prot · G309139 · 1979-12-31 00:00:00 — Vi har i vår motion velat peka på att man skall vara synnerligenvaksam mot detta. Och i det fallet har vi facket med oss. Från fackligt hållhar man uppmärksammat denna utveckling och är verkligt orolig över vad somkommer att inträffa med jobben. Det kan ju tänkas att de företag som är med ochfinansierar också kräver att få utföra servicearbeten på dessa funktioner, ochdå mister järnvägsmännen arbeten. Jag tänker inte ta upp någon mer omfattandediskussion med om skillnaden mellan att ett statligtleasingföretag på sjöfartens område skulle överta en stor del, kanske inångahundra miljoner, av det tonnage som rederierna inte ansåg lämpligt och att 10,20 eller 30 olika bankinstitut möjligen kan ställa upp med kapital i ett lägedär SJ har svårt att skaffa det. Om inte själv inser skillnadenär det föga Nr 139 meningsfullt att här ta upp tiden meden sådan diskussion. Torsdaeen den ''' '"'"" "' också kunna garantera att t. ex.Skandinaviska Enskilda 8 mai 19S0 Banken mte kommer att vilja varamed och "meka" med SJ:s godsvagnar. kan vara helt lugn på den punkten. Anslåstill statens Slutligen vill jag göra några fåkommentarer till inliigg. iärnväsar ' ''' deltagit i järnvägsdebatter i förut, menenligt vad jag har hörtoch förstått så är antalet motioner ungefär lika stort som det brukarv.ara. Jag har också förstått att antalet motioner i ökar för varjeår. Det är alltså inte något särskilt stort antal motioner om järnvägen ,utan det är ungefär som det brukar vara. Det är också så att oppositionen -oberoende av vem som har fört oppositionens färger - regelmässigt har lagt påett antal miljoner på budgeten. Det är alltså inte någon nyhet i den delenheller. Det har varit olika förtecken på dem som fört oppositionens fanor, menman har gjort samma sak. gick utskottets förslag om 75 miljonerigenom, och de 75 miljonerna finns också med i regeringens förslag . Nivånhar alltså höjts i den delen. hade uppenbarligen inte läst vadutskottet sagt, och han uttryckte sig rätt elegant när han talade om minakrumbukter. Men jag bryr mig inte så mycket om det. De nya fakta jag redogjordeför - som kommit fram i undersökningar , bl. a. om ökning avantalet vagnar fiån fyra till fem och om förlängning av perronger -diskuterades internt bland Stockholmspolitikerna redan när jag var borgarråd iStockholm. Och det finns ett mycket starkt intresse från statens järnvägarssida för detta. bryr sig kanske inte mycket om vad jag ellerdepartementet tycker, men om det finns ett starkt intresse från statensjärnvägar på grund av att detta ger bättre kapacitet till lägre kostnad förhela regionen i stället för bara för den södra delen av regionen, så tror jagatt t. o. m. kommer att säga: Det hade jag ingen aning om.men då är jag beredd att byta ståndpunkt. Förste vice talmannen anmälde attBertil anhållit att till protokollet få antecknat att han inte ägderätt till ytterligare replik. I det betänkande som behandlas ingår frågorsom gäller den del av järnvägsnätet som kallas och fraktavtaletmellan SJ och på denna bana. En viktig princip i allt transportarbete är självfalletatt man inte tar ut större fraktavgifter än vad kunden tål. Malmfraktkostnadernahar blivit ett stort problem både för och förMalmbergsrörelserna inom . T. o. m. mitten av utgjorde hamn dennaturliga skepp- ningshamnen för Malmbergsgruvors produktion. förändrades grundförutsättningarna för malmskeppningen över dras tiskt. Detta förhållande i kombination med det gällande fraktavtalets 52 konstruktion bidrog till att LKAB1977 började styra över alltmer av sin produktion via det norra omloppet av , alltsåtill utskeppning via hamnen i . slog t. o. m.frakttaxorna så hårt på att Svenskt Stål föredrog att transportera endel av sitt malinbehov via landsvägstransporter - på sträckan det landsväg och järnväg. Dessalandsvägstransporter väckte naturligtvis stor uppmärksamhet i massmedia ochblev bl. a. föremål för frågeställningar i denna kammare. började sä åter