prot · G30962 · 1979-12-31 00:00:00 — Riksdagensprotokoll 1979/80:62 § 1 Om räntekostnaderna inom avbetalningshandeln Budgetministern ordet för all besvara () anmäldainterpellation, 1979/80:105, och anförde: har frågat mig om jag anserdet rimligt att räntekostnader som är avsevärt högre än vad bankerna tar ut ochdär olika fasta kostnader är inbakade skall vara avdragsgilla vid beskattning. Inledningsvis vill jag nämna all det kan vara svårt attange en rimlig räntenivå för avbelalningshandeln. Kostnader för finansiering avavbetalningskrediterna, risktagandet och andra faktorer kan motivera attavbetalningshandeln tar ut en högre ränta än t, ex, bankerna. Det kan enligtmin mening inte heller sägas vara fel alt en avbetalningssäljare slopar fastakredilkoslnader, t. ex. kredituppläggningskostnader och avbelalningslill-lägg,och i stället tar ut en något högre ränta, I flertalet fall torde effekten påräntenivån av en sådan åtgärd vara liten, Å andra sidan är det fullt klart att varken köpare ellersäljare har rätt att beteckna vad som egentligen är en del av priset som rantaoch därigenom uppnå skattefördelar, Beskatiningsmyndigheterna är inte hellerbundna av de beteckningar som parterna har åsätt en viss ersättning. är detemellertid vanskligt all i de enskilda fallen avgöra om enfelaktig beteckning skall anses föreligga. Det ligger också i sakens natur att en effektiv kontroll är mycket svåratt uppnå med utgångspunkt i den enskilde köparens inkomstdeklaration, där uppgifterna ärmycket summariska. Det bör vidare påpekas att överränlan för den enskildeköparen kan antas uppgå till ett så lågt belopp attskattemyndigheterna i enlighet med intentionerna bakom den s. k. RS-reformeninte bör initiera någon utredning. Den rådande situationen är emellertid inletillfredsställande. Jag vill dock betona att sådana räntenivåer som nämns iinterpellationen - -torde förutsätta att inte bara avbetalningstilläggm. m. omvandlats till ränta ulan i än högre grad att så även har skettbeträffande en del av inköpspriset för en vara. Men bortsett härifrån vill jagframhålla att våra skattelagar inte innehåller någon högsta gräns föravdrag för den verkliga räntekostnaden. Det kan ifrågasättas i vad mån dennaprincip kan upprätthållas för framtiden när det gäller t. ex.konsumtionskrediter. Jag har tidigare uttalat, bl. a. i proposition 1978/79:160om fortsatt reformering av inkomstskatten, m. m., att underskottsavdragen börses över. Direktiv för en sådan utredning utarbetas f. n. En uppgift för dennautredning bör vara att närmare kartlägga Om räntekostnaderna inom avbelalningshandeln Om räntekostnaderna inom avbetalningshandeln defaktorer som kan ge upphov till underskottsavdragen. I den delen bör ävenproblemet med extremt höga räntesatser kunna behandlas. Jag tackar statsrådet för svaret. Om jag hade framställt denna interpellation när jag för 16år sedan började i hade det naturligtvis i första hand varit för attskydda låntagarna. Då hade det varit helt orimligt alt acceptera en gäldräntapå . Men är läget helt annorlunda. Vi här i har medolika beslut medverkat till att det är utomordentligt gynnsamt att göra storaränteavdrag. Jag skall inte moralisera, men jag vill ändå påstå att vi tillhörden skara som har medverkat till att det - tyvärr - är eftersträvansvärt attskaffa sig stora gäldräntor. Det är dessa räntor som jag i detta sammanhang ärute efter. Jag ärinte ute efter de vanliga räntepåslagen inomkapitalmarknadshandeln eller den vanliga dagligvaruhandeln utan efter dem sombetalar ockerräntor och på så sätt kan utnyttja de orimliga avdragen. När det gäller räntekostnader i övrigt för handeln, bl. a,hanteringskostnader, har vi genom den nya konsumentkreditlagen fått regler somsäger att säljaren skall informera köparen om hur stort påslaget blir och hurdet påverkar den slutliga betalningen av varorna. Budgetministern menar inledningsvis i svaret att det ärsvårt att ange en rimlig kostnad för avbelalningshandeln. Jag frågar mig orndet verkligen är sä. Vad det