prot · G309160 · 1979-12-31 00:00:00 — Om vi kan detta föra med sig att nykterhetsvårdens möjligheter börjar användasigen, medan vi väntar på den nya lagen. Samhällsplanering är ett tredje begrepp i lagen. Den delav samhällsplaneringen som omfattar den fysiska tillgängligheten tillserviceinrättningar och bostäder finns redan reglerad i lag, även omförbättringar krävs. Men den andra, den stora delen av samhällsplaneringen, somkort sagt avser att genom yttre miljö göra människor lyckliga och solidariska,är problemet. Det existerar veterligen ingen filosofi eller verksamhetsplanöver hur detta skall gå till. Man kan livligt föreställa sig hur ungasocionomer och sociologer kastar sig över detta, och så får de enskildasvårbehandlade människorna vänta. Så vill jag, herr talman, kort gå igenom de motioner sommoderata samlingspartiet lagt fram för att förbättra propositionen, eftersomföregående talare har svept över hela fältet. Moderata samlingspartiet villeprecisera portalparagrafen för och anser att den nuvarandeformuleringen är alltför övergripande. "Jämlikhet i levnadsvillkor"bör kunna stå i grundlagen, även om man liksom vet att "jämlikhetenär på en gång den mest naturliga och den mest omöjliga saken i världen".Alla partier vill så mycket som möjligt minska orättvisor och utjämnaolikheter. Men, som professor sade vid ett symposium ,"det är beklagligt att jämlikhetsdebatten så mycket kommit att spela påavund.sjuka, lättja och kunskapsförakt. Hur skall de i och för sig berättigadekraven pä lika rättigheter för alla trovärdigt kunna förenas med respekt förarbete och vilja att ta eget ansvar för sitt liv?" Moderata samlingspartiet har tagit upp en liten detalj idetta sammanhang, nämligen den att utan den sökandes medgivandeinte får ta kontakt med arbetsförmedlingen. Utskottet har här enats om att ettnekande från den sökande skall medföra att hans ansökan avslås. 1 specialmotiveringenhar också införts att samhällets bistånd till den enskilde inte skall varakravlöst. Moderata samlingspartiet och har krävt attsocialtjänstens ansvar för att förebygga missbruk av beroendeframkallande medelskall skrivas in i lagen. Så har också skett genom 11 §. också detta som en förbättring i sitt anförande . En ändring i 34 § om den enskildes kostnadsansvartillgodoser också kravet i en moderat motion. Stöd- och hjälpinsatser avbehandlingskaraktär medför inte kostnader för den enskilde vårdtagaren, stårdet i denna paragraf, som fått tillägget; "För andra stöd- ochhjälpinsatser får kommunen ta ut skälig ersättning, liksom underhållsbidragför underårig.'' Däremot är frågor i samband med barnpension från ATP ännuinte lösta för barn som vårdas i familjehem eller på institution. ATP skallalltid utbetalas direkt till den enskilde, och kommunen kan inte göra anspråkpå den för sina kostnader. Den frågan måste alltså tas upp på nytt, eftersomden kan leda till mycket stora orättvisor mellan barn i samma familj. Frågan om likvärdiga statsbidrag till byggnads- ochdriftkostnader för ålderdomshem, bostadshotell, och liknandeboendeformer för pensionärer och handikappade, som aktualiserats av moderatasamlingspartiet och socialdemokraterna, har hänvisats fill en utredning inomsocialdepartementet. Utskottet framhåller angelägenheten av att frågorna lösesså snart som möjligt, I en annan motion begär vi moderater ett skyndsamt förslagsyftande till a (t ge sjukvårdshuvudmännen rätt atl ta ut differentieradeavgifter vid stadigvarande värd på samma grunder som gäller för ålderdomshem.Då en översyn av reglerna beräknas komma i gäng avstyrks motionen,men utskottet skriver här med en ganska ovanlig formulering att "utskottetmed skärpa vill framhålla angelägenheten av att översynen sker så snart sommöjligt", Lagen om vård av unga har på ådragit sigstark kritik. Den