prot · G30946 · 1979-12-31 00:00:00 — ligapolitiken har fört in ekonomin i en ond cirkel därväxande budgetunderskott, stigande räntor och allt svagare investeringar utgörde styrande leden. För att man skall kunna bryta denna onda cirkel krävs enhelt annan inriktning inte endast av politiken på kapitalmarknaden utan av denekonomiska politiken i stort." Reservanternaanser förmodligen att detta citat återger själva poängen i reservationen.Därför vill jag litet noggrannare skärskåda denna s. k. poäng. Försthar vi dä den lika korlfallade som felaktiga beskrivningen om varför vi fåttnuvarande problem. Orsaken påstås vara den borgerliga politiken efterregeringsskiftet . Men detta kan inte ens reservanterna själva tro på. Vihade i en koslnadssiegring som vida översteg vårakonkurrentländers. De svenska varorna blev för dyra. Vi förlorade marknaderbåde i exportländerna och här hemma i konkurrens med andra länders varor. Däravföljde besvärande underskott i bytes- och handelsbalans. Tilldelta bidrog oljeprishöjningarna, som sammantaget orsakat ca hälften avunderskottet i bytesbalansen. Motden här bakgrunden måste jag fråga socialdemokraterna: ni ertpåstående i reservation nr 7 att den borgerliga regeringspolitiken fört svenskekonomi in i en ond cirkel? Om ni gör det fordrar faktiskt anständigheten attni förklarar hur de borgeriiga regeringarna kan göras ansvariga för dekostnadsstegringar som drabbade svensk industri före regimskiftet 1976. Vidaremåste ni förklara-ochjagriklarmigframförallt till - på vadsäll dessa regeringar kan göras ansvariga för oljeländernas hantering avoljepriserna. Ni talar ju själva i er reservation om effekten avoljeprishöjningarna. Om reservanterna har varil minsl sagl oförsiktiga när det gällerhislorieskrivningen, har de varil så mycket försiktigare då det gällerframliden. Del "krävs en helt annan inriktning", säger de, "inteendast av politiken på kapitalmarknaden utan av den ekonomiska politiken istort". Men vari denna inriktning kan tänkas bestå - del får man intevela. Vibefinner oss därför i den något egendomliga debatisiiuationen att reservanternayrkar avslag på propositionens riktlinjer men inte ger ens en antydan om vilkariktlinjer man vill ha i stället. De anser alt en ny utredning bör tillkallasmed uppgift att "analysera kapitalmarknadens stmktur med hänsyn lill dennya situation som uppstått". Denhär tomhäntheten hos socialdemokratin kan tolkas pä flera sätt. En välvillig tolkningär att ni är på väg bort ifrån er våldsamt kritiska hållning mot de borgeriigaregeringarnas ekonomiska politik. Den ulredning ni kräver kan möjligenuppfattas som någol slags vändskiva för det socialdemokratiska partiet vadgäller ekonomi och kapitalfrågor. Om det är fallet, så är det en välkommensinnesändring. Detfinns en och annan vändning i reservationen 7 som tyder på en omprövning. Jagciterar en av dem: "Utsikterna pekar på klara riskerför ytterligare ökande underskott - om man inte lyckas skapa förutsättningarför en växande industriproduktion och positiv exportutveckling." Detni säger här är precis del som varil vägledande förde båda regeringarna Fälldinoch Ullslen under de tre gångna åren. Men praktiskt taget alla de åtgärder somvi har vidtagit för att nå detta syfte har utsatts för en våldsam kritik frånden socialdemokratiska oppositionen. Devalveringarna ansåg ni onödiga. Ni gickemot avskaffandet av den 4-procentiga löneskatten. Och ni kritiserade hårt deinflationsskyddade skatteskalorna och sänkningen av marginalskatterna, som varnödvändiga för att vi skulle få till sländ ansvarsfulla tvååriga avtal påarbelsmarknaden. Sammanlaget har dessa åtgärder avsevärt stärkt den svenskaindustrins konkurrenskraft. Omni socialdemokrater fortfarande anser att dessa ålgärder var felaktiga, då blirfrågan: Hur skulle ni har burit er ät för alt återupprätta den svenskaindustrins konkurrenskraft i den utsträckning som faktiskt har skett under denborgeriiga regeringstiden från ell mycket besvärligt utgångsläge är 1976? Jagställer