prot · G309137 · 1979-12-31 00:00:00 — "Vad departementschefen anfört om de grunder, enligtvilka urvalet till skolledarbefattningarna skall ske, finner utskottet riktigt.Särskilt vill utskottet framhålla vikten av att det i praktiken verkligen blirså som departementschefen avsett, nämligen att skolstyrelsens förord tillmätesstor vikt vid tillsättningen av skolledarbefattningarna. Utskottet anserönskvärt, att denna uppfattning kommer till klart uttryck i blivandeförfattningsbestämmelser i ämnet." följde i sin helhet propositionen ochstatsutskottets utlåtande. Den enda slutsats man kan dra av beslutär att det reella avgörandet vid sådana tillsättningar som här diskuteras skallligga hos skolstyrelsen. har från denna utgångspunkt haftatt granska regeringen handläggning av ärendet gällande tillsättningenav skoldirektörstjänsten i . I det aktuella fallet tillsatte regeringen enannan sökande än den som skolstyrelsen förordat. Den sökande regeringenutnämnde hade av skolstyrelsen placerats på sjätte plats. Regeringen gick emotfacket, en enig skolstyrelse, en enig länsskolnämnd och en enig skolöverstyrelsesom vid två prövningar vardera kommit till exakt samma resultat. Tillika sattesig regeringen också över klart uttalade vilja om det lokalaförordet vid tjänstetillsättningen. Att så flagrant förbigå den lokalaopinionen har naturligtvis upprört många. Det är lätt att förstå. Liknandeövergrepp från en regerings sida hade dittilldags inte skett. Att regeringensaknade eller hade ringa regeringserfarenhet utgör ingen förmildrandeomständighet i konstitutionella sammanhang. Regeringen borde naturligtvis harättat sig efter uttalade vilja och gällande praxis på området. I den socialdemokratiska reservationen, som återfinns pås. 45 i granskningsbetänkandet, berörs jämställdhetsaspekten vidtillsättningen av skolle-dartjänster. Det är för oss socialdemokrater enangelägen fråga i sammanhanget. Detta har också vid olika tillfällen betonatshär i . Så skedde t. ex. i samband ined SIA-propositionen, 1975/76:39,där det bl. a. heter: "Det är viktigt att eleverna under sin skoltid gesrollförebilder som stämmer överens med skolans mål att verka för jämställdhetmellan könen. Eleven hämtar sina förebilder bl. a. i den verklighet somåterspeglas i undervisningen samt i könsfördelningen bland personalen iskolan." Då liksom nu står vi socialdemokrater fast vid detta.Ökade insatser måste göras för att rekrytera fler kvinnor fillskolledarbefattningar. Men det faktum att vid olika tillfällen uttalatsig för ökad jämställdhet vid tillsättande av skolledarbefattningar står inte istrid med det ställningstagande som gjorde 1957, då den bestämde sigför att skolstyrelsens lokala förord skulle vara avgörande för dessatjänstetillsättningar. Detta är viktigt att framhålla, eftersom det vidutskottsbehandlingen har funnits de som anfört ett sådant motsatsförhållande.Att ett sådant motsatsförhållande inte existerar framgår klart av riksdagensuttalande om Gransknuig av statsrådens tjänsteutövning m. m. Tillsättningen av skoldirektörstjänst i Granskning av statsrådens tjänsteutövning m. m. Tillsättningen av skoldirektörstjånst i jämställdheti denna fråga. Det framstod särskilt tydligt vid behandling avSIA-propositionen 1975/76:39, i vilken föredragande statsrådet anförde bl. a.följande; "Enligt min mening är det angeläget att skolmyndigheterna ocksåbeträffande strävar efter en sådan allsidighet i rekryteringen vidtillsättning av skolledare. I detta ligger också att en jämnare fördelningmellan könen vad avser skolledarbefattningar bör eftersträvas." Signalen till skolstyrelserna är således solklar. Denreella beslutanderätten skall ligga kvar hos skolstyrelsen med beaktande avjämställdheten vid ställningstagandet. Det har således aldrig varit riksdagensmening att regeringen skulle klampa in i dessa tjänstetillsättningsärenden ochsätta sig på en enig skolstyrelse, en enig länsskolnämnd och en enig skolöverstyrelse,som skedde bl. a. i Lomrnaärendet. Det borde den borgerliga