beredning som beställde harju ännu inte kommit lill. men man kunde i kommittédirektiven läsa attberedningen kommer att ta upp även LVU. Frågan har redan diskuterats här oehkommer kanske alt tas upp senare av flera talare. Jag vill bara säga attutskottet dock anser sig ha sett till barnets bästa genom att socialnämndenenligt socialtjänstlagen har en ovillkorlig skyldighet att inleda utredning såsnart någon åtgärd från nämndens sida är påkallad, alt, om inte föräldrarnavill medverka, bestämmelserna i blir tillämpliga; redan "fara förbarnet" gör lagen tillämplig, att föräldrar inte genom att vägra sittsamtycke kan förhindra en länsrättsprövning. Utskottet framhåller attberedningen bör ägna särskild uppmärksamhet åt ett grundläggande skydd för barnoch ungdom i riskzonen. Men flera talare kommer som sagt att ta upp denna sakoch ytterligare utveckla utskottets syn på den. Moderata samlingspartiets motion orn kontaktman för barnoch ungdom även ulan samtycke har avstyrkts, men eftersom utredningen ombarnens rätt föreslår detsamma som vi, kan detta enligt utskottet föranleda enändring i socialtjänstlagen . Vård utan samtycke för vuxna mi.ssbrukare har avförts urdagens debatt genom att utskottet enhälligt begärt en förutsättningslösutredning. Moderata samlingspartiet reserverade sig redan isocialutredningen mot en rättsosäker och ineffektiv psykiatrisering av tvånget,och vi har i motioner och på andra sätt kämpat emot LPV. Vi ansåg - och anser -att en omarbetning av nykterhetsvårdslagen skulle väl fylla behovet av vård oehrättssäkerhet medan man utarbetade en social och medicinsk vårdlag. På grund avde förhandlingar som förts och med hänsyn till såväl utskottets den 3 jirni 1980 , m. m. Nr 160 skrivning sorn kommittédirektiven förutsätter vi attden gamla lagen skall T"sdapenden fortsätta att gälla till dess attden nya lagen antagils av . 3"rini 1980 tveksamhet får råda på den punkten,herr talman! föds ett betydande antal barn med gravamissbildningar, orsakade 'i rinltiänsten mödrarnas alkoholmissbruk under graviditeten. Utskottet enade sig, vid behandlingen av en moderat motion,om en översvn av vårdresurser för m. m. ' gravidaoch nyförlösta kvinnor med missbruk, och påtalade frånvaron i gällandelagstiftning av möjlighet till omhändertagande av mödrar med missbruk. I desammanhangen måsle man ta hänsyn till det ofödda barnet. Utskottet säger atthela detta komplex med förtur skall utredas av den tidigare nämnda beredningen. Redan nu hade vi velat få i gång en översyn av reglernaför de sociala bidragen i syfte att begränsa möjligheten att med sådana bidragunderhålla missbruk, men det fick vi inte gehör för i utskottet. Däremot kommersocialförsäkringsförmånerna i detta sammanhang att behandlas av beredningen. Så några ord om distriktsnämnderna. De sociala distriktsnärnndernafår inte den självständiga ställning som föreslagils. har detyttersta ansvaret även för ekonomin, och i en moderat motion avvisades därförförslaget om att distriktsnämnderna skulle lämna sina budgetförslag tillkommunstyrelsen. Det blev även utskottets mening. Budgetförslagen skall nu gåtill nämnden, som med eget yttrande överlämnar dem till kommunstyrelsen. får inte heller göra framställning hoskommunfullmäktige. Detta yrkades i en socialdemokratisk motion som ocksåtillstyrktes. Med den pessimism som jag har - genom atlvi inte har gjort den genomgripande analys jag anser nödvändig- får jag ändåyrka bifall till utskottets hemställan. Förslaget till socialtjänstlag innebär ingenrevolution i svenskt samhällsliv - vilket man kanske kunde tro med hänsyn tilldagens talarlista beträffande ett enhälligt utskottsbetänkande. Jag konstaterarändå att de talare som varit uppe i debatten har visat en för riksdagsledamöterförvånansvärd ödmjukhet införde svåra