prot · G30926 · 1979-12-31 00:00:00 — Detfinns i och för sig massor av detaljer i trafikpolitiken, från cykelbanor tillÖresundsförbindelser, som var för sig kan vara värda samtal i kammaren, men Jagskall för dagen nöja mig med några huvudområden, i fråga om vilka jag menar attdel är av mycket stor vikt att vi snabbt kommer i gång med en förnyelse avtrafikpolitiken. Detförsta gäller trafikpolitikens principiella inriktning, något som vi iblandägnar för liten tid i våra diskussioner men som kan vara viktigt, inte minstfrän samhällsekonomisk synpunkt. Med ord, ja, t. o. m. ganska mänga ord,bekände sig den regeringsproposition vi fick till vikten av att detskapas bättre möjligheter för ett samhällsekonomiskt rikligt utnyttjande och enriktig utveckling av trafiksektorn. Men för att orden skulle bli kött tvingadestrafikutskottet och på punkt efter punkt göra preciseringar och kompletteraden i praktiken alltför marknadsmässiga syn på transportsektorn somfolkpartiregeringen framförde med ett medvetet samhällsansvar förtransportutvecklingen. Exempel härpå är kraven på samordning av trafikpolitikenmed regionalpolitiken, arbetsmarknadspolitiken, bebyggelseplaneringen osv. Ettsamhällsekonomiskt synsätt är också av mycket stor betydelse när del gäller attlägga fast investeringsplaner inom transportsektorn liksom för att utjämnaskillnader i socialt och ekonomiskt hänseende mellan enskilda och grupper avmänniskor såväl inom som mellan regioner. Ettannat exempel är samordningen av trafikpolitiken med miljöpolitiken ochenergipolitiken och därtill gränsande områden. Också här reses krav pä enövergripande samhällsekonomisk bedömning. Trankutskoitetoch förde på dessa områden fram en rad förslag för att skapa störreförutsättningar för hushållning med våra energiresurser på trafikområdet, bl.a. förslag att stimulera samordningen av godstransporterna. Min fråga tillkommunikationsministern är i detta sammanhang: På vilket sätt avser regeringennu att genomföra den av beslutade inriktningen av trafikpolitiken? Det har snart gått etthalvt är sedan riksdagsbeslutet fattades. därförvara angelägel att få veta vilka åtgärder som har vidtagits, bl. a. för allförändra planeringsarbetet pä länsstyrelserna och övriga myndigheter liksomarbetet med investeringsplanerna inom de olika statliga verken. Vi har ingensamordnande trafikpolitisk myndighet i detta land. Därför måste regeringskanslietfungera som ett sådant samordningsorgan. Med tanke som har gåttförlorad under den senaste valperioden är del angelägel att vi nu snabbt kommeri gång med reformarbetet. Detär klart all det är riktigt, som kommunikationsministern säger i sill svar, attregeringen innan den går till och talarom vilka åtgärder som konkretskall vidtas skall ha reda pä vilka resurseroch ekonomiska ramar som finns. Menförslag lill myndigheter och verk som skapar undertag för den sortens beskedlill behöver man inte vänta med. Det är för den skull angeläget altfå veta om ni i är i gång med detta arbete. Ettannat uiomordentligt betydelsefullt område är Järnvägspolitiken. Del rådermycket stor enighet om att resurser måste utnyttjas bättre.Förnyelsen på personirafiksidan inom SJ har vi alla hälsat med stortillfredsställelse. SJ har mycket goda möjligheter att utveckla både sinperson-och godstrafik till gagn för medborgare och näringsliv. Men det räckerinte med allmänna talesätt - det måste ske en ny satsning på järnvägen, så attdess förutsättningar att dra till sig en större andel av trafikarbetet ökar. Idetta sammanhang är järnvägsnätets utformning av myckel stor betydelse.Riksdagen har lagt fast ett preliminärt riksnät, men det är lika viktigt attsnabbt fä klarhet i hurdet regionala Järnvägsnätet skall fungera. För att göradetta möjligt måste de regionala trafikhuvudmännen och kommunerna fämöjligheter att bedöma järnvägens roll i den regionala trafikorganisationen.Jag vill därför pä denna punkt fråga kommunikationsministern: På vilket sätthar regeringen under det halvår som har gått skapat