de här frägorna till som företrädare förreservanterna, därför att det svar ger kan belysa hur nitänker er framtiden och vad ni egentligen menar när ni talar om "en hellannan inriktning inte endast av politiken pä kapitalmarknaden utan av denekonomiska politiken i stort". Nuanvänder i sitt anförande uttrycket "utpräglatnödtorftigt" om de borgerliga åtgärderna. Ja, del kan med fullt fog sägasom den redovisning som har givits i motionen, i reservationen och i detanförande som har hållit. Och det vore väldigt bra, herrtalman, om den här debatten kunde skingra de dimmor som vilar över densocialdemokratiska reservationen nr 7 i utskoltsbetänkandet. Jag yrkar bifall till hemställan i finansulskoUels betänkande nr 8 påalla punkter. ()replik: Jag måste påminna om all vad vi faktiskt diskuterar här är en regeringsproposition. Del är den som skall utsättas för granskning.Det är den som skall ta ställning för eller emot. Och skälet till altvi vill ha nya riktlinjer är ju atl de riktlinjer som finns i propositionenknappast på någon punkt behandlar dagens problem pä kapital-ochkreditmarknaden. EricEnlund lyckades i sitt inlägg i stort sett också gå förbi de problemen. Jagsade inte alt del var "nödtorftigt". Del kanske är eu bra uttryck närdet gäller propositioner. Nej, det var en lorfiig beskrivning avvilken kapitalmarknadspolitik som skall föras i del här landet under denärmaste åren. Menpå en punkt, herr talman, skall det inte föreligga någol som helst tvivel omutgångspunkterna för det fortsatta arbetet med de här frågorna, och det gälleransvarei för budgetunderskottet. lyckades i sitt inlägg undvikadelta problem. Han nämnde en gäng i anförandel all det kanske ändå finnselt underskott i budgeten. Detta underskott existerade inte den dag dätrepartiregeringen tog över 1976, ulan fiertalet av de svårigheter vi har i dagoch som jag beskrev i mitt inlägg har sin grund i budgetunderskottet. Riksbankschefensjälv tvingas ju erkänna att situationen hade varit ganska radikalt annorlunda,om man inte hade varit tvungen att driva fram ,som skall pumpas in i statskassan från kreditmarknaden. Och lägel på deutländska kapitalmarknaderna hade bekymrat oss långt mindre, om det inte hadevaril på det sätlel. Del gör all det vi nu måste ha som förutsätlning förlösningar på kapitalmarknadsproblemel är att delta underskott existerar. Jagtror alltså inte atl del går all avskaffa det särskilt snabbt. Det är denförutsättningen som varken i sin proposition ellerutskoltsmajoriteten i sitt betänkande egentligen vill erkänna finns där. Mantalar om atl vi kan nå en gräns där man inte längre bemästrar situationen. Jaganser atl man befinner sig vid den gränsen eller t. o. m. redan har passeratden. Sedanundrade varför vi inte har tagit upp räntabiliteten osv. Han måste grundligt ha missförstått del somjag talade om ochinnehållet i vår reservation. Ett av grundproblemen är i själva verket allmöjligheterna att få fram reala produktiva investeringar allvarligt hämmas avbristen pä kapital och de höga räntorna för finansiella placeringar. Vi kan ju inte öka vinsterna i näringslivet genom kapitalmarknadspolitik,men vi kan göra det mera lönsamt atl investera realt, om vi ändrarkapitalmarknadspolitiken. ERJC () replik: Vi är helt klara över alt vi behandlar regeringens proposition omkapitalmarknaden. Men om oppositionen och ogillarpropositionens förslag i allra högsta grad kan ju diskussionen omkring det intebli särskilt meningsfull om inte alternativ skisseras. När det gällerbudgetunderskottet, som vi är helt överens om är mycket allvariigt, skulle jagvilja ställa frågan: På vilka punkter skulle socialdemokraterna ha velat ändraregeringens politik, så atl den på ett väsentligt sätt skulle ha minskalbudgetunderskottet? Huvuddelen av pengarna har nämligen gäll lill attupprätthålla sysselsättningen, och jag kan inte påminna mig något endatillfälle här i kammaren då socialdemokraterna önskat pruta sådana anslag. Delkan väl ändå inte råda några delade meningar om