämrar möjligheten för i synnerhetde mindre fonogramföretagen att överleva, har vi begärt att hosregeringen skall anhålla om förslag till förändrad inriktning av Rikskonsertersfono-gramverksamhet med avsikt alt förbättra konkurrenssituationen för övrigafonogrambolag. har i en särskild utredning lagt fram förslagtill den framtida utformningen av stödet lill fonogramutgivningen. Emellertid har inte beredningen i hunnitavslutas, varför någon proposition ännu inte lagts på bord. Medhänsyn till detta har utskottet avstått från att pröva de synpunkter som vianfört i vår motion. Jag har förståelse för detta, och det är också brukligtatt utskotten inte föregriper behandlingen av en väntad proposition. Jag hardärför, herr talman, inget annat yrkande än utskottet i denna sakfråga. Det är emellertid angeläget att vi redovisar synpunkter påden framtida utformningen av Rikskonserters verksamhet, vilka då skulle kunnavägas in vid propositionens slutliga utformning liksom vid den kommanderiksdagsbehandlingen då ärendet slutligen skall avgöras. Det är därför värdefullt att ulskottets folkparti- ochmoderatledamöter ger sin syn till känna i ett särskilt yttrande. 1 yttrandetförutsätter man att regeringen vid den förestående behandlingen kommer attbelysa hur Rikskonserler använder den förmånsställning som man tilldelats avstaten. I yttrandet påpekas vidare att Rikskonserlersfonogramulgivning är av staten avsedd att gälla sådan musik som inte annarsblir inspelad på skiva eller, som det står i riktlinjerna för Rikskonserler,"sådana svenska verk och svenska solister och ensembler som bör varatillgängliga på fonogram, men ej är tillfredsställande företrädda genom andra producenter". Rikskonserter skall därför även enligt min mening- omstatens direktiv tolkas korrekt - ge ut en betydligt större andel"orepresenterad" musik och inte ge ut sådant som andra bolag gör likabra ulan statsstöd. Därför skall Rikskonserter inte söka efter kända artistereller ensembler som utan vidare kan komma ut på den fria marknaden. Företrädare för Rikskonserter har hävdat att man enbartproducerar svensk och nordisk musik som är icke alls eller dåligt representeradpä marknaden. Gör man en jämförelse mellan och Capriceka- talogen får man en annan bild. Bortåt hälften, kanske mer,flnns utgivna på andra märken i . Det är en utgivning utan statsstöd.Dessa statligt subventionerade skivor konkurrerar, som mycket riktigt påpekas idel särskilda yttrandet, inte med det stora kommersiella utbudet, utan med små,kulturellt aktiva, ambitiösa grammofonföretag. Finns det då inget positivt i Rikskonsertersfonogramverksamhet? Jo, visst finns del det. Och del skall ingalundaundanhållas. Man har i några fall givit ut svenska verk som länge varitorepresenlerade på marknaden. Ett bra exempel är andrasymfoni, en inspelning som också hedrats med ett särskilt pris för sin högakvalitet både vad avser konstnärligt utförande och vad avser det tekniskaarbetet. Ett annat exempel är andra pianokonsert. Och vi kanglädja oss åt att tolfte symfoni genom Caprices försorg harkunnat distribueras i form av skiva i 4 500 exemplar. Om Rikskonserler hade koncentrerat sig på att göra svenskmusikkultur dylika tjänster, dvs. att svara för ett kompletterande utbud påmarknaden som sannolikt icke kunnat komma ut på annat sätt, hade vi troligenicke haft anledning alt föra den här debatten. Men så förhåller det sig inte, som jag harpåvisat. Vi måste åstadkomma en rimligare konkurrenssituation för alla påmarknaden verkande fonogrambolag. När vi kommer till ett läge då samtliga -inkl. Rikskonserters Caprice - kan instämma i bedömningen att del råder enkonkurrens på rättvisa villkor - då har vi motionärer nått det syfte som äravsikten med den debatt som vi velat initiera genom vår motion. skall jag instämma i vad som ytterligare sägs idet särskilda yttrandet, nämligen: "Det är inte givet att de bidragRikskonserter fått för att ge ut skivor inte skulle ha gett bådestörre och bättre utdelning i kvalitelsmusik om de spritts till fria, ickestatliga skivproducenter med kulturella ambitioner." Det är vadvi motionärer också har kommit fram till i vår bedömning. Det är min förhoppning att de kloka synpunkter som KerstinAnér, m.fl. har satt pä pränt i sitt särskilda yttrande kommer attbeaktas av utbildningsminister dä han skall utforma sin proposition iärendet, och vi får återkomma till denna debatt när propositionen har lagts påriksdagens bord. Anslag till kultur-ändamål, m. m. I detta anförande instämde () och BertilDahlén (fp). Ett faktum är att de kommersiella krafternaväxer sig allt starkare, ett faktum som dess värre inte tycks bekymrakulturutskottels borgerliga majoritet särskilt mycket. I stället avstyrker mandet socialdemokratiska förslaget om en parlamentarisk utredning avkommersialismens negativa verkningar. Det är svårt att finna något annat skälför utskottets Anslag till kulturändamål, m. m. avstyrkandeän omsorgen om de kommersiella krafterna i stället för kampen mot dem. Inom framför allt fritidssektorn - och då kanske specielltden del som riktar sig till barn och ungdom - finner man de mest ohämmadekommersiella intressena. Del är en strävan efter maximal vinst till varje pris.En arbetsgrupp inom har gjort en sammanställning av tioteser om kommersialismen. Dessa teser kan vara en god grund för en debatt omkommersialismen och det sätt varpå den arbetar. Den första tesen är att kommersialismen motverkarmänniskornas