möjligheter för regionalaoch kommunala organ att delta i en bedömning av del framtida järnvägsnätetsutformning? Ni sitter väl inte och väntar på dem? Er uppgift ärju att stimuleraaktiviteter ute i kommuner och regioner. Avsärskild vikl i detta sammanhang är reglerna för hur SJ skall ersättas närkommuner och regionala trafikhuvudmän vill köpa irafikijänsler av SJ. Riksdagenhar begärt alt del skall utarbetas riktlinjer för hur denna ersättning skallregleras och krävt att regeringen, efter överläggningar med SJ och regionalatrafikhuvudmän, års utgång utarbetar sådana riktlinjer. Det ärsärskilt viktigt all delta arbete kommer i gång med tanke på detregionala trafikarbete som väntas komma till stånd med anledning avriksdagsbeslutet om ett nytt huvudmannaskap för denregionala trafiken. Jag vill därför på denna punkt fråga kommunikationsministern:Har arbetet med att utforma riktlinjer för hur SJ skall ersättas när kommunernaköper tjänster kommit i gång? Blanddeviktigaste åtgärderna föralt förbättra möjlighelerärait både denkortsiktiga och långsiktiga investeringsverksamheten förnyas. Jag väntar migall kommunikationsministern pä denna punkt kommer all ha besked alt lämna ibudgetpropositionen . Om m. m. Om m. m. Jag har inte för avsikt att i denna debatt begärabesked om vilka investeringar som planeras på järnvägsområdet. Men på en punktvill jag ställa en fråga, och det gäller förhållandet i Stockholmsområdet.Riksdagen har på socialdemokratiskt förslag fållat beslut om att ge SJ sädanainvesteringsramar att förutsättningarna skulle skapas för att komma i gång medprojekteringsarbetet för ett dubblerat sparsystem mellan och . Hardet arbetet kommit i gäng? Del är bra att de mera långsiktiga förutsättningarnaför gods- och persontrafiken i nu prövas och utreds enligt riksdagsbeslutet,som det heter i svaret. Men det får inte stoppa projekteringsarbetet på ettnytt sparsystem mellan och som har begärt. Närdet gäller , som Ju upptar myckel stort publikt intresse, gerkommunikationsministern i sill svar i varje fall till hälften ett intryck avatt framtid skulle vara beroende av de regionala trafikhuvudmännensplanering. Sä ärdet ju inte. Det hade ursprungligen folkpartiregeringen tänktsig, men detta var en av de många punkter där folkpartiregeringen fick bakläxaav . När uttalade kravet på en målmedvetenupprustning av var del just för alt markera att den harenriksintresse. F. ö. skulle jag vilja se den myndighet i de län som är berördasom haren annan mening. Därförärdet viktigt att inte krångla til I det medinlandsbanan ulan lägga fram en plan så snabbi som möjligt för dessupprustning. Jagtror att kommunikationsministern och Jag är överens om att det område därsamhällsresurserna på ett alldeles särskilt sätt måste koncentreras under dennärmaste framtiden, för alt man skall fä till stånd en verklig förändring avden nuvarande trafikutvecklingen, är kollektivirafikområdet. Det är ett absolutkrav pä en ny trafikpolitik alt del snabbt vidtas åtgärder för alt främjautvecklingen av kollektivtrafiken. Närdet gäller detta område var det sombekant oerhört svagt i den regeringsproposition som vi fick . Hade dengenomförts skulle det ha betytt en nedrustning av den kollektiva trafiken.Riksdagen ändrade som väl vardelia,och jag har sett pressuppgifter om altregeringen har beslutat - Jag tror det var före tid - alttillsätta en kollektivtrafikberedning. Det varemellertid främst föratt klara delångsiktiga problemen som del beredningsarbetet var tänkt. För att lösa dedirekta kortsiktiga bekymren pä kollektivtrafikområdet begärde attkollektivtrafikutredningens förslag skulle genomföras. Det skulle innebärastimulans lill fortsatt satsning pä spårbunden trafik, både överoch underjord,och att kollektivtrafik med bussar på olika sätt skulle ges en mera gynnadställning än . Jagvill nu bara ha bekräftat alt det i vår i budgelproposilionen eller på annalsätt kommer ett förslag lill bidragssystem för den kollektiva tätortstrafiken.Förslaget skall enligt ta