gäller kapitalvaror harju varje bransch godkännedom orn vilken omsättningshastighet man bör ha på varorna i sitt lager föratt få en viss lönsamhet i det bundna kapitalet. Sedan får man ju hjälp i olikakalkylfrågor av den branschorganisation man tillhör. Vi kan lämna just den härtypen av företag åt sidan, det är inte dem som jag egentligen är ute efter. Jag menar alltså alt de s. k. ockerräntorna inte skallvara avdragsgilla på det sätt som de är . Men självfallet skall räntor iövrigt vara avdragsgilla. Detär mycket som talar för det, bl. a. alt de somlånar ut pengar rnåste betala skatt på ränteinkomsterna och att villamarknadenär beroende av ränteavdragen. Men jag ifrågasätter starkt om avdragen fördessa höga räntor skall finnas kvar i samma omfattning. Det saknas naturligtvis inte exempel på all man vid avbetalningsköpbakar in fasta avgifter och kallar det för ränta, men man bakar också in vissdel av priset i räntan. Det är helt orimligt. Det som inte är ränta skallnaturligtvis inte accepteras som ränta. Vi har detta problem i . Vi kan läsa itidningen om olika branscher som gör uttalanden. var detbilbranschens folk som berättade för oss om detta med två valutor, en vit ochen svart, och det kommer väl alt bli mer av det. Detta är ett problem. Men vimåste på något sätt komma till rätta med detta orimliga utnyttjande avränteavdragen, I sitt svar säger budgetministern att i samband med enutredning orn reformering av inkomstskatten skall man även se överförlustavdragen, och inom ramen för detta arbete skall man även kunna behandladetta problem, I utredningsdirektiven bör man då ta upp problemet med de högaränteav- dragen.Det är viktigt att vi får ordning på delta. Det kunde t, ex, införas en ruta pådeklarationsblanketten där man får ange hur hög räntan är på elt sådant lån, anger man summan på lånet och räntekostnaden men inte räntans höjd. Det ärett uppslag som jag tror inle skulle vara alltför krångligt att genomföra, inteheller för deklaranter. Det är orimligt att man fär göra avdrag för räntor påupp till . och där varans pris utan tvivel ligger med iräntekostnaderna. Jag tror att . och jagaröverens om att vi, med bevarande av avdragsrätten som princip, bör komma tillrätta med sådana företeelser som inte är bra och inte är tillfredsställande.Det är detta som blir huvuduppgiften för den utredning vi nu skall tillsätta.Vi kommer självfallet i det utredningsarbetet att pröva alla uppslag som kanfinnas för att vi skall bli av just med företeelser som vi inte vill ha i vårtskattesystem. Om åtgärder för att förhindra utflaggning av fartyi Överläggningenvar härmed avslutad. § 2 Om åtgärder för att förhindra utflaggning av fartyg Kommunikationsministern erhöll ordet för att besvara (vpk) den 13december anmälda fråga, 1979/80:224, till industriministern, och anförde: har med hänvisningtill påstående om att har fått tillstånd av staten all flagga utsju kylfartyg till Liberiaflagg frågat industriministern om regeringen avseralt vidta åtgärder för att förhindra de aktuella utflaggningarna eller omregeringen kommer alt lägga fram förslag som förhindrar framtida utflaggningar. Arbetet inom regeringen är så fördelat all det är jag sonrskall svara på frågan. fråga bygger på den felaktigauppfattningen att har fått tillstånd att flagga ut sju fartyg.Vad som hänt är i själva verket att fått tillståndatt etablera dotterbolag i för att till dessa inköpa sju kylfartyg sornf. n. ägs av elt japanskt rederi. Det är alltså inte fråga orn någonutflaggning. Jag har inle för avsikt att föreslå regeringen åtgärder för attförhindra denna affär. Frågan orn svenska rederiers utlandsinvesteringar samtflaggöverföringar har behandlats av den sjöfartspolitiska utredningen.Utredningen har föreslagit att lagen om tillstånd till överlåtelse av fartygskall förlängas till utgången av . Utredningens förslag är f. n.föremål för remissbehandling. Regeringens ställningstaganden till dessa frågorkommer alt redovisas i en sjöfartspolitisk proposition till undervåren. Nr 62 (vpk); Måndaeenden Herr talman! Jag tackarkommunikationsministern för svaret. 