utskottsmajoriteteni ha kunnat erkänna. Men blod är tjockare än vatten -det gäller tydligen också i politiken. Den borgerliga utskottsmajoriteten hartydligen tyckt att det har varit viktigare att skydda ett enskilt statsråd änatt understryka vikten av att beslut verkligen efterlevs. DANIELTARSCHYS (fp): Den kärnfråga som det här gäller är om manbara skall prata om jämställdhet eller om man också skall göra någonting. Det finns två riksdagsuttalanden om skolledarbefattningar.Det ena är och säger att regeringen i sådana frågor skall tastor hänsyn till lokala bedömningar. Det andra är och säger attfler kvinnor måste få chansen att bli skolledare. I Lomrnaärendet ställdes regeringen inför ett ideologisktdilemma. Här fanns två viktiga mål som länge arbetat för. Å enasidan kravet på närdemokrati och vidsträckt lokal självstyrelse, som vi envistkämpat - ofta i opposition mot socialdemokratisk dirigism ochcentraliseringsiver. Å andra sidan kravet på jämställdhet mellan könen ochbättre chanser för kvinnorna i yrkeslivet. Det fanns en manlig kandidat somhade den lokala skolstyrelsens stöd, och det fanns en kvinnlig kandidat som varklart bättre meriterad. Regeringen valde då att utnyttja sina lagligabefogenheter att se till att kvinnan fick jobbet. Detta utlöser nu stor vredehos socialdemokraterna. säger att man på lokal nivå måste fåbestämma vem som är mest lämplig. Manssamhället har rest många barriärer motkvinnorna. Först var det meriterna. Man sade: Männen har bättre meriter, såmännen skall ha jobben. Och hur har männen fått sina meriter? Jo, genomvärnplikt och genom officersutbildning och genom träget yrkesarbete under de årsom kvinnorna var barnlediga. Så började det ändå dyka upp kvinnor med bättre meriter.Då anlade manssamhället nästa barriär: lämpligheten. Kvinnan var visserligenbättre meriterad, men vid en subjektiv bedömning kom man fram till att mannenvar mest lämpad. Och vem avgjorde lämpligheten? Det var givetvis idel manligabeslutsfattare som hade sina egna idéer om mäns och kvinnors kapacitet. Vi vetju hur den sortens bedömning har fungerat: Han är bestämd, hon är envis. Han ärkonsekvent, hon är tjatig. Han är kraftfull, hon är hysterisk. Han är spontan,hon är fjollig. Han är energisk, hon är beskäftig. De socialdemokratiska reservanterna tror att de sägernågonting kontroversiellt när de nu hävdar att ansvaret för att öka antaletkvinnor på skolledande befattningar//örifrt handskall ligga på den lokala skolstyrelsen.Självfallet, Det är klart att ansvaret i första hand skall ligga påskolstyrelsen. Men den springande punkten är en helt annan: Vemhar ansvaret isista hand? Om skolstyrelsen består av en samling mulliga mansgrisar av KurtOve typ, skall vi då ha en regering som tar jämställdheten på allvaroch förmår hävda kvinnornas intressen? Socialdemokraternas svar på den fråganär nej. En socialdemokratisk regering skulle inte ha lyft ett finger. Men nuhade vi lyckligtvis en helt annan regering, som var djupt engagerad förjämställdheten och som i detta fall-liksom ifleraandra-såg till att bättremeriterade kvinnor inte hölls tillbaka. Det var en regering som inte barapratade om jämställdhet utan också gjorde någonting. Granskning av statsrådens tjänsteutövning m. m. Tillsättningen av skoldirektörstjänst i SVEN-ERIKNORDIN (c): Den socialdemokratiska reservationen på denhär punkten är som jag ser det mycket försiktigt hållen. Håller man sig tillsjälva argumenteringen är det inte mycket mer än ett särskilt yttrande. Jagsäger detta trots mycket hårda dömande ord. Därmed har jag inte velat påstå att själva debattämnet ärobetydligt. Det är tvärtom så att det är en högst intressant fråga, vilken rollden kommunala skolstyrelsen skall spela när lärare och framför allt skolcheferskall tillsättas. Frågan är också intressant på det viset att vi fått enspegling av de mycket invecklade regler som gäller vid tillsättning av tjänsterinom skolväsendet. Vi har först och främst behörighetskraven, som måste varauppfyllda, och där undantagen är mycket