fasta på den principiella inriktning somfinns i förslag. Jag har full förståelse för om det krävs enviss bearbetning av del förslaget så att vi får ett system av mer generell karaktär.Men det får inte vara en ursäkt för all fördröja genomförandet. Ett förslag ombidrag till kollektivtrafik måste komma redan under . Min sista punkt för dagen gäller forsknings- ochutvecklingsarbetet pä trafikområdet. Också här var propositionen som vi fickmycket bristfällig. Men på grundval av motioner från ett flertalriksdagspartier beslöt om väsentligt ökade insatser för forskning ochutveckling på trafikområdet, särskilt med sikte på den kollektiva trafiken ochtrafiksäkerheten. Detkrävs ett utvecklingsarbete kring nya fordon och aliernativa trafiksystem.Särskilt viktigt sades det i riksdagsbeslutet vara att inrikta forskningsarbetetpå de oskyddade trafikanternas förhållanden. Det är naturiigtvis också viktigtall en ökad forskningsinsats pä trafikområdet sker i nära samverkan med dem somhar praktisk erfarenhet i kommuner och trafikföretag. F.n. är transporlforskningen mycket splitlrad. Del krävs alt statens olika forskningsorganknyts närmare varandra och att vi får ett mer okonventionellt konlaktutbylemellan forskare inom olika discipliner och olika områden av trafikarbetet.Riksdagen begärde därför en översyn av transporlforskningen, och jagförutsätter att arbetet med att få den översynen till stånd pågår för fullt,men det vore bra alt få delta bekräftat. 1riksdagsbeslutet ingick också ett beslut om ett statligt engagemang iutvecklingsarbetet pä kollektivtrafikområdet genom att det tillskapas ettsärskilt utvecklingsbolag för kollektivtrafiken, vilket föreslogs verka isamarbete med representanter för primärkommuner och landsting för all lägga utbeställningar av rationella och ekonomiska transportsystem, bl. a. system förkollektiv storstadstrafik. Det är naturligtvis viktigt alt,översynen avforskningsarbetet sker i nära samarbete med det tänkta utvecklingsbolaget, somJu också har betydande uppgifter för att ta fram energisnålare fordon, och Jagvill därför fråga: Hur långt har förberedelsearbetet med det nyautvecklingsbolaget kommit? När kommer det i gång? Om m. m. (vpk): Jag fick det skriftliga svaret på min interpellation för ett par timmarsedan, och det har inte möjliggjort någon noggrannare analys av lexlen. Som nyhär i församlingen ärjag överraskad över att rutinerna är sådana att man, närman väckt en interpellation, får det skriftliga svaret på den först ett parlimmar innan frågan skall debatteras här i kammaren -jag trodde inte all detskulle gå till pä det viset, "Inlandsbananupprustas", slår del käckt i regeringsdeklarationen, men i det här svarettycker jag mig märka betydande reservationer, I mycket stor utsträckninghänskjuts avgörandet lill de regionala huvudmän som förhoppningsvis kommer attfinnas överallt. Låtmig ge en liten bakgrund lill hur Jag ser på frågan om och dessupprustning som ett strategiskt element när det gäller utvecklingen av , Inlandsbanansom begrepp omfattar sträckan , Banan går genom detområde av landet som tidigt blev klassat som det inre stödområdet. Tillåt mignämna någol om det område som trafikeras av banan och som ligger norr omÖstersund, ett område som Jag känner bäst och som jag tycker är typiskt förhela regionen. Otn m. in. Även i del härområdet hardet skett enstrukturomvandling. Bosättningen, som tidigare hade sin tyngdpunkt på renalandsbygden, i älvarnas dalgångar, blir alltmer koncenterad till ett fåtalstörre eller medelstora tätorter, huvudsakligen belägna utmed väg- ochjärnvägsförbindelsen i nord-sydlig riktning. Dessa orter, som varithelt vanliga byar, visar nu en mer eller mindre tydlig tendens att bli relativtvälutvecklade serviceorter med en viss industriell utveckling, även om denna ärtrevande. Orter som , Hammer-dal. , , , ,, , och representerar samhällen med en nysysselsällningsstruklur med dominans av industri- och servicenäringar. Till denindustriella utveckling som är pä gång måste