prot · G30997 · 1979-12-31 00:00:00 — Jag vill endast påpeka att JO inte har rekommenderat ingripanden aven ensam polisman. Frågan huruvida sådana kan få förekomma får liksom hittillsavgöras från fall till fall, med ledning av de riktlinjer somrikspolisstyrelsen har bestämt för ensamarbete. GUNNARBJÖRK i (c); Jag vill lacka justitieministern för svaretpä interpellationen. Jag vill också lacka honom för att han har bemödat sig attge en utförlig redogörelse för bakgrunden till sitt svar. Skälet till all jag har framställt interpellationen är attpolismän har velat fä klarlagt vilken principiell betydelse det JQ-uttalandesom jag har tagit upp i interpellationen har när det gäller ensamarbete i yttretjänst. Från polisens sida är man, som jag har framhållit i interpellationen,angelägen om att få arbeta i par vid de tillfällen då det krävs. Man kan hastor förståelse för detta krav, eftersom poliserna ofta har ett krävande jobboch självfallet vill kämpa för en bättre arbetsmiljö. Det är därför viktigt altde ges möjligheter att göra delta. I svaret säger juslilieministern alt han inte vill tolkaJQ:s yttrande. Däremot pekar justitieministern på att JO inte har rekommenderatingripande av en ensam polisman. Jag tycker att justitieministerns svar på denpunkten är något luddigt, eftersom JO:s uttalande enligt mitt förmenande varen direkt kritik mot polisernas fiUvägagångssätt i det aktuella fallet. Qm jag försöker göra en välvillig tolkning av svaret,tolkar jag del sä, att där ingripande skall ske bör polisen inte vara ensam. Omdel är en riktig tolkning, kan del betraktas som ett positivt besked förpoliskåren i dess fortsatta strävanden att få klarhet i vilka regler som gällerför den yttre tjänsten. Överläggningen var härmed avslutad. § 17 Om våldspornografiska bilder Justitieministern ordet för att besvara () anmäldainterpellation, 1979/80:138, och anförde: har i en interpellation tillmig uttryckt den åsikten att det inte bör vara tillåtet attframställa och sälja våldspornografiska bilder. Hon har ställt två frågor tillmig. Med hänvisning till en illustrerad artikel i en s. k. herrtidning har honfrågat dels om jag tycker del är förenligt med grunderna för yttrandefrihetenoch tryckfrihetsförordningen att uppmana till förråande sexuellt ellersadistiskt beteende, dels om gränsen för vad tryckfriheten kan tillåta är nådd. Jag behöver väl knappast säga att jag hyser samma starkaavsmak som för våldspornografiska och liknande förråandeframställningar som appellerar till människors sämsta böjelser. Vad frågan nugäller är emellertid om och i vad mån man bör ingripa mot sådana skildringargenom lagstiftningsåtgärder, i första hand på det iryckfrihetsrättsligaområdet. Redan gällande lagsfiftning ger vissa möjligheter attgripa in mot våldspornografi o. d. Visning och spridning av våldspornografi iallmänhet kan beivras i en del fall. Den som på eller vid en allmän platsskyltar med pornografiska bilder på ett sätt som är ägnat att väcka anstötstraffas för otillåtet förfarande med pornografisk bild. Detsamma gäller densom tillställer andra människor pornografiska bilder utan föregående beställning. En annan möjlighet att ingripa mot våldspornografi gerstraffbestämmelsen om förledande av ungdom. Enligt den bestämmelsen är detstraffbart att bland barn eller ungdom sprida skrifter eller bilder som genomsitt innehåll kan verka förråande eller på annat sätt medföra en allvarlig faraför de ungas sedliga fostran. Andra ansvarsbestämmelser kan bli tillämpliga vid självaframställningen av våldspornografi. Jag tänker då bl. a. på bestämmelsen ibrottsbalken om frihetskränkande otukt. Fr. o. m. det senaste årsskiftet är del straffbart attskildra barn i pornografisk bild med uppsåt alt bilden sprids, om integärningen med hänsyn fill omständigheterna är försvarlig. Filmcensuren gör det möjligt att ingripa motvåldspornografi som förekommer i biograffilmer. Som har påpekat i interpellationen innebärreglerna i allmänna ordningsstadgan att förråande sexuella