problem vi kunnat lösa på etl, som vitycker, hyfsat sätt. Det är välgörande att man konstaterar i debatten att detgäller en lagstiftning som är så omfattande, så full av detaljer och såingripande i fråga om människors öden i vårt land att det är på sin plats attvi ödmjukt angriper problemen och försöker att så långt möjligt i samråd lösade frågor som vi har att ta ställning till. Den socialtjänstlag som föreslås är i stora drag enuppföljning av utvecklingen på det sociala området, en modernisering av gamla lagregler. Organisatoriskt har nämndverksamheten i kommunerna nästan undantagslöst omformats enligt de bestämmelser som föreslås, med en socialnämnd och eventuellt också distriktsnämnder. 40 Ändock måste det konstateras attbakom förslaget till socialtjänstlag ligger en lång utredningsverksamhet - alltför lång, säger somliga- där grundtankar om den framtida sociala verksamheten har presenterats ochutgör något av hörnstenar i den nya lagen, en plattform att arbeta vidare på.Låt mig helt kort påminna om några av dessa grundtankar. Besluten inom bör fattas på lägsta möjligautförandenivå. Detta ko"m socialutredningen mycket tidigt fram till. Viansåg då - och det är välgörande att se att man följt de intentionerna -att detta att lägga besluten så nära människorna som möjligt inåste innebärabättre kontakt mellan allmänhet och beslutsfattare och i vissa fall mindre avbyråkrati. Följden blir också huvudmannaskapsförändringar, innebiirande meralokalt anknutna institutioner och bättre möjligheler till samarbete på lokaloch regional nivå mellan olika samhällsgrenar. Helhetssynen har lagts fast som grund för den nyalagstiftningen, vilket är en naturlig följd av att de gamla symtomorienteradelagarna ersätts av en enda lag. En ändring av tänkesätt hade ju skett redan ioch med debatten om familjevårdsprincipen . Helhetssynen innebär en skyldighet för sociala organ attförsöka utröna orsakerna till att någon behöver hjälp och om möjligt undanröjadessa orsaker. Den innebär också skyldighet att vidta förebyggande åtgärder ochbedriva uppsökande verksamhet. Enligt utskottets förslag påpekas i en paragraf vikten avförebyggande verksamhet mot missbruk. Från sida noterar vinaturligtvis med tillfredsställelse att man därmed följer de tankegångar somlåg bakom förslaget i vår motion. Till förebyggande åtgärder får också räknas de socialaorganens medverkan i samhällsplaneringen. Det är önskvärt att vi fåren bredaredebatt i dessa frågor, och de sociala organens medverkan bör leda till attbegångna misstag inte upprepas. Förhoppningsvis kommer de sociala organen medsin erfarenhetsbakgrund att kunna motverka en ensidig teknisk-ekonomiskplanering, som har visat sig medföra icke önskvärda socialakonsekvenser. I socialtjänstlagen fastslås att kommunen har det ytterstaansvaret för att de som vistas i kommunen får det stöd och den hjälp debehöver. All detta stöd och denna hjälp i första hand skall erbjudas ifrivilliga former är alldeles klart, och det är väl knappast någon somifrågasätter det. Varje stöd- och hjälpåtgärd måste emellertid ha som mål altden hjiilpbehövande skall bli i stånd att klara sin egen situation. Det gällerför alla former av hjälpålgärder i samhället. Den enskilde har alltid etlansvar, nämligen att efter bästa förmåga medverka till att reda upp sinaförhållanden. Den enskildes självklara ansvar glöms ofta bort i sammanhanget. Ansvaret för medmänniskor gäller oss alla. Vi har längearbetat i en atmosfär av övertro på att samhället klarar allt. Enligt uppgifthar antalet socialarbetare fördubblats . Tyvärr kan visamtidigt konstatera alt antalet dödsfall som en direkt följd av alkohol- ochnarkotikamissbruk nu är större än någonsin i modern lid. Vi skall komina ihågatt samhället består av individer och bygger på individens ansvar