sällsynta. Sedan har vi självatillsättningsförfarandet: Skoldirektör tillsätts av regeringen sedan treunderordnade instanser sagt sitt. Slutligen har vi befordringsgrunderna, därman skall ta hänsyn till insikter, erfarenhet och övriga egenskaper somföreträdesvis fordras för att utöva tjänsten, som det står. Tvistefrågan i det aktuella granskningsärendet är de allrasista orden i 17 kap, 15 § skolförordningen - övriga egenskaper somföreträdesvis fordras för att utöva tjänsten. Hur stor vikt skall denna s. k,tredje befordringsgrund tillmätas gentemot de två första? Om detta har mantvistat . Och här ligger också förklaringen till att det fortfarandeär regeringen som är fillsättningsmyndighet för skoldirektörstjänster. Kommunenavger endast förord, I den socialdemokratiska reservationen hänvisar man tillriksdagsuttalandet om att stor vikt bör tillmätas skolstyrelsensförord. Låt oss inte leka exegeter i onödan, ! Låt oss istället undersöka Granskning av statsrådens tjänsteutövning m. m. Tdlsättningen av skoldirektörstjänst i bakgrundentill riksdagsuttalandet, beskrivning av förhistorien varnämligen inte riktigt korrekt. Riksdagsbeslutet innebar inte någon skärpning,som menar. Det var nämligen så här: års riksdagsbeslutgällde den ordningen att ordinarie lärartjänst, skolledartjänst ochskolchefstjänst tillsattes av skolstyrelsen. Vi hade ju inga länsskolnämnderdå. Skolstyrelsen var bunden av att vid sitt val hålla sig till de tre främstasökandena i den av överordnad myndighet upprättade placeringsordningen. Detbetydde att riksdagsbeslut försämrade kommunernas ställning iförhållande till den tidigare ordningen. Skolstyrelsen hade fram till 1957betydligt större svängrum och betydligt större möjligheter att utse denskolchef som man utifrån sina egna utgångspunkter tyckte var den mest lämpade. Det bör observeras att noterade att bestämmelsenom att regeringen utsåg skoldirektörer bara skulle gälla . Jag tyckte mig förstå att i sittanförande menade att det var befogat att skolstyrelsen själv skulle få utse sinskolchef. Jag kan hålla med honom om det. En skolchef eller en skoldirektörsitter ju på en administrativ tjänst. Han eller hon fungerar inte sompedagogisk ledare, och därför är det inte så viktigt att vederbörande harpedagogisk erfarenhet. Den sidan sköts av rektorer och studierektorer. Däremotär det viktigt att skolchefen fungerar väl i förhållande till den övrigakommunala förvaltningen, dess förtroendemän och chefstjänstemän. Jag tyckeralltså att kommunerna själva bör få utse sina skolchefer. Jag har i mintidigare gärning arbetat rätt mycket med det här, tyvärr inte med någon störreframgång. Provisoriet består och har blivit en fast institution. Det har dock gjorts försök att ändra på detta.Länsskolnämndsutredning-en, som lade fram sitt förslag 1973, föreslog attkommunerna själva skulle få utse sina skolchefer. Men remissinstanserna slogsönder utredningens argumentering ganska hårt. Främst var det de fackligaorganisationerna som inte gillade att kommunerna fick denna beslutanderätt. Dendåvarande socialdemokratiska regeringen vågade alltså inte lägga fram någonproposition enligt länsskolnämndsutredningens förslag. Det är i detta läge vi befinner oss. Man kan fråga sig omdet ser ljusare ut nu än 1957 när det gäller möjligheterna för kommunerna attfå ett större inflytande på detta område. Jag är inte säker på det. I vår nyagrundlag understryks mycket starkt att det är den enskilde sökandens insikter,erfarenheter och kunnande som skall vara avgörande vid tjänstetillsättningar,inte främmande faktorer. Till detta har kommit det som mycketengagerat redogjorde för, nämligen aspekten jämställdhet mellan kvinnor ochmän. Det betyder att man i den tredje befordringsgrunden också skall väga injämställdhetsaspekten. Man vill alltså få till stånd bättre proportioner ifråga om antalet manliga och kvinnliga skolledare resp. skolchefer. I det aktuella fallet hade vi inte kunnat kritiseraregeringen om den hade tillsatt den manlige sökanden. Vi kan inte