14ianrrari 19S0 Bakgrunden till min fråga är altSaléninvest fick tillstånd av riksbankenatt överföra sju kylfartyg till liberisk flagg. Först vill jag säga att Omåtpärder för ' ' anmärkningsvärt att svenska redare i varvskrisens kanköpa att förhindra ut- ''yg fån utlandet utan att det blir någon som helstreaktion från flaggning av fartyg regeringens sida. Men det är inte orn detta vi skall tala . Vad det härhandlar om är att dessa fartyg inte bara tillverkas utomlands, utan med regeringensgoda minne skall de också gå under utländsk flagg. Därtill kommer att del rörsig om bekvämlighetsflagg - eller fiffelflagg, som det rätteligen kallas. Delta är ingen enstaka företeelse, utan det är elt led iredarkapitalets-i det här fallet Saléns - strävan att flagga ut så stora delarav den svenska flottan som möjligt. Saléns har ett avtal med staten om attrederiet skall behålla minst 18 fartyg under svensk flagg, men från rederietssida har uttalats att man har en strävan att få hela sin flotta underbekvämlighetsflagg. Redan nu har Saléns ägariniresse i ca 55 fiffelflaggadefartyg. Avtal med den internationella transportfederationen förelåg våren 1979endast för ett 20-lal av dessa. Fiffelflaggandet är ett redarintresse som riktas motsjöfolket. Det går ut över de ombordanställdas löner, deras säkerhet och derasarbetsmiljö. Förutom all det innebär en legaliserad skatteflykt utgör det etthot mot det svenska sjöfolkets sysselsättning. I lagen om tillstånd till överlåtelse av fartyg sägs attdet särskilt skall beaktas hur en överlåtelse påverkar effektiviteten ochsysselsättningen inom sj'öfartsnäringen och de ombordanställdas förhållanden.Överlåtelse får inte heller strida mot, sorn del heter, "väsentligtallmänt intresse". Men all fiffelflaggning strider ju mot dessa principer.Därför vill jag fråga kommunikationsministern: På vilket sätt har dessaprinciper beaktats av när tillstånd gavs för utflaggning tillLiberia av de sju kylfartygen? Jag vill därtill fråga: Förekommer förhandlingar mellanregeringen och Saléns? Kommer regeringen att släppa på kravet att Saléns skallha minst 18 fartyg under svenskt flagg? I bekvämlighetsflaggsfrågan uppenbarar sig de reellamotsättningarna mellan å ena sidan redarkapitalets profilintresse och å andrasidan sjöfolkets och det allmännas intresse. Var står regeringen i dennamotsättning? inlägg var fyllt av olikaangrepp mot tredje part och mycket annat, och jag vet inte orn jag finner någonstörre anledning att gå in i diskussion om dessa frågor. När detgäller den nu aktuella frågan vill jag såga att det här inte handlar orn någranya fartyg utan om fartyg som inköptes i andra hand från ett rederi. Alternativethade i detta fall inte varit att föra fartygen under svenskt flagg, utan delhade varit att Saléns chartrat in fartygen i stället för att äga dem. 74 Utifrån svensk synpunkt anser jagdet vara bättre att elt svenskt rederi trots allt ägerfartygen och att det kan tillgodogöra sig värdestegringen, sonr Nr 62 kommer till godo. Dessutom får det ses som enfördel all det blir fler M°ind'i"en den arbetstillfällenför svenskt befäl genom att Stilens köpt fartygen iin det hade a i'inM'rri 19S0 blivit orn rederiet hade chartrat in dem. Det jag nu anfört hör till den sakfråga vi rru skallbehtindla. och jag vill q n,. därför,herr talman, begränsa rnig till delta. (vpk); Jag vill ta upp en annan synpunktsom har betydelse i den här frågan och citera . a. följande: "Då svensk flagg av driflskostnadsskål är omöjlig harSaléns erhållit tillstånd att bilda elt dotterbolag i , sorni sin tur bildar 7 rederier som vart och elt skall äga elt av dessa f. d.japanska kylfartyg. Även orn dessa fartyg hade varit av en storlek och typ sommöjliggjort lönsam drift under svensk flagg hade fartygen inte tillåtilsöverföring till eftersom de byggts till god internationell standard meninte uppfyller speciella byggnadsbesläinmelser." Om regeringen tillstyrker en sådan överföring, har denmedverkat till att underlätta för Salénrederiet alt kringgå sjöfartsverkelsspeciella byggnadsbestämmelser och har också medverkat till tttl enligtsjöfartsverkets bedömning undermåliga fartyg sätts i trafik av ett svensktrederi. Överläggningen var härmed avslutad. S 3 Om SJ:s nya personvagnar Komrnunikalionsminislern ULFADELSOHN erhöll ordet föratt besvara () den 19 decemberatiiiiiilda frägti. 