grundläggande behov under sken av att tillfredsställa dem. Undersenare år har vi blivit mer och mer medvetna om att människan till sinagrundläggande behov kan räkna sådana saker som trygghet, gemenskap,uppskattning och utveckling. Men i den kommersiella världen motverkas behovetav gemenskap konsekvent. Det är mer lönsamt att producera sådant som konsumerasindividuellt. Genom reklam och marknadsföring vill man få oss att tro att viblir vackrare eller att vi når större gemenskap, om vi köper de produkter somreklamen bjuder ut. Typiskt är att just barnen i så stor utsträckning utnyttjasi dessa sammanhang. Barnens närvaro gör oss mer mottagliga för reklamensbudskap, eftersom vi kopplar ihop det positiva barnet och varan. Barnen blirannonsernas små känslokaminer. Den andra tesen är att kommersialismen skapar en falskmänniskosyn och verkar för en självupptagen individualism. Barnen påverkas aven rad grupper i samhället. Många blir irriterade över den öppna påverkan sommånga folkrörelser står för. Däremot är det få som ifrågasätter den massivapåverkan som de kommersiella krafterna står för när det exempelvis gällerbarnens könsrollstänkande. Genom leksaker, serietidningar, veckotidningar,film och TV, böcker och musik påverkas barnen ständigt i riktning mot en vissmänniskosyn. Indoktrineringen fortsätter långt upp i åldrarna. Mantillfredsställer individuella behov men inte gemensamma eller kollektiva.Individualismen såsom ideologi frodas. Den tredje tesen är att kommersialismen ger näring åtmyten om den eviga ungdomen. Att vara ung betyder för många problem medotrygghet, konkurrens, stress, skolleda, arbetslöshet osv. Men de kommersiellakrafterna försöker idealisera och glamorisera den unga människans situationföratt kunna sälja alla de varor och tjänster som kopplas till delta att varaung och vacker. Här skapas mytens rike, en kult kring olika livshållningarsom för tillfället görs till innekultur. Kommersialismen förstärker främlingskap och utnyttjarmänniskornas osäkerhet, heter del vidare. Många människor orkar inte med dagenskonkurrenssamhälle, där den hårdaste, den mest egoistiske premieras. Ett sådantsamhälle skapar svaga människor som upplever sig som värdelösa, okunniga,ensamma, osäkra och ångestfyllda. Detta utnyttjas av kommersialismen. Den slår för"lösningen" av våra problem. Du kan bli lika vacker som andra, likabra som andra. alla de egenskaper varigenom kärlek, trygghet och lyckauppnås - ja, så är budskapet. Kommersialismen är också ett hot mot vår egen kultur. Detär självfallet både vanligt och önskvärt att internationellt kulturutbyte skerömsesidigt och frivilligt. När så sker är detta någonting oerhört positivt ochkan vara berikande för människor. Men utbytet kan också bli ensidigt, dvs. ettlands ideologi eller kultur dominerar över ett annat lands egen kultur. Så harju varit fallet inte bara i flera , utan vi märker det också i denindustrialiserade världen. Här i domineras importen av frilids- ochkulturprodukter främst av sådant som tillverkas i . Del gäller t. ex. musik,böcker, film alldeles påtagligt, liksom serier. Del innebär att kommersialismenhär har en internationell dimension, som innebär ulslälning och utradering avnationella särdrag - det kan vi finna många exempel på om vi tittar oss runtpå den svenska kommersiella marknaden. Den sjätte tesen är att man haren strävan efter maximalvinst till varje pris. Det medför krav på massproduktion, som ofta främjardålig kvalitet. Det sker medvetet för all höja konsumtionen och därmed för altöka vinslen. Denna kommersiella strävan efter maximal vinst kommer ofta ikonflikt med sådana begrepp som samhällsansvar. Den kommersiella moralenpåbjuder precis så mycket samhällsansvar som strävan efter maximal vinstmedger. Den sjunde tesen som man kan driva i sammanhanget är attkommersialismen profiterar på våld och fördomar, därför alt det är lönsamt.Bruket av våld kännetecknar en stor del av innehållet i det kommersiellautbudet, och det leder till en ökad tolerans för våld som problemlösningsmetod.Det leder till att vi riskerar att reagera allt mindre för det verkliga våldetsom finns runt om oss i vardagen och därmed också allt mindre för de människorsom drabbas av våldet. Men, och det är den åttonde punkten, kommersialismenskapar också en ekonomisk press. Den pressen är oerhört hård gentemot barn ochungdomar. Ungdomarnas och barnens föräldrar upplever del starkt i vardagen. Kanman inte tillgodose behovet av prylar, då upplever man en känsla avmisslyckande och otillfredsställelse. Detta är alldeles speciellt påtagligt för människor somlever i en ekonomiskt svag situation. De som drabbas hårdast är de som kommerfrån ekonomiskt svaga hem, de som lever i den mest utsatta social situationen.Därför är det arbetarklassens barn som drabbas hårdast. Därför är det ocksåspeciellt viktigt att stå upp och ställa sig på de svagas sida i det härsammanhanget. Den nionde punkten är att hela vår samhällsplaneringpåverkas av det kommersiella utbudet. 1 nya bostadsområden sättsaffärsintressen i centrum. Det kommersiella inflytandet medför alt behovet avkommersiell service tillgodoses framför sociala gemensamma lösningar. I den tionde och sista punkten tar man upp medverkan ifrånkommersialismens sida till natur- och resursslöseri och anför att detta ocksåmotverkar solidariteten med de fattiga människorna i de fattiga länderna.Skälet är Anslag till kulturändamål, m. m. Anslag till kul furändamål, m. m.