hellerkritisera regeringen för att den tillsatteden kvinnliga sökanden. Regeringens ställningstagande baserar sig påjämställdhetsaspekten i den tredje befordringsgrunden. När det gäller förstaoch andra befordringsgrunderna var ju den kvinnliga sökanden överlägsen. På denpunkten har fullständigt rätt. Det är alltså så det ligger till. Eftersom jaginledningsvis sade att den socialdemokratiska reservationen var försiktigthållen, skall jag inte heller skärpa tonen. Vi får leva med de lagar vi har.Tycker vi inte om dem så får vi väl ändra på dem. Däremot skall vi intetillämpa de lagar som gäller på ett felaktigt sätt. Förra gången jag deltog i debatten om ettkonstitutionsutskottsbetänkande, hade en ledande centerpartist vissa synpunkterpå mitt utseende. har kallat mig för en mullig mansgris i enskolstyrelse. Inte ens beträffande min ringa person kan tydligen de borgerligapartierna komma sams om ett epitet. återstår väl bara att höra en liknandekommentar från moderat håll. Vi farväl vänta och se. Det är ju inte sistagången som konstitutionella frågor behandlas här i kammaren. Av den förda diskussionen har framgått attegenfligen bara en av debattörerna, åtminstone , sitter i enskolstyrelse. Det råkar vara . Om det finns någon mulligmansgris i en skolstyrelse, skulle det möjligen vara . försöker göra gällande att närfolkpartiregeringen satte sig över beslut skedde det iakt och mening att främja jämställdheten. tar här på sig enomöjlig uppgift i sin iver att frita regeringen. uttalande ijämställdhetsfrågan - det har jag sagt tidigare - står inte i strid medregeringsbeslutet . Följaktligen behövde regeringen inte avjämställdhetsskäl självsvåldigt upphäva riksdagsbeslutet. Inte ens DanielTarschys långt drivna regeringsadvokatyr räcker till för att övertyga någon omatt det var jämställdhetsideal som drev folkpartiregeringen och dess skolministeri Lommaärendet. Det måste ha varit helt andra kriterier än jämställdheten sominspirerat folkpartiregeringen vid tillsättandet av skolledare. Att det inte var jämställdhetsideal som vägleddefolkpartiregeringen finns det faktiskt exempel på. Ett talande bevis för dettaär tillsättandet av studierektorstjänsten i , Där förordadeskolstyrelsen en man, men länsskolnämnden förordade en kvinnlig studierektorvid i , Trots att den kvinnliga sökande somlänsskolnämnden förordade skötte tjänsten , ersattes hon genom ettregeringsbeslut av en man. Jag klandrar inte regeringen för att den följdeskolstyrelsens förord. Men om det var så som försöker göragällande att jämställdhetsintresset drev folkpartiregeringens och dessskolministers handlande, borde naturligtvis regeringen ha ställt sig pålänsskolnämndens sida. En annan intressant aspekt på denna fråga har jag fåttfram i en artikel i , där det ansvariga statsrådetBirgit Granskning av statsrådens tjänsteutövning m. m. TiUsättningen av skoldirektöjstjänst i Granskning av statsrådens tjänsteutövning m. m. TUlsältningen av skoldirektörstjänst i försökerförsvara sin och regeringens handläggning genom att bl, a. hävda att regeringennormalt följer skolstyrelsens förord vid tjänstetillsättningar. Då uppkommerfrågan: Vad var onormalt. , vid tillsättandet av skoldirektör iLomma? Vad gjorde att regeringen ratade den person som hade fått förord av treinstanser, nämligen skolstyrelsen, länsskolnämnden och , vilkavid två tillfällen prövat ärendet och var för sig kommit fram till exakt sammaresultat? var statssekreterare istatsrådsberedningen , och han kanske kan skingradimridåerna. Han om någon borde ju veta anledningen till att regeringen iLominafallet handlade onormalt, för att tala med , I artikeln iSvenska som jag har framför mig och som signerats av det faktiskt: Normalt följer regeringen skolstyrelsen, I Lommafallet följde man inte skolstyrelsens förord.Regeringen handlade således onormalt. Låt mig fråga om han intenågon gång har funderat över orsaken till att utnämningsrätten ligger hosregeringen. Om det vore så att regeringen alltid skall följa skolstyrelsensförord, vad