1979/80:236. och anförde: har frågat mig vilkaåtgärder regeringen avser att vidta för att snabbt göra SJ:s nya personvagnarfunktionsdugliga. Vagnarna har samma huvuddimensioner som den vanligavagntypen på kontinenten. De är således inte felkonstruerade. Utrymmet mellan buffertskivekanten och skruvkopplel. därväxlingspersonalen står vid koppling, är då de nya personvagnarntr kopplassamman i skarpa kurvor mindre än vid koppling av SJ:s tidigare vagnaroch mindre än vid koppling av de vagnar som används på kontinenten. Delhör till bilden all kontinentvagnar växlas och kopplas också i . SJ har med arbetarskyddsstyrelsen och diskuterat vilka åtgärder som skall vidtas för att det minskade kopplarutrymmet inle skall innebära någon ökning av riskerna för personalen. En sådan åtgärd kan exempelvis vara all införa en bestämmelse om att de nya vagnarna endast får kopplas då båda vagnarna står stilhi. Man har kommit överens om att arbetarskvddsslvrelsen skall ta ställning till vilka resjler som skall tiiillaför 75 Nr 62 koppling av de nya vtignarna. ..o . 1 Så sent som påfr-edacseflerrniddauen kom ett meddelande från Suitsttn- 14 i'i 1riri lOSI) ställdas förbund. Man hade gälligenom del här ärendet och ville frtimföra några synpunkter som jag här skall referera. framhålls att vagnar av liknandetyp används i utlandet nren att delta inle sonvagnar -' innebiiralt rrrtin reservationslöst kan godkänna konstruktionen. Med hänsyn till riskenför sina medlemmar i viil man därför delta i bedömningen av vilkabestämmelser som skall gälla. vill man också alt SJ undersökermöjligheten att öka kopplarutrymmet genom en omkonstruktion av vagnen, sä allbuffertskivan kan minskas. SJ har kallat till överläggning såväl medSltilsanslälldas förbund centralt som med den lokala personalen. En sådanöverläggning skull äga rum . Jag ber att få tacka kommunikationsministern för svar-et. Del hörtill ovanligheterna att vi i riksdtrgen Itrr uppsådana här frågor, men eftersom den här frågan är av utomordentligt storprincipiell betydelse har jag velat beröra den. Visst är de här vagnarna felkonstruerade. I och för sig ärdel naturligtvis allvarligt nog orn vagnarna av förbiseende har byggts på ettfelaktigt siitt, rnen det år ännu värre, om man rned berält mod har salt sigöver gällande skyddsbestämmelser, såväl internationella som inhemska. Ävensttilsrädet medger ju att de här vagnarna inte ens håller de kontinentalavagnarnas mått. Vad statsrådet i så fall ger sill stöd åt iir verkligen gammalklassisk arbetsgivarmoral: ekonomin går före allting ann.Tt. Arbetarna behöverman inte bry sig om, de får anpassa sig. De gällande miljöskyddskraven har manstruntat i. Men som väl är har arbetarna möjlighet all sälta kraft bakomorden när de slår larm. De har också pekat på till arbetsgivarerr är skyldigall vidta alla åtgärder för att hindra och förebygga olyckor. Miljöskyddslagens3 kap. 2 !i ger dem det skyddet. SJ:s egna föreskrifter talar f. ö. sammaspråk. Men del har man alltså struntat i vid konstruktionen av de här vagnarna.Jag trodde för min del alt det hade skett av obetänksamhet i samband rned måste göra om vagnarna för att få dem handikappvänliga genom att sänkadörrarna osv. Men ger statsrådels svar intrycket av att det htrr skett underfull sans. och det gör del hela ännu värre. Ända har manvelat om att vagnarna inle höll maltet när del gäller kopplingsulrym-mel. Arbetarskyddsstyrelsen har redtin uttryckt kritik.Varför har SJ inle brytt sig om den här kritiken och tagit kontakt med arbetarskyddsslyrelsen? Riskerna för de anställda kan ju knappast överdrivas. Kopplingsarbetet