för sig , m. m. Nr 160 själv och sina iiärmasie. Individenhar rätt att ställa krav på samhället, men Tisdagenden samhället har också rätt all ställakrav på individen, 3 iuni1980 '''' '''''' ibland om att vi måsteskapa ett mjukare samhälle. måste söka oss fram till del genom att återuppliva det bästa av gamla tiders Socialtiänsten sociala kontroll. Vi måste varaberedda atl ge ett handlag då det behövs, jj jj hjälpa en medmänniska till rätta.Stimulans till en sådan utveckling ryms Samhällets ansvar blir särskilt påtagligt då samhällettill stöd och hjälp i en nödsituation inåste ingripa mot enskildas vilja, Iförslaget till lagom särskilda bestiimmelser' orn vård av unga slås fast intebara socialnämndens rättighet utan också dess skyldighet alt ingripa mot denenskildes vilja enligt de kriterier som lagen anger. Men ett ingripande motenskilds vilja rnåste alltid ske med största möjliga rättstrygghet för denenskilde. Jag skall inte närmare gå in på LVU, eftersom flera talare tidigarehar behandlat den; jag kan dock i stort instämma i vad tidigare sade på den punkten. Låt rnig ändå, som en personlig mening,säga att jag anser att den avvägning som gjorts i LVU har varit rimlig ochriktig. Den kritik sorn riktas mot lagförslaget har. enligt min niening.skjutit över målet. Det är bra med opinioner, både inom politiska partier ochutanför, men opinioner av det här slaget får inte innebära handlingsförlamninghos beslutsfattarna. Mot bakgrund av atl vi diskuterat de här frågorna konkretsedan 1977 menar jag all en opinion som blossat upp under den senaste tideninle kan få påverka dagens beslut. Det innebär inte att vi för all framtidinåste godta alla de lagregler sorn beslutas. Vi har möjlighet atl iindralagarna. Vi har t. o. rn. möjlighet att omforma dessa lagar innan lagförslagetberäknas träda i kraft. Frågorna rörande vården av vuxna missbrukare kommer altbehandlas . Givetvis är vi från sida nöjda med atl utskottetyrkar avslag på förslaget om ett utvidgande av de psykiatriska vårdlagarna,eftersom vi begärt delta i vår motion. Jag skall inte fördjupa rnig i någondebatt om vård för vuxna missbrukare, eftersom detta ärende kommer upp senare.Låt mig bara som en principuppfattning från sida säga atl vi anser atlsluten psykiatrisk vård bör förbehållas psykiskt sjuka. När det gäller vården av vuxna missbrukare bör maneflerstriiva mer av flexibla vårdformer. Detta bör gälla både för dem sorn frivilligt efterfrågar vård och för dem sorn vårdas rnot sin vilja. Institutionsvård har, med rätteller orätt, anklagals för atl släpa efter och vara gammalmodig. Det råder inget tvivel om att den diskussion som förts någol decennium orn institutionernas vara eller icke vara har hämmat utvecklingen på institutionssidan, Jag tror för min del att om vi nu får en huvudmannaskapsförändring så ger det utrymme för alla de progressiva krafter sorn arbetar inom institutionsvården att omforma vården så att den bättre tillfredsställer de behov som finns. Jag är för min del alldeles på del klara med atl vi. med den utveckling vi haft på missbruksområdet del , kominer alt behöva institutions vården, men denna institutionsvård måste siiltas in som en länk i en effektiv 42 vårdkedja. Del är del vi i storutsträckning saknat tidigare. Vi behöver en vård som tar hänsyn till de Nr 160 enskildas olika behov av vård. Detta bör som sagt gälla både för dem som Tjofi-uipn rien frivilligt söker sig till vården och för dem som av en eller annananledning -i iqc(i måste vårdas mot sin vilja, var inne lite grand på förslaget omsocialförsäkringslillägg och Snrinltinnsten beklagade atl det inte lades fram isamband med socialtjänstlagen i övrigt. Jag kan givetvis också beklaga detta,även om vi inåste vara på det klara med att det gäller så stora frågor att detar sin tid all