förhandlingar mellan parternaSJ och om ett nytt avtal. Förhoppningarna från bl. a. de anställdas sidavar naturligtvis stora om att man nu äntligen skulle klara av ett fraktavtalsom båda parter skulle vara tillfredsställda med och som skulle kunna tryggamalmexporten över hamn samt trygga gruvhanteringen i malmfälten. träffades sä det nya avtalet. Men detvisade sig snart att detta nya avtal, som gäller t. o. m. 1985. kommer att gekatastrofala effekter för lönsamhet och därmed för sysselsättningen iNorrbotten - det län som utan tvivel har det besvärligaste sysselsättningslägeti hela landet. Visserligen ingår i det nya avtalet ett s. k.rationaliseringsavtal, där parterna gemensamt skall försöka rationaliseradriften på . Men enligt de beräkningar som gjorts från fackligt hållskulle dessa rationaliseringar endast bidra till . per ton malm isänkning av malmfrakttaxorna. Detta skall ses mot bakgrunden av att i dagmed rådande frakttaxor gör en förlust på ca . per levererat ton över Luleåhamn. I det sammanhanget kan nämnas att får betala ca30 kr. per ton för frakten av järnmalmen, medan lönerna uppgår till . Inget företag klarar i längden sådana fraktkostnader, i synnerhetinte när det gäller en så lågt förädlad vara som järnmalm. En annan kostnadsfördelning i fråga om de malmfrakttaxorsom tillämpas efter skulle innebära betydligt bättre förutsättningarför en fortsatt produktion i Malmbergsgruvorna, och sett från företagsekonomisksynpunkt skulle det möjliggöra för att öppna det s. k. västra fältet förgruvbrytning. Gruvornas livslängd skulle därmed öka väsentligt, något som ärmycket viktigt eftersom järnmalmsbrytningen är den helt dominerande sysselsättningeni kommun och berör hela denna kommuns framtid och existens. Det råder inget tvivel om att det brådskar att komma tillrätta med frågan om fraktkostnaderna. Mycket talar för att om inget radikaltsker på detta område, så kommer malmexporten över svensk hamn att om några årvara ett avslutat kapitel. De fackföreningar som arbetat med att få en ändringi nuvarande prissättning till stånd pekar på risken att kan tvingas attanvända endast ett omlopp för sin malmexport om inte frågan om fraktprisernakan lösas. Mycket talar för att alltmer av malmexporten då skulle styras överNarvik. En sådan fraktpolitik skulle hårt drabba sysselsättningenockså i . Det gäller främst den direkta hanteringen vidmalmhamnen och Nr 139 hamnservicen och därmed detkommunala bogserbolaget. Torsdaeen den verket m. fl. skulle Svenskt Stål drabbas påett n igon avgörande sätt. Dess inriktning ochstrukturplan skall enligt statsmakternas beslut leda till att det upprättas ett metallurgiskt centrum i . Anslås till statens planerade centrum bygger i stortpå att Malinbergsmalmen utnyttjas. iärnvisar Rimliga fraktkostnader på malmbananbetyder alltså oerhört mycket för sysselsättningeni gruv- och stålhantering. I början på detta år har LO- ochTCO-distrikten gemensamt uppvaktat de politiska partiernas företrädare i länet.Vidare har dessa organisationer uppvaktat statsministern ochkommunikationsministern i samma fråga. Det finns i en bred politiskenighet när det gäller att få till stånd en snar lösning av problemet. I viss mån understryks detta också i utskottsbetänkandet,där utskottet pekar på att en övergripande samhällsekonomisk bedömning av dennuvarande situationen bör komma till stånd och att man i anslutning härtilläven bör Eiktualisera frågan om att parterna tillsammans skulle kunna bilda ettföretag för att handha malmbanedriften i dess helhet. Med den utskottsskrivning som föreligger bör man kunnaskapa en öppning i det f. n. låsta läget när det gäller synen påfraktkostnaderna för . Förhoppningen i det sammanhanget är attregeringen nu så snabbt sorn möjligt banar väg för en lösning som innebärsådana fraktkostnader att man kan garantera en fortsatt gruvbrytning imalmfälten. en fortsatt förädling av järnmalmen i samt en fortsattmalmexport över svensk hamn. PER STENMARCK (m): Jag har tillsammans med i enmotion