att den förbättring som skettav den svenska industrins konkurrenskraft under de gångna tre åren har varilhelt nödvändig och att socialdemokraterna under hela i vart fall intei praktisk handling har givit någol uttryck för insikt om detta. Det kan Jagbara beklaga. Ni har, som jag sade förut, gått emot praktiskt tagel alla deåtgärdersom regeringarna och har vidtagit, och ni har inteangivit några alternativ som skulle ha kunnat ge en motsvarande effekt. Nuärdet min förhoppning att ni under den mandatperiod som ligger framför oss inteskall göra om samma misstag. För del långsikliga arbetet på all stärka densvenska ekonomin, för att fä lill stånd nödvändiga investeringar och eu lillräckligtbostadsbyggande, är del önskvärt alt vi med gemensamma krafter tar itu meduppgiften att ge svenskt näringsliv den konkurrenskraft som är nödvändig intebara för en fungerande kapitalmarknad ulan också för hela det svenskavälfärdsbygget. För en meningsfull debatt kring den uppgiften är det nödvändigtatt socialdemokratin klarare än talar om vilka alternativ man har. KJELL-OLOFFLEDT (s) replik: Jag vel inte om har varil närvarande här i desenasle tre åren. Det verkar inte så. Vi har lill varje budget gjorl konkreta,genomarbetade alternativ. En enkel summering av skillnaderna mellanbudgetunderskotten lyder på att de med vår politik skulle havarit 20 å 25 miljarder lägre. Allt finns i protokoll. Del är baraalt läsa. Nusäger man -och det skall liksom vara ursäkten för alt vi befinner oss i den härkrisen - att budgetunderskottet beror på de enorma satsningar som regeringenhar gjorl för alt klara sysselsättningen. Tack vare de framgångsrikadevalveringarna, tack vare alt man tagit bort arbetsgivaravgifter, osv., harman nu fört industrin ut ur krisen. Men då måsle förklara en sakför mig. Om dessa åtgärder för atl klara sysselsättningen nu inte längre behövsborde budgetunderskottet rimligen börja minska. Om hela förklaringen är att nivar tvungna att satsa så stora pengar för att klara sysselsättningen - varförminskar då inte budgetunderskottet nu? Varför sjunker inte statsutgifterna?Detta är det slora mysterium som aldrig lyckats förklara förnågon. Itre är satsade regeringen enorma summor för atl rädda ur den dy delhade sjunkit ned i under socialdemokratisk regeringstid. är vi ju uppe urden, pä fast mark igen. Alla kurvor pekar åt rätt håll, sades det ivalrörelsen. Varför minskar dä inte budgetunderskottet? Varför ökar det medomkring 10 miljarder lill nästa budgetär? Nej,ni har gjort någonling helt annat. Ni har kraftigt försvagat inkomsterna genomganska vettlösa och meningslösa skattesänkningar, framför allt för företag ochandra som inte har använt dem lill någonting annal än atl låta marknadenöverflöda av pengar, jaga fastigheter och dyra lån och spekulera. Ni har skapaten pervers kreditmarknadssiiuation. Ni har inte åstadkommit investeringar,produkiion och sysselsäilning - ni har åstadkommit ett land där folk med pengarbara jagar efter högsta möjliga ränta, snabbaste sätt att tjäna pengar. Det ärresultatet av att ni släppt loss de fria marknadskrafterna. är de i gång,. Och resultaten kommer alt förskräcka oss än mer . Tillsist: Inbjud inte lill samarbete, , efter behandlingen av våraförslag den här hösten! Som ordförande i flnansutskottet har ni icke tillåtitens en diskussion om dessa förslag. Den motion som kommer alt behandlas ikammaren avverkades i finansulskollet , efter alt haväntal på den behandlingen . Ni tillät icke någon diskussion, ni gjordeöver huvud taget icke ell försök atl granska de förslag vi hade lagl fram. Ingethyckleri, om jag får be! ERICENLUND (fp) replik: Det är riktigt atl här har lagls fram förslag som skulle förstärkabudgeten. Det knepiga är bara att en god del av de förslagen skulle hainneburit all man på nytt försvagat de svenska företagens konkurrenskraft. Ochvi är överens om att det viktiga är atl behålla de marknader vi har ochåtervinna vad vi har förlorat. Denhär debatten har varit föga upplysande när del gäller socialdemokratinsavsikter och önskemål. Folkpartiregeringen har i proposition 165 lagt framförslag till riktlinjer för svensk kapitalmarknad. majoritethar tillstyrkt dessa riktlinjer. Socialdemokraterna har yrkat avslag på dem.Men den kritik ni har fört fram gäller knappast de föreslagna rikllinjerna. 