eller sadistiskabeteenden inte får förekomma vid offentliga pornografiska föreställningar.Vidare får personer inte medverka vid offentliga pornografiskaföreställningar. Frågan om ytterligare ingripanden mot våldspornografifaller inom yttrandefrihetsulredningens uppdrag. Utredningens främsta uppgiftär att överväga hur grundlagsskyddet för yttrandefriheten i andra medier äntryckta skrifter skall kunna förstärkas. Bland de medier som är aktuella kan Nr 97 nämnas film och videogram. Det ärvisserligen ingen förslahandsuppgift för att ta ställning tillvilka gärningar som skall vara straffbara när de 20februari 1980 begås i massmedier. På en punkt skall kommittén emellertidmera ingående behandla frågan om det straffbelagda områdets omfattning. Om våldsporno- " " ' nämligen visa siglämpligt att något vidga detta område, om erafiska bilder filmcensuren för vuxna avskaffas.En utgångspunkt här anges kunna vara det förslagtill en yttersta gräns för pornografi och våldsframställningar som är 1969föreslogs av kommittén för lagstiftning om yttrande- och tryckfrihet. Denutveckling som har skett på pornografiområdet visar enligt direktiven att enviss försiktig utvidgning av det straffbara området kan vara motiverad, ocksåvad del gäller andra medier än film, t. ex. tryckta skrifter och videogram, Alla ingripanden på tryckfrihetens område - hurvälmotiverade de än i förstone kan tyckas vara - kräver noggranna överväganden.Jag anser del därför klokast att vänta med ett ställningstagande till frågan omytterligare lagstiftning mot våldspornografi och liknande till dessyltrandefrihetsutred-ningen har redovisat sina utredningsresultat på området. Jag vill tacka justitieministern för svaret. Jagkanske borde upplysa om att jag faktiskt också motionerat i denna fråga. Eftermin motion fick jag det exemplar av tidskriften i min hand somföranledde mig att gå händelserna i förväg och interpellera. Jag behöver väl knappast säga att jag verkligen utgåttifrån alt har samma starka avsmak som jag mot våldspornografi.Och vi är inte ensamma om det. Jag är nästan säker pä att det är en åsikt somdelas av alla som är valda till denna kammare, oavsett parti, och alt dendessutom delas av en majoritet av svenska folket. Tyvärr delas den inte avalla, för då skulle vi inte behöva ha den här debatten, men dit återkommer jag. Justitieministern har själv sett de pornografiska bildersom föranleder mina frågor. Det finns ingen anledning alt visa dem igen. Låtmig dock bara för fullständighetens skull citera ett par av bildtexterna.Frankfurter Bahnhof gör man av "2 kvinnor, väl utbankade" i kokt korvi ett bröd. "Här används endast underdelen av kvinnorna som gärna kan varanågot bedagade." Till "Salami donna" tar man "1 ungmör flicka, delar flickan i under- och överkropp. Benar ur underkroppen och gören färs av köttet, vitlöken och kryddorna. Stoppa fårlarmen och knyt ihop.Överkroppen sys fast i ena ändan!" Jag tycker all de här två citaten bör räcka för att vemsom helst skall förstå alt det handlar om våldspornografi av allra simplaste slag - om man över huvud tagel kan göra graderingar när del gäller väldsporr. I just det härfallet ger bild och text också ullryck för ett kvinnoförakt, som är så djupt och omedvetet att man förfäras. Men självklart, herr talman, hade det varit precis lika skrämmande om del hade varit män som skildrats på detta sätt. Man kan tillägga alt hade det varit fråga om negrer så hade del varit 186 förbjudet. Jag påstod atttroligen alla ansvariga politiker och en majoritet av svenskar håller med omatt det här är förråande och att del egentligen inte kan finnas någon ursäktför att publicera våldspornografi. Då skulle man kunna skyla över den härplumpheten med någon förklaring om att det här var ett olycksfall i arbetet ochen engångsföreteelse. Men så är det tyvärr inte. Det finns människor somtydligen tycker att del här är bra. Dessutom tjänar de förslås pengar på det. Den ansvarige utgivaren för har i enlidningsintervju i anledning av min