hör till de verkligt farliga men nödvändigti arbelsuppgifternti, i varje fall tillsvi politiker har skapat de ekonomiska förutsättningarna för centralkoppling av sådana här vagnar. Även vinterklimat, kyla och halkti liksom ett högt 76 uppdrivet arbetstempo ökarriskfaktorerna i det här arbetet. nödvändigt all arbetarskyddsstyrelsen får bedöma situationen mycket Nr 62 De kravman nu måste ställa är alltså alt vagnarna inle sätts i trafik förrän - arbetarskyddsstyrelsenhar tagit ställning i ärendet och att SJ, orn så krävs, _ medregeringens ekonomiska stöd gör allt vad som är rimligt rned hänsyn till q j. . säkerhetenför alt öka kopplingsutrymmet genom en omkonstruktion av den Jag vill fråga omstatsrådet är beredd att biträda de här Det går naturligtvis alltid att söka strid omman vill del, och gör ju ganska tappra försök här. Jag vetinte rikligt allt vad som tillvitades rnig om gammal god arbetsgivarmoral ochannat. Jag tycker det finns varken plats eller tid för det. Det finns vissaförhandlingslägen där det är klokare alt säga för litet än för myckel. Del härär ett mycket känsligt förhandlingsläge mellan bl. a. och deanställda. Därför tycker jag det vore direkt olämpligt av mig att blanda mig iförhandlingarna. Sedan får göra vilka utfästelser han vill fördel parti han företräder. Från regeringens sida kan vi inte i den diskussionsom nu pågår och i det känsliga förhandlingsläge som råder göra några sådanaelefantinhopp, utan de får stå för räkning, Jag söker inte strid. Jag är bara förvånad över det mycketfranka påstående som statsrådet gjorde, nämligen att de här vagnarna inte ärfelkonstruerade och alltså inte behöver göras om. De är uppenbarligenfelaktiga. Det har hävdats, och det gör också statsrådet i sitt svar, attliknande vagnar skulle användas i utlandet och att sådana vagnar då och daväxlas i och att personalen därför borde kunna acceptera dessa vagnar.Men det hår är dä inte helt sant. Dessa vagnar håller inte de mått som vagnarnapå kontinenten håller. Det är verkligen inget särskilt bra argument atteftersom man ute på kontinenten har ett dåligt arbetarskydd så skall vi kopieradet i , Till det kommer ju att de här vagnarna på kontinenten kopplasstillastående. Så sker inte i . Skulle man koppla sådana här vagnarstillastående i , så skulle det krävas mer personal och fler lok. Detskulle också troligen rubba lågföring och tågtider. Därför är det heller inteett Särskilt bra argument. Det bästa man kan göra i det har uppkomna läget ärnaturligtvis att förhandla sig fram till en ordning för hur man skall använda de vagnar sotn tyvärr redan finns. Men det måste ske efter det att arbetarskyddsstyrelsen har utfärdat rimliga bestämmelser och personalen blivit ordentligt orienterad. Men sedan skall vi ha långt över 100 fler sådana här vagnar som skall byggas, och därför måste man sälta till alla klutar för all söka konstruera om dessa vagnar, så att vi inte får dras med hela vagnparken konstruerad på det här dåliga sättet. Om så krävs får regeringen självfallet gå in och vidta deåtgärder 77 Om statens kostnadsansvar för kollektivtrafiken som är nödvändiga för att ge SJ en förstärkning i dettasammanhang. Jag vill alltså att delta arbete förbereds möjligt. Det är ingen felkonstruktion på de härvagnarna, utan de är precis som kontinentvagnarna, bara med den skillnaden i har gjort dem mera handikappvänliga genom att öka det invändigautrymmet i dem. Den s, k. felkonstruktionen består i att det blivit mindreutrymme för kopplingspersonalen, . Någon annan felkonstruktion är detinte. Jag instämmer i och för sig i rätt mycket av vad BertilZachrisson säger om alt kopplingsarbetet är det farligaste jobb man har inomSJ. Men jag utgår från att parterna skall kunna nå en överenskommelse,förhandla sig fram till en lösning. Under pågående förhandlingar, kanske i eltkänsligt läge, har jag ingen anledning att själv gå in och göra den ena eller denandra stolta deklarationen. skall parterna träffas , och jag villframför allt avvakta det mötet. Någon