hemställt att regeringen låter undersöka de trafikpolitiska och samhällsekonomiskamöjligheterna att införa s. k. biltåg i , dvs. ett system där man beredsmöjlighet att ta med sig sin bil från ett ställe till ett annat utan att behövaköra den hela vägen. I en annan motion har och liknande synpunkter. Utskottet framhåller att utvecklingen, såväl utomlands somi övrigt, följs med uppmärksamhet och förutsätter att så kommer att ske även ifortsättningen. Låt mig få instämma i den förhoppningen. För det kommande budgetåret förutses ett negativt netto avbytesbalansen på . Resevalutan väntas svara för enavsevärd andel av detta, ca . gör stora och värdefulla ansträngningarför att utöka möjligheterna att locka folk att tillbringa sin semester iSverige, men alltjämt kan chartertrafiken framgångsrikt konkurrera med olikainhemska erbjudanden. På grund av de stigande bensinpriserna och vårt landsvidsträckthet motverkas kostnadsmässigt det önskemål som otvivelaktigt finns att utforska nya delar av vårt land. 54 För dem som bor i ärdetofta betydligt billigare att resa söderut. varfördetta alternativ väljs, även om en bilsemester i för många Nr 139 kanske skulle ha varit betydligt trevligare. För demsom bor i de norra delarna av vårt land är det ofta på samma sätt o igon pä grundav det billiga anslutningsflyget till charterresorna. På det här sättet har vi medstörsta sannolikhet fått betydligt färre Anslås till statens semestrandesvenskar i än vad vi skulle kunnat få. Av samma anledning har vi iSverige förmodligen också alltför få seinesterfirande från utlandet.Lågpriståget har i och för sig gjort järnvägarna förmånligare, men skall denresande vid framkomsten dessutom hyra bil blir totalkostnaden förmodligenavsevärd. Det finns naturligtvis även andra kategorier som skulle hanytta av ett biltägssystem i . En sådan torde vara handelsresande, somnu i mycket stor utsträckning kanske kör bil från exempelvis tillStockholm för att därefter besöka sitt distrikt norr om . Med ettbiUag skulle den langa bilresan bli onödig. De fördelar som här står att vinnai form av en förbättring av trafiksäkerheten, tidsvinst genom att nattåg kanutnyttjas och en minskning av energikostnaderna är uppenbara. Utskottet skriver att systemet med tåg och hyrbil skulleutgöra ett måhända bättre alternativ än biltransport med tåg. Något bevishärför finns naturligtvis inte, varför jag inte vill motsätta mig påståendet.Jag har inte heller motsatt mig det vid utskottsbehandlingen. Men för väldigtmånga ter sig troligen alternativet tåg och hyrbil som ett krångligt system,som många drar sig för att använda. De allra flesta menar säkert att enilastningfår räcka, nämligen den som man gör i den egna bilen. Systemet medhyrbil är absolut inte attraktivt för försäljare med stora provkollektioner ochtroligen inte heller för semesterresenärer. För dessa kategorier skulle säkertsystemet med biltåg vara att föredra. Biltåg har prövats vid ett antal tillfällen men i Sverigeendast i mycket liten skala, förekommer de veterligen endast på sträckanKiruna-Narvik, Att priserna här är höga torde främst bero på den ringaomfattning som verksamheten har. har biltåg också funnitspå andra sträckor, somrarna 1961 och 1962 på sträckan . Sedandess har veterligen ingen verksamhet med biltåg förekommit i . Menmycket har inträffat, framför allt på energiområdet, som gör att det ärtacknämligt att utskottet förutsätter att frågan kommer att följas meduppmärksamhet även i fortsättningen. MARIE-ANNJOHANSSON (vpk): I detta betänkande från trafikutskottetbehandlas en rad motioner som rör SJ. Det är motioner av många olika slag, menalla har de till syfte att på olika sätt förbättra förhållandena vid SJ. Utskottet har avstyrkt flera motioner med hänvisning tillatt utskottet förutsätter att de frågor som motionärerna aktualiserat ingår iSJ;s långsiktiga, alternativt årliga, investerings- och verksamhetsplanering. Det ärförstås bekvämt för utskottet att skjuta ifrån sig motioner på detta Nr 139 