interpellation försvarat artikeln. Han harpåstått all den och bilderna är ett "konstnärligt arbete" och"ett inlägg i jämslälldhelsdebatlen". Man tror inte sina ögon, herrtalman, när man läser sådant. Jag är också ordförande i jämställdhelskommiltén,och där betackar vi oss verkligen för sådana här inlägg i debatten. Sedan sägerhan alt jag inte har förstått vad det handlar om, vilket "bara vittnar ommin begränsade intellektuella förmåga". Som en parentes kan jag då inte låta bli att erkänna attjag personligen är samlare; jag samlar pä två saker, konst är del ena, olikainvändningar mot jämställdhet är det andra. har inte blivitutvidgad, men den andra av mina samlingar har just blivit större. Del brukarheta som en invändning att vi just nu inte har tid eller råd med jämställdhet,all den här frågan inte är så viktig osv. har jag fått en ny invändning imin samling, alt vi ingenting begriper på grund av "vår begränsadeintellektuella förmåga". Dess värre drabbar väl del påståendet ocksålandets justitieminister, som hälsas välkommen. När nu tidningens redaktör tycker att den här typen avbilder är bra, då finns det tyvärr anledning att anta att historien upprepas.Och med nuvarande lagstiftning kan ingenting i världen hindra honom eller någonannan från alt trycka liknande bilder. Del är aldrig trevligt alt behöva hotamed förbud, allra minst när del gäller tryckfriheten. Men när pressensföreträdare själva som i detta fall öppet och cyniskt utmanar opinionen, dåbidrar de till att även vi som har varit för så litet förbud sommöjligt blir beredda alt ompröva våra ståndpunkter. Med tanke på alt justitieministern och jag tycks vara enseom del förnedrande för människor - och del förråande - i den här typen av tryckhade jag hoppats på ett svar som skulle ge tryckfrihelsutredningen, mig ochalla andra som tycker att det är dags alt stoppa våldspornografin meraklara besked om justitieministerns egen åsikt. Jag vill gärna tillägga att del för en liberal är svårtatt ställa till en sådan här debatt. Tryckfrihetsförordningen är med rättanästan helig i mitt parti. Men respekten för mänsklig integritet är lika stor.I fall som del här blir dt en konflikt, och då, , får man se tillgrunderna för alla våra grundlagar. Del står i regeringsformen att denoffentliga makten skall utövas med respekt för alla människors lika värde ochför den enskilda människans frihet och värdighet. Grunden för vårtryckfrihetsförordning är en önskan om ett fritt meningsutbyte och en allsidigupplysning. Våldsporr hör inte till det som främjar vadtryckfrihetsförordningen främst är till för: alt verka för demokrati. Jag ställde två frågor i mininterpellation. I den första använde jag juristspråk och talade om grundernaför tryckfriheten. Justitieministern bör utan närmare förklaring av vad delbetyder förstå hur jag tänker, men jag har inte fått något svar. Sedan måstejag ställa en kompletterande fråga; Vad menar med uttalandet altalla ingripanden på tryckfrihetens område, hur välmotiverade de i förstone kantyckas vara, kräver noggranna överväganden? Vad kan vid en närmare eftertanke iandanom göra dem mindre välmotiverade? Den frågan skulle jag gärna vilja hasvar på. GUNNELJONANG (c): Våldspornografin i vårt land är utbredd. SomKarin Ahrland sade är den djupast sett ett uttryck för kvinnoförakl liksom förojämställdheten mellan män och kvinnor i vårt samhälle. Hade vi kommit längrepå väg när det gäller jämställdhet, om män och kvinnor verkligen hade varitlikvärdiga, hade situationen säkert varit en annan. Då hade kvinnor intebetraktats som enbart sexualobjekt. Jag är övertygad om alt ett samhälle medjämställdhet mellan män och kvinnor också är ett mjukare samhälle, där manlever i ömsesidig respekt för varandra. Det lär finnas ett 30-tal våldspornografiskalidningsalster i vårt land. Dessa tidskrifter hindrar jämslälldhelssträvandenaoch bidrar till en förstärkning av kvinnoföraktet. De pornografiskafidskrifterna är också för många ungdomar deras första möte med sexualiteten,som de