man också räkna den verksamhet medavverkning och upparbetning av skog som bedrivs med sådana metoder attverksamheten har industriell karaktär. Vidare måste man la med i sammanhangetde begynnande försöken till exploatering av inlandets enorma torvtillgångar föralt möta det aktuella behovet av nya energikällor. Visst kan man anmärka påtempot och omfattningen när del gäller denna industrialisering, meninriktningen är fullt synbar. Vimåste också slå fast att hela denna inlandsregion har en chans att överleva -det är någol som vi måste tro pä - men den chansen sammanhänger med ettresolut uppföljande av de positiva tendenser som finns då det gäller en nynäringslivsstruktur. De negativa tendenserna med fortsatt avfolkning av storasamhällen kan motverkas genom medvetna regionalpolitiska åtgärder frånsamhällets sida. Som bekant är de åtgärderna ytterst begränsade. Desvaga indikationer på en ny utveckling som alltså fin ns måste förslärkas genomsamhälleliga åtgärder: en utveckling av industrin med tonvikt på förädling ochproduktutveckling på basen skog, malm och och med förstärkning genomnya framtidsbetonade lätta industrigrenar, kombinerat med förnyelse förmöjligheterna lill Jordbruk och trädgårdsskötsel i dalgångarna - det äralternativet lill en förslumning av området. I delta sammanhang måste manbeakta tendenserna till ett ökal fritidsboende i de gamla jordbruksbyarna, ettboende som efter hand som semester och fritid förlängs inte är ekonomisktbetydelselöst även med tanke på underlaget för de allmänna kommunikationerna. Jaghar velat skissera denna bakgrund för all markera hur betydelsefull denna delav landet är för vår framtida ekonomi och hur angelägen upprustningen avinlandsbanan verkligen är. Man får faktiskt intrycket all inlandsbanansupprustning, som frågan framställs i olika officiella sammanhang, i allvälvillighet är något slags gåva till en fattig landsända. Låt oss få bortdetta i grunden felaktiga synsätt, I stället bör vi se satsningen påinlandsbanan som en offensiv statlig åtgärd föratt möjliggöra utnyttjande av deännu ej exploaterade rika resurserna i denna del av vårt land. Med andra ord:Vi behöver bryta med den rådande anpassningsplaneringen lill en spontanutveckling och ersätta den med en offensiv ulvecklingsplanering. Ursprungligenhade Ju SJ planerat all lägga ned persontrafiken på . Som en följdhärav hade också möjligheter öppnats för en nedläggning av godstrafiken. Men enkraftig folkopinion, bl. a. företrädd av kommunernautmed banan, stoppade dessa planer och ledde i stället fram till riksdagsbeslutom banans upprustning. Detta måste noteras som en framgång för folkopinionen.1 enlighet med beslut påbörjades upprustningsarbeten 1976-1977, Detgällde såväl fasta anläggningar som beställning av nya motorvagnar, F, n.uppskattas totalkostnaden fören upprustning av banan till I 200 milj. kr,,varvid förutsätts persontrafik med hastigheler . Sedermerahar, i samband med trafikpolitiska utredningens arbete, målsättningen sänktsfrån lill /lim, vilket inte är bra. Tågets attraktivitet berorbl, a, på snabbheten och därför borde ambitionsnivån habibehållits. Detär med hänsyn lill beslul om upprusining myckel märkligt altdeåriiga anslagen bara uppgår till ca 13 milj, kr. Med denna takt skulle enupprustning ta , vilket är orimligt. Man saknar, som sagt, ocksåen riktig plan för arbetets genomförande. Vi delar dock SJ:scenlralförvalt-nings uppfattning som den kom till uttryck ianslagsframställningen /79. Där sägs bl. a. att " för attåtgärderna skall få avsedd effekt inom rimlig tid krävs väsentligt högre beloppän ". Istället fortsätter statsmakterna att bevilja ca 13 milj, kr, . Detta ärmärkligt med tanke på betydelse fören aktiv regionalpolitik, somjag försökte påvisa. Tillåtmig i delta sammanhang, herr talman, något kommentera de nya motorvägnarna.Dessa beställdes Ju, som de fiesta väl känner till, av Fiat-verken i ,Personalen vid SJ är av den meningen all SJ dröjde alltför länge med attbeställa dessa vagnar. Man hade