konkret reda ut. Låt rnig emellertid säga atl jag ser fram emotden dag då vi kan få elt förslag om socialförsäkringstillägg utformat på ettsådant sätt att det ger en bättre ekonomisk grundtrygghet för alla medborgare ivårt samhälle, I socialutredningen sade man på sin lid attförutsättningen för atl vi skall kunna förbättra standarden socialt förmänniskorna i det här samhället är att det i botten finns en bättregrundtrygghet, därför att då friställer man resurser för att kunna arbeta meddem som ändå behöver hjälp irols denna grundtrygghet. Jag tror att det liggermycket i detta. Det är också, tycker jag, ett rätt tillvaratagande av de knapparesurser som vi har att arbeta med även på del sociala området. När det gäller att på rätt sätt använda de resurser vi harpå det sociala området vill jag också peka på vad som i form av principerinryms i socialtjänstlagen, nämligen principen om ett bättre samarbete mellanolika samhällsorgan. Vi har talatom samarbete mellan sjukvård och socialvård.Vi har talat om samarbete mellan socialtjänst, skola, polis osv. Men dettasamarbete-del måste vi konstatera-har inte , i varje fall allmänt sett.varit särskilt effektivt. har det berott pä all man ansett alt det intevarit riktigt honnett att samarbeta med polisen. har det berott på inte har fått den kontakt som man behövt eller inte fått den respons församarbetssträvandena som man behövt från andra samhällsorgan. Låt mig bara säga att i de samhällsorgan vi har arbetarmänniskor. Dessa människor har skyldighet att vara lyhörda för de krav frånsamhällets sida som ställs på att de skall samarbeta till den enskildemedborgarens birsta. Där gäller det också atl tillvarata resurser, för jag ärövertygad om all med ett effektivt samarbete mellan olika samhällsorgan skullevi kunna rned mindre resurser åstadkomma ett bättre omhändertagande avmänniskorna. Jag vill också gärna poängtera att detta samarbete visserligenkonkret ofta måsle skötas av anställda inom de olika förvaltningarna, men ettkrav måste likväl vara att de förtroendevalda skall vara med och leda arbetet -detta för att samarbetsbeslut skall kunna förankras i de olika politiskaförsamlingarna. Låt mig säga - det har sagts tidigare här - attden föreslagna socialtjänstlagen är en ramlag. Jag tyckeratt det årenförtjänst, därför att en ramlag ju ger möjligheter till utveckling inom områdetpå etl annat sålt än vad en strikl avgränsad lagbestämmelse för arbetet gör. Vifär hoppas, och jag tror för min del att så blir fallet, att detta attsocialtjänstlagen blir en ramlag kommer att innebära alt jobbet ute ikommunerna och i länen mer än kommer att få en flexibel inriktning motlösandet av lokala problem. Det ärvärdefullt om det blir den inriktningen på del kommande socialtjänst- 43 Nr 160 Det har sagts här tidigare, och jagvill gärna upprepa det, att vi i och med Tisdapen den " antar denna socialtjänstlag inte är färdiga rned detsociala 3 iuni1980 arbetet i vårt land. Detta är enetapp på vägen, förhoppningsvis en plattform för vidare utveckling av den svenska socialvården. Ocksåjag anser det Socialtiänsten angeläget att understryka att detär tillfredsställande att vi har kunnat komma m. m. så härlångt i enighet om åtgärder. För oss alla ligger ju sorn grund delta att vi anser attmålsättningen bör vara ett så bra samhälle för människorna som Därmed,herr talman, yrkar jag bifall till utskottets hemställan. Det är en viktig dag , när gåratt fatta beslut om en ny socialtjänstlag. Del framgår inte minst av deportalparagrafer som tar upp målen för socialtjänstlagen och riktlinjerna försocialtjänstens arbete. Målet för vårt politiska arbete på det sociala områdetmåste, som påpekade, vara alt skapa ett samhälle där allakiinner en grundläggande känslomässig trygghet, där gemenskap, personligtengagemang