från början kan få en alldeles snedvriden föreställning om.Tidskrifterna kan verkligen också initiera sexuellt våld och sadistisktbeteende. Jag anser att de inte har någon funkfion i vårt samhälle. Detär enbart kommersiella intressen som ligger bakom, men samhället kan inteacceptera hur hänsynslös spekulation som helst med människorna. visade mig de bilder som hon berörde isin interpellafion. Bilderna övergår allt vad man har sett i den vägen, de ärvämjeliga och fruktansvärt otäcka. Man blir nästan både fysiskt och psykisktillamående. Det är också värt att notera att utvecklingen kan gå mot alltmersadistiska bilder. Kanske är detta rent av något som vi måste räkna med. Delär, som säger, hög lid alt rensa upp i av alster medkvinnoförakt. Det måste bli ett slul på utgivandet av dessa pornografiskaalster och på det kvinnoförtryck som de står för. Jag delar uppfattning när det gäller fråganom yttrande-och tryckfriheten. Att förbjuda vissa lidskrifter är ett ingripandemot tryckfriheten. Det är också riktigt som jusfitieministern säger att sådanaingripanden kräver nogranna överväganden. Vår yttrandefrihet och vårtryckfrihet är så vikliga basförutsättningar och beståndsdelar i vår demokrati.Man kan å andra sidan i en demokrati inte acceptera ett sådant kvinnoförtrycksom dessa tidskrifter står för. Med all respekt för vår yttrande- och tryckfrihet: Detmåste bli ett stopp för dessa våldspornografiska alster! Det måste bli ettförbud att framställa och importera dem! Jag villställa frågan till justitieministern: justitieministern att den nu sillande yttrandefrihetsulredningen har möjligheter att isitt arbete ta upp just frågan om förbud mot sådana här våldspornografiskaskrifter? Om inte så är fallet, är justitieministern då beredd att utfärdatilläggsdirektiv till yttrandefrihetsutredningen för all därmed ge denmöjlighet alt verkligen penetrera dessa frågor? (vpk): Tillåt mig erkänna att jag blev förgrymmadnär jag läste svaret på interpellation. Det är ett så typisktintetsägande och kvinnoförtryckande svar som juslilieministern ger. Kvinnoförtryck är i och för sig ingenting nytt. Del stötervi på och stundligen - del är omöjligt att undgå del eftersom del framträderöverallt. Vi behöver bara slå upp tidningarna vid morgonfikat, så möter vi det.Vi kan se vilken kvinnobild som reklamannonserna förmedlar. Vi kan läsanyheterna - det är männens värld som speglas. Kvinnorna kanske finns med som kända mäns bihang, somvackra artister med offentligt kärleksliv eller som offer för övergrepp.Kvinnorna utsätts alltså för förtryck och diskriminering i många skilda former.Det kan la sig formen av ett grått och enahanda vardagsförtryck. Men det kanockså ta sig öppna och brutala former som hustrumisshandel eller våldtäkt. Ochdel kan, som i det här fallet, ta sig formen av exponering som pornografiskabilder. Vi har från vpk:s sida länge krävt att det skall finnasett förbud i grundlagen mot kvinnodiskrimerande uppfattningar. Vi har krävt altdet skall finnas en särskild lag som förbjuder spridning avkvinnodiskriminerande text och bild i pornografiska alster. säger visserligen justitieministern i sitt svar all hanhyser avsmak för våldspornografi. Ja, det får man sannerligen hoppas! Men sålångt som till att göranågot åt detta är justitieministern uppenbarligen inteberedd att gå. Han är inte ens beredd att uttala sig för en lagstiftning somdefinitivt sätter stopp förden hårtypen av vedervärdiga produkter. Det, herrtalman, tycker jagar ynkligt. Det finns tydligen inte en gräns ens när man på ettsällsynt sadistiskt sätt diskuterar, som citerade, "mjälla17-åringar" som mals ner till råbiff och grillas i ugn. Ingripanden på tryckfrihetens område är alllid känsliga,slår del i svaret. Ja, visst skall vi slå vakt om tryckfriheten. Men den härtypen av produkter har inte med det att göra. Om tryckfriheten innebär enfrihet att så till den grad diskriminera hälften av vårt lands befolkning,såbör tryckfrihetsförordningen naturligtvis ändras. Del innebär, herr