1stället kritiserar ni våldsamt regeringarna och för derasekonomiska politik under de gångna tre åren. Ni säger all den fört in svenskekonomi i en ond cirkel. När jag frågar vad socialdemokraterna skulle havidtagit för ålgärder som skulle ha kunnat återställa den svenska ekonominskonkurrenskraft i samma utsträckning som våra åtgärder -devalveringarna,borttagandet av löneskatten och sänkningen av marginalskatterna, sä atlkapitalbildning och investeringar kunnat förbättras - fär jag intet svarSocialdemokraterna har inte ens svarat på frågan, om ni vidhåller den kritiksom ni hela liden anfört på de här tre punkterna och som också finns med ireservation 7 i belänkandet. Nisäger att del krävs en helt annan inriktning, inte endast av politiken påkapitalmarknaden utan av den ekonomiska politiken i stort. Och när jag dåfrågar: Vilken då inriktning? svarar socialdemokraterna och de vill ha en ny utredning med uppgift atl analysera kapitalmarknadensstruktur med hänsyn till den nya silualion som uppstått. Något mindreupplysande kan man inte tänka sig. Jaghar en väldig respekt för kunnande och vältalighet. Men jagmåste säga all i den här debatten har vältaligheten vida överglänst del sakligainnehållet. Hans inlägg har inte givit några besked om vad socialdemokraternaegentligen vill. TORSTENGUSTAFSSON (c): Den svenska kapitalmarknadens struktur och utveckling har självfalletett avgörande inflytande över vårt samhälles ulveckling. Del torde vara fåfrågor som behandlas här i kammaren som sä genomgripande påverkar förhållandenaför samhället liksom för enskilda individer som just denna fråga. Detråder en bred enighet om att sparandel i samhället måste öka. Det råder en likastor enighet om au delta sparande måste kanaliseras till produktivainvesteringar, om vi långsiktigt skall kunna klara vår välfärd. Men när detsedan gäller/? ?//-kapitaltillgångarna skall kanaliseras till produktivainsatser i industrin, jordbruket och hantverket, då är vi inte ense längre. Detär helt självklart för varje sparare alt pengarna placeras sä all man fär entrygg förräntning på kapitalet. Tar man en större risk krävs en störreersättning. Om de största favörerna finns i all placera pengarna i improduktivaspekulationsobjekl, placeras en ökande del av sparandet pä delta vis. Om viulgår från atl vi avvisar Ivängsmässiga åtgärder för hur enskilda människor bördisponera sitt kapital, blir den enda lösningen all vi måste tillåta deproduktiva investeringarna atl bli mera lönsamma för atl de skall komma tillstånd. Ipropositionen 1978/79:165, som vi nu behandlar, redovisas mycket klart hurkapitalmarknaden successivt hårdnat under 1970-lalet. Delvis har detta varil enföljd av att staten själv tagit i anspråk en sä beiydande del av marknaden.Resultatet har blivit atl främst de mindre och medelstora företagenunderstundom haft beiydande problem att tillgodose sina finansieringsbehov.Detta är allvarligt inte minsl i dä industrin står mill i en kraftigomstrukturering, som stora behov av nya arbetstillfällen anmäler sig.Blickarna riktas ju då emot de mindre och medelstora företagen där den främstaexpansionskraften finns. Justdenna aspekt bör tillmätas ökad betydelse när det gäller hur man hanterar denframtida kapitalmarknaden. I utskottets belänkande presenteras förslag om allökade äterlänemöjligheter skall ges de mindre och medelstora företagen i frågaom AP-fondsmedlen. Detta är tillfredsställande. lid när investeringsviljan allmänt setl är låg - bl. a. beroende pålönsamhetsproblem i vissa mycket stora projekt - har vi dock en sektor därinvesteringsobjekten står i kö. Jag tänker på jordbruket. När vi i dagslägethar problem med investeringsviljan i industrin och har