finns det då för skäl att ha kvar den nuvarande ordningen? Borde viinte då gå in för att ändra lagen så att det är skolstyrelsen som tillsätter? vill jag med detta inte ha ställt i utsikt att problemetdärmed är borta, Klagorätten kommer ju alltid att finnas kvar, och den kan gåganska långt. Det är möjligt att en lokal skolstyrelse gör fel. Jagsätter mycket stort värde på att trodde att jag är ledamot ien skolstyrelse. Det är en förfluten sak för min del, men jag måste så här iefterhand säga att nog hände det väl att vi inte handladefullständigt rätt när det gällde tillsättningsfrågor. Även nutidens skolstyrelser kan nog tänkas göra något fel,och därför kan vi vänta oss att det en och annan gång uppkommer ettöverklagningsärende. Men rent kommunaldemokratiskt och allmänt demokratisktskall man sträva efter att lägga besluten sä nära människorna som möjligt, isådana här fall hos skolstyrelsen. Jag ser fram emot att även framöver vill arbeta i den riktningen. Han kan räkna påmitt stöd i det fallet. DANIELTARSCHYS (fp); Två olika borgerliga debattörer har i tvåolika debatter fällt två olika omdömen om . Han väntar nu påatt de borgerliga partierna skall ena sig. Men det kan ju vara så att har två olika egenskaper. Den egenskap som jag i det här sammanhangetfäste mig vid var att han är en synnerligen sval förkämpe för jämställdheten. kan gå så långt att han i ett ellerannat riksdagsbeslut skriver in att "jämställdheten är angelägen isammanhanget". Men om en regering får för sig att börja följa riksdagensbeslut, att främja jämställdhe- ten, attge kvinnor bättre chanser, då är han inte rned längre. Då är det övergrepp ochinklampningar och allt möjligt annat. menar att i konflikten mellan detlokala självbestäm-mandet och jämställdheten skall man alltid sätta det lokalasjälvbestämman-det först. Men det är faktiskt så, fru talman, att opinionenbakom den kommunala självstyrelsen är stark i det här samhället, medanopinionen bakom jämställdheten ännu är alltför svag. I valet mellan att driva de värderingar som är starka ochallmänt vedertagna och de värderingar som ännu inte är det föredrogfolkpartiregeringen att sätta större kraft bakom kravet på ökad jämställdhet.I den här frågan liksom i flera andra såg man till att bättre meriteradekvinnor fick jobben. tar upp ett annat fall och säger:Titta här! Här var det en man som fick jobbet. Ja, men skillnaden var ju denatt i det fallet var mannen klart bättre meriterad. Vad som är utmärkande förLommafallet är att kvinnan var klart bättre meriterad och ändå inte hade fåttjobbet. Och regeringen ändrade på den saken. tror nu inte att detta skedde efterallvarliga överväganden av regeringen utan misstänker att det var ett statsrådsbesluti all enskildhet. På den punkten kan jag skingra hans misstankar. Det är inteofta besvärsärenden av denna typ förs upp till allmän beredning av regeringen,men detta var en sådan fråga. Ärendet fördes upp till allmän beredning, och detfördes en mycket utförlig diskussion, där man klart vägde mål mot varandra ochdär man kom fram till att en liberal regering måste sluta upp bakomjämställdheten och se till att en bättre meriterad kvinna skulle få det jobbhon har sökt. Vi kan bara konstatera - och låt oss gärna lägga personligaegenskaper åt sidan - att det tydligen finns en klyfta mellan , somstrider för jämställdheten och inte bara pratar om den, och socialdemokraterna,som gärna pratar om jämställdheten men inte ställer upp när det verkligengäller. Granskning av statsrådens tjänsteutövning m. m. Tillsättningen av skoldirektörstjänst i envisas med att påstå att hanskulle vara jämställdhetens förkämpe framför alla andra, och sedan har han baraförklenande ord att säga om mitt sätt att försöka främja denna fråga. Jagtycker att står på svag grund, för obestridligen är det på detsättet att om det hade varit jämställdhetsaspekten som varit så viktig för dendåvarande folkpartiregeringen borde regeringen rimligen i Gällivarefallet haställt sig bakom länsskolnämnden, som förordade