sätt med några vänliga ord påvägen. har tidigare i är använt Torsdaeenden samma ordalydelse för att avfärdamotioner av ungefär samma slag. o igon är alltså ungefär den attriksdagens ledamöter skriver motioner som avfärdas med att utskottet förutsätter att SJ beaktar frågan i sin planering. Anslåstill statens Riksdagsledamöterna skriver nya motioner som ånyo avfärdas avutskottet. iärnväsar '' '''som motionerna återkommer, ärdet tydligt att SJ faktiskt inte beaktarfrågorna i sin planering i så hög grad som är önskvärt. Jag ämnar i mitt inlägg uppehålla mig vid motion 379, somtar upp vissa frågor om trivsel och service på SJ, I den motionen tar vi uppjust ett sådant krav som väckts år och som avfärdats välvilligt avutskottet på ett sådant sätt som jag redogjorde för. Det är kravet på enupprustning av järnvägsstationerna. Desto märkligare tycker jag att det är kan hitta samma i och för sig bra krav i motion 911 av m.fl., en motion somf. ö. varit uppe tidigare i debatten. Den motionen är alltsåundertecknad av centerlsdamöter i trafikutskottet. Några av dem var redan förraåret ledamöter i trafikutskottet och avfärdade då samma krav i en vpk-motionmed att de förutsatte att SJ beaktade denna fråga i sin planering. Pä samma sättavfärdar de i dagens betänkande vårt och sitt eget motionskrav. Då undrar manju: Varför skrev dessa centerpartister motionen? De kan ju inte vara nöjda medsakernas tillstånd men ändå återkomma med samma avfärdanden det här året.Varför har de inte i trafikutskottet verkat för att få starkare skrivningar närvi nu tycks vara överens om attdet krävs upprustning av järnvägsstationerna?Under det år som gått sedan det här kravet senast avfärdades har det ju intehänt så mycket i den frågan. Man kan förstas skylla på att det inte finnspengar till detta, men såsom vi påpekat i tidigare motioner skulle dessasatsningar också ge flera jobb, varför det inte på något sätt skulle vara frågaom bortkastade pengar - snarare fråga om omprioriteringar. Frän vpk :s sidatycker vi inte att utskottets skrivningar är tillräckliga och yrkar därförbifall till motionen. Motion 379 tar också upp förslag till fleraandra åtgärder för att öka trivseln, bekvämligheten och servicen för den somreser med . Den lyckade lågprissatsningen har ju inneburit attallt fler reser med SJ, och det är en utveckling som vi väl alla tycker ärpositiv. Det gäller , menar vi, att ytterligare popularisera järnvägsåkandetoch på sä sätt minska de långa bilresorna. Och här kommer de krav in som vi harställt i motion 379. Vi kräver, förutom den förut nämnda upprustningen av vårajärnvägsstationer, drogfria tåg, utökad service från AB Trafikrestauranger,speciella vagnar för hundar och mer personal på tågen. Det är som bekant inte tillåtet att förtära medhavdalkohol på våra tåg. Som bekant är det också många som inte följer dessa reglermed ibland ty åtföljande otrivsel för övriga resenärer. Det är också så att det- om man vill betala - är tillåtet att dricka öl och vin i restaurang- ochkafévagnarna. I alkoholdebatten har framförts det önskvärda i att skapa fler Det borde vara naturligt, tycker vi, att tågen, liksom nu inrikesflyget,vore en sådan alkoholfri miljö. Dessutom är det inkonsekvent 56 att tillåta servering avalkoholdrycker i restaurangvagnarna medan man inte tillåtsförtära medhavda drycker. I motionen har vi anfört att ordningsreg- Nr 139 lerna börskärpas vad gäller alkoholförbudet, att de resande genom skyltar Torsdaeenden börupplysas om detta förbud och att rätten att servera vin och öl i o igon restaurangvagnarnabör dras in. Även om utskottet nu av formella skäl inte kunnatbifallit yrkandena tycker jag att man åtminstone kunnat sakligt behandla dem. I motionen har vi också föreslagit en utökadservice från Trafikrestauranger. Målet, menar vi, borde vara att det finnskafé- eller restaurangvagn på resor som är längre än . Vi menar också- och har framställt krav på den punkten - att de människor som har allergiskabesvär borde ha möjlighet att