nämligen som målsättning alt avveckla dennamolorvagnstrafik och ersätta den med landsvägstrafik. Man dröjde alltså förlänge och sade att det var bättre alt anlita en utländsk industri. Svenskverkstadsindustri, svenska erfarenheter och svensk teknologi hade f ö, klaratdessa leveranser på ett fullt tillfredsställande sätt. Den vagn som kommerhar en rad brister - det kan jag bekräftaefterundersökningarsom personalengjorl-främsl dådelgällerdrifl under arktiska vinlerförhållanden. Den förefallervara utformad för pendeltrafik. Stolsindelning och sittkomfort motsvarar intekraven för långväga resor. Den borde i stället ha sittulrymme och ställbarafåtöljer i ett utförande som liknar den nya personvagnen B 7:s inredning. SJhar motiverat skillnaden med att den nya molorvagnen.även kallad Y 1, skalljämföras med en landsvägsbuss "såsom varande alternativet" -dettasista citerar jag ur SJ:s svar på en skrivelse. Vigodtar icke delta resonemang, SJ skall söka konkurrera med bättre komfort änden landsvägsbussarna kan erbjuda. En långväga resenär pä bör harätt till samma standard i den nya motorvagnen som samma resenär erbjuds påSJ:s övriga långlinjer. Detta har f ö. från olika håll påpekats för ansvarigainom såväl SJ som departementet, men del har icke lett till några positivaresultat. Del vore bra om SJ kunde ändra sig på den här punkten och se till attdet blir ett ökat utrymme för långväga resenärer. Jagskulle vilja fråga kommunikationsministern om han är beredd att medverka tillalt man tänker på den bättre siltkomforten i de nya vagnarna Ominlandsbanan m. m. Om m. m. ochatt det även skapas möjlighet för resenärerna att ta med sig resgods, liksomatt man kan forsla expressgods och angeläget ilgods med denna vagn, eftersomdet inte är så många förbindelser att välja pä. Jagvill även framhålla de stora nackdelarna med alt man inte kan gå från vagn tillvagn då tåget är i rörelse - en betydande olägenhet i med relativtlånga stationshåll. Vagnen saknar vidare tillräckligt utrymme, som Jag nysssade, för resgods. På , för att ta den som exempel, reser mångaturister som medför ryggsäckar och annat gepäck som de behöver för sinaaktiviteter. Men det är smått om plats. Personalen har ansett all ett antalvagnar avsedda Just förde långväga resorna på borde ha fått ensärskild utformning dels därför att vagnen skall användas för dessa längreresor, dels för alt det skall bli möjligt att transportera express- och ilgodsunder samma resa. Om man inte gör på detta sätt innebär del en minskning avtrafikunderlaget och en försämrad service för företag och verksamheter iinlandsregionen. Såväljärnvägspersonalen utmed banan som kommunerna har framfört följande angelägna punktersom kan vara ett program för upprustning och som jag slutligen ikorthet vill redogöra för: En konkret tidsplan för genomförandet avinlandsbanans och sidolinjernas upprustning. Denna plan skall förutsättabetydligt höjda årliga anslag för att arbetet skall kunna genomföras inomrimlig tid. Planen bör avse banan i hela dess längd. Erforderiigt antal av den nya motorvagnen Y 1anpassas vad gäller kaross och utrymme till de speciella funktionerna ochirafikuppgifterna på . Tidtabellerna för persontågen "snabbasupp" allteftersom banan upprustas. Godstrafiken inkl. vagnslaster ochtomvagnar bör få tidtabeller och tåglägen som minskar onödig omvägsdragning.Härigenom åstadkommes bättre lok- och vagnekonomi samt hushållning med energi.Större uppmärksamhet bör också ägnas åt de problem som kan uppstå omflottningen i läggs ner i samband med en total exploatering avvattenkraften i älven. Det är en viktig miljöfråga att flottgodset inreöverförs till landsvägarna. Information och reklam om måsteförbättras. Det får inte vara sä alt en person som stiger pä nere i fårreda på att del inte går några tåg norr om , såsom har skett. 