en kvinna till en skolledandetjänst. Det utmärkande för folkpartiregeringen i dessa frågor var att denhandlade inkonsekvent snarare än att den särskilt kraftfullt drevjämställdhetsfrågorna. har också kommit in på meritfrågan. Påden punkten skulle jag bara vilja tala om sakförhållandet, och det är attskolstyrelse, länsskolnämnd och prövade dem som söktetjänsten i . Alla dessa tre instanser kom var för sig fram till ett ochsamma Granskning av statsrådens tjänsteutövning m. m. Tillsättningen av skoldirektörstjånst i resultat.Och man får tycka vad man vill om dessa instanser, , men ingenkan påstå annat än att de har stor erfarenhet av meritvärdering. Därför tyckerjag att det uttalande som här gör är en misstroendeförklaringmot länsskolnämnden i , mot och motskolstyrelsen i . Där inräknas också de partivänner som i dessa instanser. I den artikel som jag tidigare citerade säger detta sätt om den som fick jobbet i : Hon har på varje punkt bättremeriter än den av skolstyrelsen förordade. Jag skulle vilja fråga DanielTarschys om.han är beredd att ställa sig bakom detta påstående som gjort, dvs. att denna sökande på varje punkt skulle ha bättre meriter änden som skolstyrelsen, länsskolnämnden och utnämnde. Detskulle vara intressant att få svar på den frågan. Jag vill sedan till , och delvis ocksåtill , framföra ytterligare ett par synpunkter. sade att han noggrant hade gått igenom dehandlingar som föregick beslutet . Det är han i så fall inte ensam om. Dethar naturligtvis också jag gjort inför detta ärendes behandling. Den genomgångsom jag har gjort har lett mig fram till följande slutsats: När 1957tog ställning var inte avsikten att regeringen aktivt skulle lägga sig itillsättningar när det gäller skolledande befattningar, som vi här diskuterar.Det var bara under en övergångstid som detta skulle ske. Om har tittat i handlingarna från 1957bör han ha funnit det intressanta uttalande som statsutskottet gjorde i dettasammanhang. Jag vill citera följande från statsutskottets utlåtande: "Med hänsyn till de särskilda skäl, som ipropositionen anförts till stöd för förslaget om medverkan av en tredje ochhögsta instans vid tillsättningen av skoldirektörer, biträder utskottet dettaförslag såsom en övergångsanordning men finner inte anledning att i vidare månförorda att skolledare tillsättes av Kungl. Detta blevockså beslut. Från tiden efter det att riksdagsbeslutet fattades 1957och fram till folkpartiregeringens intåg på arenan har praxis varit attskolstyrelsens förord alltid har gällt. DANIELTARSCHYS (fp): sluter modigt upp kringSven, , , , , och de andra pojkarna i skolstyrelsen iLomma. Visst får han göra det, men tillåt då mig att sluta upp kringfolkpartiregeringen. påstår att jag här försökte beskrivamig som jämställdhetens förkämpe framför alla andra. Det har jag inte kallatmig. Jag har bara jämfört mig med honom, och då är det inte så svårt attframstå som den större förkämpen för jämställdhet. Här föreligger det en ideologisk skiljelinje. Förfolkpartiet är jämställdheten en central fråga. Därför var ocksåfolkpartiregeringen beredd att utnyttja sina befogenheter till att se till attkvinnor med bättre meriter - inte kvinnor medsämre meriter - fick de jobb de hade sökt. Socialdemokraterna menar att detta är att klampa in och taifrån lokala beslutsfattare deras legitima rättigheter. Socialdemokraternasintresse för att från regeringsposition driva jämställdhetsfrågan är obefintligt, Jag är tacksam mot för atthan har aktualiserat denna fråga. Det har för mig varit mycket intressant attfå friska upp minnena , 1956 skrev ju skolstyrelsernaremissyttranden över skolstyrelseutredningen. Vi försökte då mycket hårt ochbestämt att driva linjen att skolstyrelserna skulle få välja sin skolchefsjälv, utan inblandning av högre myndigheter. Vi ville alltså gå längre än vadskolstyrelseutredningen gjorde. Eftersom tvivlar på att jag är hemma ihandlingarna från vill jag till protokollet läsa in vad som ipropositionen sades av föredraganden, min partikamrat i ;