problem medatt fä i gäng ett tillräckligt byggande, borde del vara angelägel att ulnyiljaden drivkraft i ekonomin som investeringsviljan inom jordbruket utgör. Vi harjuocksä fått bättre insikter om detta . Det är enligt centernsmening mycket tillfredsställande att en utredning om jordbrukets kapitalförsörjningnu tillsätts. Bostadssektornsfinansieringsfrågor skall ju enligt ordningen pä talariislan behandlas någotsenare. Men jag lar mig friheten au redan nu ge några synpunkter pä även dendelen av vårt betänkande. Bostadssektornsfinansiering har, som finansutskottet påpekar, fungerathyggligt. Detta beror väl tyvärr bl. a. på atl volymen kraftigt minskat. Intedesto mindre kan det enligt utskottet finnas goda skäl atl se över denna del avkapitalmarknaden - särskilt eftersom staten själv i nuvarande system i så höggrad fungerar som bank. Ett säu att begränsa denna del av statens åtagandenvore onekligen om instituten kunde överta hela den långfristiga finansieringen.Utskottet anser ju också atl denna fråga behöver ses över - delta även medsikte pä att försöka åstadkomma rationaliseringar i administrationen. Propositionenföreslår oförändrade möjligheter för bosladsinstituten atl finansieraopriorilerad långivning i samband med överlåtelser, om- och tillbyggnader utanstatliga lån och icke statsbelånade affärs- och kontorshus. Detär bra att utskottet på denna punkt föreslår ett tillkännagivande av alt de nyareglerna skall medge samma möjlighet till kreditgivning till dessa ändamål somtidigare. Meddetta, herr talman, yrkar jag bifall lill finansutskottets hemställan päsamtliga punkter. THAGEPETERSON (s): En av de viktigaste uppgifterna för svensk industripolitik är att klaraden satsning som är en förutsättning för att skall kunnabehälla sin ställning som industrination under 1980-lalet. Del handlar om attstimulera teknisk forskning och utveckling, om att tillvarata löntagarnaserfarenheter och kunskaper, om alt utnyttja kunnandet inom den gemensammasektorn. Men det handlar framför allt om att hälla industrins investeringar påden höga nivå som möjliggör den nödvändiga industriella utvecklingen, enutbyggnad av produktionskapaciteten, en ökad produktion och en fullsysselsättning. Därmed ges investeringsnivån en nyckelroll när det gällerSveriges ställning som industriland . Industriinvesteringarnamåste höjas väsentligt. Om det säger sig alla vara överens. Men det räcker medett enkelt studium av statistik för att konstatera attutvecklingen i stället gått åt andra hållet. Industriinvesteringarna har rasat. Devikande industriinvesteringarna är nog de borgeriiga regeringarnas störstamotgång och besvikelse. De borgeriiga regeringarnas oförmåga alt hållaindustriinvesteringarna uppe har inneburit slora skador på vårt lands ekonomioch näringsliv. Detär befogal atl tala om en katastrofal utveckling för vårt land när det gällerinvesteringssidan, och det är svårt att förstå varför de borgeriiga regeringarnavarit så motvilliga och så handfallna när det gällt all möta investeringsraset.Herrar , och får ta på sig det fulla ansvaret för attinvesteringsraset har blivit den allvariigaste frågan i vårt näringsliv och ivår ekonomi. Det är fullt befogat atl säga att regeringen nu förioratkontrollen över utvecklingen. Framlill är 1976 upprätthölls en i jämförelse med omvärlden hyggliginvesteringsnivå. Men gick investeringarna tillbaka för första gångenpä lång lid. Utvecklingen i fråga om investeringarna blev katastrofal.Minskningen blev . Under1979 har möjligen en viss återhämtning skett från detta rekordlåga läge, mendet är ännu osäkert hur det blir. SCB:s nationalräkenskapsberäkningar visaratt någon ökning av industrins investeringar inte skedde under första halvåreti år. däremot tyder på en viss uppgång. Ännuosäkrare är uppgifterna om , om 1980. De nuvarande uppgifternatyder på en volymökning av industrins investeringar, men någon störreförändring i återhämtningstakten väntas inte. Och-detta är det viktiga - ävenom man antar en relativt kraftig volymökning på ca 8 96, som t. ex.LO-ekonomerna gör, blir investeringsnivån 1980 ändå inte 4 protokoll 1979/80:467 tillnärmelsevisden vi hade i mitten av 1970-lalel och som vi nu skulle behöva för enindustriell återhämtning. Dessaår av extremt låga industriinvesteringar kommer all kasla en slagskugga översvensk industri framåt. Det har gett oss ett utomordentligtdåligt utgångsläge för atl möta 1980-talets problem och framtidens krav på vårindustri. 