resa utan att riskera hälsan. Pälsdjur, som harvistats i eller som vistas i en kupé, kan orsaka stora besvär för enallergiker. Vi har i motionen föreslagit att man skall återgå till den gamlaordningen att låta hundar åka enbart i rökkupé. Man kan också - åtminstone förfjärrtågen på de längre sträckorna - tänka sig den lösning som SL i Stockholmnu tillämpar med speciella vagnar för allergiker, där inte hundar tillåts åka. Slutligen, fru talman, föreslår vi en förstärkning avpersonalen på tåg med många resande. Det gör vi av den anledningen att denökande resandeströmmen medför att konduktörerna på vissa tåg får svårt atthinna med annan service till resenärerna än själva biljettkontrolleringen. Vinämner i motionen bl, a, handikappade som kan behöva hjälp med bagage, hjälpatt skaffa bärare m, m. Alla dessa krav, fru talman, som vitagit upp i motion 379, har utskottet avstyrkt, välvilligt men bestämt. Det ärju positivt att man ändå tycker att åtminstone några av kraven är riktiga. Detåterstår nu att se om SJ. som utskottet förutsätter, tar hänsyn till dessafrågor vid sin planering. Jag tycker för min del att utskottets skrivningarkunde ha varit starkare, och jag vill, fru talman, yrka bifall till motion 379. ELVYNILSSON (s): Av den mångfald järnvägsmotioner som behandlas i det härbetänkandet finns också ett antal som berör och som väckts av desocialdemokratiska ledamöterna frän . Dessa motioner har emellertidrönt samma öde som de flesta övriga från andra håll i landet, nämligen att demed olika motiveringar och med mer eller mindre vackra skrivningar avtrafikutskottet föreslås bli lämnade utan åtgärd. Detta tycker självfallet vifrån är synd. Vi tycker det är synd därför att ett fullföljande avintentionerna i motionerna skulle ha varit till gagn för i första handVärmland, men kanske också för hela folkhushållet. Jag skall kommentera några av motionerna, och jag villbörja med kravet att man skall utreda förutsättningarna för att förstatligaprivatägda NKLJ-banan som går mellan och . har avvisat motionen ined motiveringen attingen framställning om ett statligt övertagande har aktualiserats frånägarhåll. Som ytterligare ett skäl för att motionen inte mätte föranleda någonriksdagens åtgärd anförs att numera av transportvolymen förts övertill Nr 139 landsvägstransport och att banansålunda används till en mycket ringa Ja, just det. Det är just detta förhållande som är en avanledningarna till att vi väckt den här motionen. Så länge ägaren.Uddeholmsbolaget, använde banan fanns det ju ingen anledning att reagera. Mensedan bolaget lät överföra samtliga sina timmertransporter frånjärnvägen till landsvägen finns det all anledning att på olika sätt agera.Banan är en resurs som ligger nära nog till ingen nytta, alltmedan de tunga ochomfattande timmertransporterna ti afikerar den dåliga och hårt belastadelandsvägen efter . I vår motion har vi dessutom pekat på den mycketomfattande arbetspendling som pågår mellan och och somgör att en utredning om ett återupptagande av persontrafiken på bandelen ocksåskulle vara påkallad. Det råder dessutom ett stort intresse bland allmänhetenför den här järnvägen, och samtliga berörda kommuner har framfört krav på ettinitiativ från staten i frågan. Utskottets motivering att det inte föreliggernågon framställning från ägarna är ingen stark motivering enligt min mening. Omvi anser att det är ett samhälleligt intresse att järnvägen i fråga utnyttjas,då finns det väl också alla skäl för staten - i det här fallet SJ - att självta ett initiativ till förhandlingar. -I ettsärskilt yttrande har de socialdemokratiska ledamöterna i utskottet uttalat attutvecklingen vid NKLJ-banan såväl av trafikpolitiska som avtrafiksäkerhetsmässiga skäl är otillfredsställande, och de har även understrukitatt ett återförande av transporterna från landsvägen till järnvägen framstårsi3m önskvärt. De har dock inte tagit steget fullt ut och yrkat bifall till vårmotion, där vi kräver att regeringen uppdrar åt SJ att utreda