1samband med byte till den nya motorvagnen - vilket förhoppningsvis skall skeinom något halvår - är det angeläget att man genomför en speciell kampanj viapress och massmedia och redovisar pågående förbättringsarbeten samt det härprogrammet för framlida trafik pä . Det hela måste presenteras somen "händelse" i svensk Järnvägshistoria. Jagnoterar slutligen med tillfredsställelse att regeringen är beredd attprioritera högt. Denna prioritering bör ske, inte för att med enliten skärv hjälpa inlandets människor, utan den bör ske i hela landelsintresse, i syfte att utveckla stora slumrande tillgångarna, som enhel landsända får nya möjligheter till en positiv utveckling. Under detta anförande övertog tredje vice talmannenledningen av kammarens förhandlingar, STINAELIASSON (c): Jag tackar kommunikationsministern för svaret på min interpellation.Det ärett svar som inte heller jag har hunnit studera ingående, eftersom Jagliksom fick det i min hand . Jagantar att Just detta bara är ett olycksfall i arbetet. 1regeringsförklaringen sägs bl. a,: "Lågprissatsningen och trafikökningenpå järnvägen fullföljs med förbättringar i kapacitet och säkerhet. Detär glädjande att särskilt markeras i regeringsförklaringen, ochjag noterar som positivt i det svar som jag har fått att regeringen är bereddatt prioritera högt i den fortsatta trafikplaneringen. Men jag kaninte acceptera att ansvaret skjuts över på länshuvudmännen, eftersominlandsbanan ju är en riksangelägenhet enligt min och mänga andras uppfattning. Centernhar varit initiativtagare och pådrivare när det gäller . Den förstainterpellationen om upprustning kom 1972 och den första motionensamma år. Det är glädjande att konstatera att många grupper nu hakat på ochstöder uppfattning, Närdetnya trafikpolitiska beslutet logs , hade vi i velat gå längrei strävandena att slå vakt om och upprusta . Det kom också tilluttryck i vår reservation till trafikutskottets betänkande 1977/ 78:18, Inlandsbananhar framtiden för sig. Den haren strategisk betydelse inom regionalpolitiken iNorrlands inland, och det som sägs i regeringsförklaringen om lågprissalsningoch trafikökning på med förbättringar i kapacitet och säkerhet måstei högsta grad naturiigtvis också gälla , som måsteupprustas i sin helhet. Detär nödvändigt med en målmedveten satsning på . Den har strategiskbetydelse inom Norriands inland. Den aren livsnerv för hela inland. Enupprustad inlandsbana - / sin helhet upprustad - blir en viktig transportled iett stort och utvecklingsbart sysselsättningsområde. går genom dedelar av landet som är rika på skog, och träindustrin behöver deniransportservicesom borde kunna ge. Allt talar för att långatransporter skall gå på järnväg där detta är möjligt. Det är också något somalla är ganska ense om. Ur irafiksäkerhetssynpunkt, ur miljösynpunkt, urenergisynpunkl är medlet för långa transporter. Hemmamarknadenför träindustrin i är liten. Man exporterar från träbl. a. till , och , Del är långt till marknader,alltså blir del långa transporter, Iett samhälle där alternativa energikällor kommer all få allt större betydelseför energiförsörjningen har också framtiden för sig. Om m. m. Om m. m. En stor del av landets torvmossar ligger utefterinlandsbanan. blir, liksom skogsavfall, nödvändiga energislag inom en snarframtid. Detfinns alltså många skäl som talar för en snar upprustning av , men också försvarspolitiska, och även den alltmer ökandeturismen i inlandet. Upprustningengäller naturligtvis inte enbart själva banan utan självklart också den rullandematerielen, liksom stationshus, tidtabeller och anpassning till bussar m, m.Upprustningen bör naturiigtvis omfatta hela och gälla bådegodstransporterna och persontrafiken, är det ganska besvärligt, för att inte säga omöjligt, attanvända sig av för persontrafik. Hastigheten är ett hinder,turtätheten'ett annat. Sedan har vi också sådana saker, som hör ihop medpersonvagnarnas komfort. Kommer man med nattåg från exempelvis ochskall till , skall man skifta över på en skranglig rälsbuss tillverkadi , Det säger något om komforten. Trotsatt är dålig an vänder folk den banan mer och mer därför attpriset är lågt. Lågprissatsningen har betytt myckel.