talman, envidgad frihet för kvinnorna, därför att de slipper utsättas för dessaprodukter. Jag tycker att när man diskuterar frihet måste man frågasig: Frihet för vem? Frihet för en sådan här tidning att publicera denna typ avmaterial innebär ett tvång för alla oss andra kvinnor. Det förstärker dessutomkvinnoförtrycket kraftigt. Jag hoppas verkligen att det är så som uttryck för i sitt anförande att en majoritet i kammaren kommer 14 protokoll 1979/80:96-97 alt ansluta sig till den uppfattning som innebär alt manvill sätta stopp för den här typen av alster. Men då måsteyllrandefrihetsutredningen få klart besked. Frågan kvarstår: Är justitieministern beredd att geyllrandefrihetsutredningen ett klartecken på denna punkt? Jag tillhör dem som brukar försvarayttrandefriheten och tryckfriheten i alla sammanhang och som menar att vi måstevara beredda alt betala ett pris för den och inte förbjuda allt som vi tyckerilla om. Men det finns vissa gränser för tryckfriheten. Förlalsreglerna är ettexempel, förbudet mot hets mot folkgrupp är ett annat. Qm del i den artikel som har tagit i sininterpellation hade stått; Klyven jude eller klyv en turk, tag underdelen avjuden och mal den till en färs, hade del säkert väckt associationer till defruktansvärda händelser som ägde rum i Nazityskland. Förbudet mot hets motfolkgrupp hade säkert varit tillämpligt i ett sådant fall. Det finns ett skyddmot kränkningar av olika etniska grupper. Men det finns inget som helst skyddmot sådana kränkningar som kvinnor och stundligen utsätts för. och detinte bara i massmedia. Del förlag som ger ut , i vilken den''omtaladeartikeln var publicerad, har också givit ut en tidning som heter !, enporrtidning riktad till tonårstjejer eller flickor . Eftermycket starka protester mot den tidningen har förlaget nu tydligen dragittillbaka den, dvs. det fanns en vilja till självsaneringsom jag tycker ärpositiv. Men vad det gäller den artikel som vi har diskuterat här finns deluppenbarligen ingen som helst insikt om vilka fruktansvärda övertramp ochvilken fruktansvärd cynism man gjort sig skyldig till när man publiceratförslag på hur kvinnor skall anrättas och ätas. Jag skulle vilja fråga justitieministern: När del nu finnsett skydd mot kränkningar av etniska grupper - det som kallas hels motfolkgrupp - varför kan man inte använda det för all också skydda kvinnor motsådana fruktansvärda kränkningar som faktiskt inte ens invandrargrupper råkarut för? Jag skulle vilja ha ett besked från justitieministern på den punkten. ställde några frågor, bl. a. enom min egen uppfattning i denna fråga. Min uppfattning är att det faktiskt ärnödvändigt att göra en utredning, innan man ger sig till all införa en direktlagstiftning. Det tror jag alt vi är överens om, och jag. Jag seratt har tagit upp del i sin motion, där hon säger att det finnssjälvfallet en del gränsdragningsfrågor som måste klargöras, liksom detryckfrihets-rättsliga konsekvenserna. Det är del jag menar att man behövertitta på. Som svar till kan jag säga alt jag har denuppfattningen att den här frågan faller inom yttrandefrihetsulredningenskompetensområde. När del gäller den speciella formuleringen i svaret kanske manskall hänvisa till att del faktiskt står i regeringsformen alt yttrandefrihetenär så viktig alt det endast är i utomordentligt speciella fall som den fårbegränsas. Här rör det sig om så obehagliga saker att man i förstone kan tyckaatt man kan lagstifta ändå. Jag har emellertid i andra sammanhang sagt alt delalllid är anledning alt tänka sig för tvä gånger, även om man kanske harviljeinriktningen ganska klar för sig. Låt mig, herr talman, i detta sammanhang hänvisa till entidigare riksdagsdebatt i dessa frågor, som fortfarande har aktualitet. Jagsyftar på den debatt som förekom i samband med att straffbestämmelsen omotillåtet förfarande med pornografisk bild kom till i början av 1970-lalet. Denbestämmelsen innebär som sagt dels ett förbud mot pornografiskyltning, dels ettförbud mot pornografispridning utan