1980-taletsproblem för vår industri är svära, och framtidens krav på industrin är myckelslora. Vi har genomlevt några är av slrukturkriser och ibland brutalaomställningar. Men utvecklingen kommer atlbli än svårare. Vi har upplevt hur nya producentländer börjat konkurrera på demarknader som vi vant oss vid att betrakta som våra. kommer dennanya konkurrens all bli än härdare. Och den tekniska utvecklingen medautomalisering, datorer och robotar kommer att gå än snabbare. Kraven på attutveckla vår industri kommer atl ställa stora anspråk på kapital ochnysatsningar, om vi skall hänga med, om vi skall kunna erbjuda människorna jobb. Detär mot denna bakgrund den låga investeringsnivån, investeringskrisen, ärmycket allvarlig. Deborgeriiga regeringarna har visat föga förståelse för allvaret i dettaproblem. Visst håller man med om att en ökning av investeringarna är önskvärd.Men det kommer inga förslag för att komma lill rätta med problemen, ingaåtgärder. Man är låst i de traditionella marknadsekonomiska föreställningarnaom atl högre lönsamhet skall ge högre investeringar. Därför inskränker man sinaåtgärder till en ekonomisk politik som syftar till kraftigt ökade vinster iföretagen. Och därmed visar man en handlingsföriamning och en ovillighet att taitu med problemen. har blivit dyrt för . Jaghävdar att varken nu eller lidigare har del funnits något automatiskt, bundetsamband mellan företagens vinster och investeringsvolymen. ochbörjan pä 1970-lalel ökade industrins investeringar trots att en viss nedgångav industrins vinster ägde rum. upplever vi del motsatta förhällandet. Delär inte bristen pä kapital som sådan som orsakat nedgången i investeringarna.Tillgången pä pengar i banksystemet och i företagen är god. Inomföretagssektorn är det befogat all tala om en överlikviditet som verkar klartinflationsdrivande. Men varken företagens pengar eller företagens vinsterinvesteras i ny produktion, de ger inga nya arbetstillfällen. I stället sätterman in sina pengar i projekt som ger snabba vinster. Och industriinvesteringarnager oftast inte det. Jag skulle vilja beteckna den nuvarande situationen somnärmast absurd. Pengar finns, men inte för induslrisatsning-arna. Enkraftig ökning av industriinvesteringarna aktualiserar frågan omförelagens kapitalförsörjning. Eftersom en stor del av investeringarna måsteske i form av ökad satsning på forskning och ulveckling, utveckling av nyaprodukter och nya marknader, och andra satsningar på investeringsområden därmöjligheterna till länefinansiering är begränsade, uppstår elt stort behov avriskbärande kapital. Detta behov hänger inte sammanmed förelagens lönsamhet eller med om tillgången på likvida medel ibanksystemet är god eller dålig. Jagvill återigen göra hell klart från den här talarstolen att vi frånsocialdemokratiskt håll - i motsats till vad som ibland sägs - inte har någrainvändningar mot alt företagen går med vinst. är enförutsättning för industriell ulveckling och för trygga jobb för de anslällda.Men vi ställer ell bestämt krav på att vinsterna skall användas i företagen föratt skapa ny produkiion och nya jobb. Jag hävdar att det inte sker . Istället för att investera i maskiner och annat realkapital använder en delföretag -jag skall inte generalisera och säga alla - i stället sin likviditettill rent finansiella placeringar. spekulation - det är inte för hårda ordi sammanhanget. Situationenkräver en bättre tillgäng på långsiktigt riskvilligt kapital. Det krävsatl samhället mer aktivt engagerar sig i finansieringen av företagensframtidsprojekt.