felkonslruklion är det som sagt inle på vagnarna.Konstruktionen innebär att de är mera handikappvänliga än de kontinentalavagnarna är. Jag är ledsen all jag måste komma tillbaka, men del rörsig om detaljer som skulle kunna kräva ganska intressanta diskussioner.Arbetarskyddet gäller kopplingsutrymmet, och detta har alltså för det förstaminskats från normal svensk standard, som är - det är sålundaoerhört små ytor-ned till vad statsrådet kallar det kontinentala måttet. Mendärutöver har man för det andra gått ännu längre ned, och här är varjecentimeter av utomordentlig betydelse därför alt det är på centimetrarna somlivet hänger når de anställda skall koppla de har vagnarna i rörelse. Jag villdärför fortsättningsvis kräva alt regeringen vidtar de åtgärder som ärnödvändiga för att ge SJ förutsättningar alt konstruera orn de vagnar somytterligare skall levereras. Överläggningen var härmed avslutad. § 4Om statens kostnadsansvar för kollektivtrafiken Kommunikationsministern erhöll ordet för attbesvara (vpk) anmälda interpellation, 1979/80:100,och anförde: har frågat mig om jag avser allla initiativ för att öka statens kostnadsansvar för den lokala och regionalakollektivtrafiken. Genom beslut klarlades ansvaret förkollektivtrafiken. Beslutet innebär att gemensamma huvudmän skall finnas ivarje län för lokal och regional kollektivtrafik. Därmed kan det politiskaansvaret för både planering, finansiering och genomförande avtrafikförsörjningen ligga samlat hos ettorgan i länen, I takt med att reformen genomförs ges ett betydligt förbättratstatsbidrag som bidragsförfarandet avsevärt förenklas. För flertaletlän räknar man med att statsbidraget till kollektivtraflken fördubblas. Syftetmed detta stöd är alt säkerställa ett basutbud för trafikförsörjningen. När detgäller exempelvis linjetrafik utgår vardagar bidrag för upp till tre dagligadubbelturer per vägsträcka. I årets budgetproposition föreslås ett förstärkt statligtbidrag till kollektivtrafiken. Därmed kan kompensation ges för inträffade ochnu förutsebara kostnadsfördyringar för just den grundläggandetrafikförsörjningen. Någon ytterligare ökning av statsbidraget är jag f. n.inte beredd att förorda. Jag anser det rimligt att frågan om en utbyggdkollektivtrafik bör bestämmas på lokal och regional nivå. Genom att beslutetfattas av dem sorn direkt berörs av trafiken, vilket jag alltid tycker ärviktigt, skapas förutsättningar för en lämplig avvägning mellan trafikslandardoch finansiering via avgifter eller skaller. Om statens kostnadsansvar för kollektivtrafiken RAULBLUCHER (vpk): Jag ber att få tacka kommunikationsministern för svaret,och jag noterar också rned tillfredsställelse beskedel att ett betydligtförbättrat statsbidrag skall ges i takt med att länstrafikreformen genomförs.Det skall också hälsas med tillfredsställelse att bidragsförfarandet kommer altförenklas. Det är emellertid angeläget att en satsning påkollektivtrafiken verkligen också leder till en kraftig uppgång i utnyttjandetav allmänna kommunikationer i landet. Den förre kommunalpolitikern och numerakommunikationsministern är ju alls inte obekant, och han är inteheller oengagerad i problemet rned trafiksituationen och avgaserna i storstadenStockholm, och samma förhållanden gäller också andra större städer i landet.Även i den medelstora residensstaden , där jag hör hemma, har man dessaproblem. Ett exempel: tvingades kommunen all stänga ettdaghem därför all blyhaltiga avgaser från innersladslrafiken konstateratsinnebära en överhängande hälsorisk för barnen. Men även när det gäller hushållningen med energi ochfrågan om hur vi skall kunna minska vårt oljeberoende framstår det för dagensom överhängande aktuellt att snabbt minska privatbilismen till förmån förkollektivtrafiken, framför allt i storstadsområdena. Olycksfrekvensen itrafiken och belastningen på våra vägar torde också också komma att påverkasgynnsamt om kollektivtrafiken snabbt kan ta över en betydande del avpersontransporterna mellan bostäder och arbetsplatser m. rn.