föregående beställning. gällde istället ett allmänt förbud mot alt framställa eller sprida skrifter och bildersom sårade "tukt och sedlighet". Motiven till att det allmännaframställnings- och spridningsförbudel slopades och ersattes med förbuden motskyltning och spridning utan föregående beställning kan man väl sammanfatta såhär: Medborgarna bör i vidaste möjliga omfattning själva fåbestämma vilka framställningar i skrift, bild eller andra medier som de vill ladel av och vilka aktiviteter som de vill ägna sig åt. Inskränkningar iyttrandefriheten, vare sig del gäller pornografi eller annat, bör göras bara omdet är nödvändigt för att värna betydande allmänna eller enskilda intressen.Ingen bör påtvingas pornografiska framställningar mot sin vilja. Så ungefär resonerade alltså lagstiftaren i början av1970-lalel. Meningarna i var emellerfid delade. Företrädare för detre ickesocialistiska partierna stödde under riksdagsbehandlingen ett förslagsom kommittén för lagstiftningen om yttrande- och tryckfrihet hade lagt frammen som den dåvarande regeringen hade gått ifrån i propositionen. Förslaget,som inte vann majoritet i den gången, gick ut på att del borde sättasen yttersta gräns för pornografi och våldsframställningar. Del borde, menadeförslagets förespråkare, vara straffbart att kränka den allmänna känslan föranständighet genom grovt sedlighelssårande eller uppenbart förråandeframställningar. Också spridningen av sådana framställningar bordestraffbeläggas. Min företrädare på justilieministerposlen, ,har i direktiven till yttrandefrihetsulredningen pekat på det här förslaget -ett förslag som jag menar är en ganska försiktig utvidning av det straffbaraområdet. KARINAHRLAND (fp): Jag uppfattade andra svar såalt han börjar tycka precis som alla vi andra som har varit uppe här idebatten, all detta icke är någonting som tryckfriheten behöver skydda, utanalt det tvärtom är någonting som tryckfriheten bör kunna ingripa emot. Men jagär litet undrande över varför enbart skyller på yllrandefrihetsutredningen.Det här är inte det första och det viktigaste uppdraget föryttrandefrihetsulredningen - och del tror jag vet - utan detingår som en liten parentes i dess uppdrag. tidigare, när vi förbjöd barnporr - och då på grund avagerande här i kammaren - i uppdrag att gå snabbare fram och utarbeta ettförslag till förbud mot barnpornografi. Varför kan den inte få ett liknandeuppdrag när det gäller våldspornografi? Vi är ense om alt del inte rimligen gårför all lagstifta om det - det här måste utredas - men omman skall utreda en sådan sak är det ju rimligt att man får veta att man skallarbeta i den riktningen att vi måste förbjuda det här. Jag tycker det är litet märkligt att detskall behöva råda så stor tveksamhet i det här fallet. Jag har sagtatt jag är ordförande i jämställdhelskommiltén, som har fått i uppdrag attutreda förutsättningarna för ingripande mot könsdiskriminering i reklamen. Idet uppdraget har vi gått igenom en väldig massa annonser från de senaste åren.Det förekommer porr i de annonserna också, men det är småsaker i jämförelse medvad som presterats i tidningen i det här sammanhanget. Vi har också gåttigenom alla de annonser som konserverar gamla könsrollsaltityder, och vi skallutreda om sådana saker skall förbjudas eller inte. Men den könsdiskrimineringsom förekommer i reklamen, herr talman, är ett intet mot den diskriminering avdet mänskliga värdet över huvud laget som förekommer i de här bilderna som vihar sett på - och som det fortfarande går bra alt trycka utan vidare. Ompressen inte vill ta itu med någon självsanering, är det nödvändigt attriksdagen och regeringen ingriper och gör del snabbt! EVAWINTHER (fp): skrev jag ett öppet brevtill chefredaktör och ansvarige utgivare. Jag har inte sett till någonreaktion på del brevet, men har redogjort för vad han anser om deboltenalster som fanns i den här tidningen. Han menade att det var ettkonstnärligt arbete och ett inlägg i jämslälldhelsdebatlen. Del är ganska såupprörande.