förutsättningarnaför ett statligt övertagande. Därför ber jag att få yrka bifall till densocialdemokratiska motionen 1979/80:301. I motionen nr 538 har vi aktualiserat en fråga som gällerinlandsbanan och dess förestående upprustning. Vi pekar på angelägenheten avatt ett anslutande spår mellan och byggs i Herrhulti östra . Det skulle medföra att trafiken från och Bergslagenner mot skulle väsentligt underlättas. a. skulletillgängligheten till hamnarna i och därmed ökaväsentligt. Båda kommunerna har byggt sina hamnar för en betydligt störrekapacitet än den som f. n. utnyttjas. Dessa krav har också förts fram frånFilipstads kommun och från Värmlandsdelegationen. Utskottet har lämnat motionen utan åtgärd under hänvisningtill och i avvaktan på resultatet av pågående utredning och förhandlingsarbete.Men eftersom kravet i vår motion i detta hänseende avser att SJ i samband medupprättandet av en investeringsplan för också utreder förutsättningarnaför byggandet av detta anslutningsspår anser jag det vara en fördel om SJ redanunder utredningsarbetet får också detta uppdrag. Det finns i annat fall riskför att det inte blir beaktat under utredningsarbetets gång. Jag yrkar därförbifall till yrkande 1 i motion 1979/80:538. När detdäremot gäller de övriga kraven - dels elektrifiering av bandelen 58 utefterinlandsbanan, som vi kräver i det andra yrkandet i den nämnda motionen, dels utredning av fråganom elektrifiering av Fryksdalsbanan, som vi föreslår i en särskild motion,förutsätter jag att de beaktas under det pågående utrednings- ochförhandlingsarbetet, till vilket hänvisas i betänkandet. (vpk): I några motioner som behandlas i förevarandebetänkande tar kommunisterna upp frågor som närmast gällerpersontrafiken på järnväg i och angränsande delar. a. i motion 1366, tagit upp frågan om utvidgad pendeltågstrafik genomen förlängning av pendeltågssträckorna till andra tätorter än dem som nuberörs. Vi har aktualiserat frågan om en utvidgning till exempelvis ,, , och . Energikrisen och den energidebatt som förts har visat denstora betydelsen av att övergå från individuella till kollektiva personresor,både för att spara energi och för att förbättra miljön. En ganska omfattandeenighet råder om att privatbilismen måste begränsas i vara tätorters centralaredelar, men det förutsätter självfallet en samtidig utbyggnad avkollektivtrafiken. En satsning på kollektivtrafik är också en satsning påtrafiksäkerheten och skulle med säkerhet betyda att många människoliv kunderäddas. Den skulle säkerligen också på ganska kort sikt bli ekonomiskt lönsamför samhället och enskilda individer. Den pågående konflikten på arbetsmarknadenhar visat på betydelsen och nödvändigheten av en väl fungerandependeltågstrafik i . Erfarenheterna från tiden före konflikten har emellertidockså klart visat på behovet av en förstärkning och utökning av befintligaresurser, och det har visat att antalet resande stadigt har ökat. De förslag viställt i våra motioner kan, om de bifalls, verksamt bidra till en snabbförbättring av den kollektiva persontrafiken i ochangränsande delar. har för all del gjort välvilligaskrivningar till våra förslag om utvidgad pendeltågstrafik, orndubbelspårsutbyggnaden mellan och - och därmed ettrealiserande av kravet om en pendeltågsstation i -, omupprustningen av södra järnvägsstation och om återupptagandet avjärnvägstrafiken mellan och . Men i sak har man med olikaomskrivningar - med gamla och nya motiveringar - avstyrkt motionerna. Ja, detär t. o. m. så att regeringen och trafikutskottets majoritet till vissa delarhar backat ut från tidigare beslut och ställningstaganden, något som innebärförsämringar och förseningar för angelägna projekt. Frågan om dubbelspårsutbyggnaden på sträckanÄlvsjö-Flemingsberg. som vi tar upp i motion 536. behöver som redan sagts idebatten ingen ytterligare utredning. Vad som krävs är handling och enuppföljning av tidigare uttalanden. Det är nu inte försvarligt att längreförhala frågan om pendeltågsstationen i .