och ansvarstagande stimuleras och där alla är garanterade enekonomisk grundtrygghet. En förutsättning för att kunna förverkliga dessa mål ärsolidariteten mellan starka och svaga i vårt samhälle. De handlingsalternativman väljer i samhällsarbetet måste vara inriktade på att förverkliga målen omjämlikhet och social välfärd. Till utgångspunkterna hör självfallet grundsatsenom alla människors lika värde och rättigheter, liksom atl män och kvinnor ärjämställda och har lika ansvar för hem och barn, för yrkesliv ochsamhällsarbete. Det här kan sägas vara honnörsord. Men som dennatror jag att man. speciellt som den här lagstiftningen är en ramlagstiftning,också måste ha plats för honnörsorden som riktmärken som vi har med oss niir vigår vidare i arbetet på all ge dessa ramar elt konkret innehåll. Honnörsordenär vikliga vägvisare för vårt arbete. Den miljö vi lever i måste anpassas efter människorsförutsättningar och grundläggande behov. Det finns alltför inånga exempel påalt så inte är fallet. Effekterna av 1950- och 1960-talenskoneentrationspolitik visar sig nu allt klarare. De snabbt uppbyggdaförortsområdena utformades med utgångspunkt i ekonomiska och tekniska krav.inle i människornas faktiska och innersta behov. 1 stället för att anpassamiljön till människan ställdes kravet att människan skulle anpassa sig själv. Det blev stora bostadsområden, stora arbetsplatser, storaskolor och stora vårdinstitutioner. Men som det fysiska avståndetmellan människor minskade ökade avståndet på det känslomässiga planet. Denegativa resultaten har inte låtit viinta på sig. Antaletmänniskor med svåra problem har ökat - det har påpekats tidigare Många, inte minst ungdomar, har fastnat i alkohol- och Barn och ungdomar har fåll växa upp utan den kontakt med både far och mor sorn de så välbehöver. Avståndet mellan bostadsområden och arbetsplatser är ofta stort.Myckel lid går därför åt för resor till och från arbetet. Släktbanden ochgemenskapen i de gamla boendemiljöerna har brutits sönder utan att ersättas medny gemenskap i de nya miljöerna. Den snabba befolkningstillväxten i vissa orter gjorde detsvårt att hinna med att bygga ut den nödvändiga sociala och kulturella servicen- även det har omvittnats tidigare här , Å andra sidan har utflyttningenfrån andra områden lett till att servicen där försämrats påtagligt. Butiker hardragits in. skolor lagts ned och kollektivtrafiken glesats ut. Det här är bevisför att de sociala aspekterna inte tillmättes den betydelse de borde ha haft isamhällsplaneringen. De gavs en mycket underordnad betydelse. Men det var ocksåunder de här åren soeialutredningen tillsattes, delvis därför att man redan dåvar varse att vi behövde en förnyelse på det socialpolitiska området. Alltfort lever dock många människor - inte minst gamla - iisolering och oro. Det är långt mellan gångerna när de ser barn och barnbarn.Samtidigt har bostadssegregationen fört med sig att många barn växer upp utanatt någonsin träffa äldre människor. Kontakten mellan generationerna harbrutits. Den hårt specialiserade tillvaron, det kommersiellautbudet, frånvaron av kontakt med andra åldersgrupper, frånvaron avsyskonkontakter - alltför många barn saknar både syskon och den äldregenerationen - är faktorer som skaparen rotlöshet, I forna tiders storasyskonkullar fanns ändå, trots en ofta stor materiell nöd - vi skall inte pånågot sätt idealisera den tillvaron -samhörighet och naturlig anpassning ochhänsynstagande till andra människor. Många av dagens unga lever i enensarnsituation som inte ställer några positiva och utvecklande krav. Konkurrensen i arbetslivet och strävan efter högaproduktionsresultat har drivit upp arbetstempot till en nivå därden psykiska oeh fysiska hälsan sätts på spel och där arbetsglädjenför-svinner. Den ökade användningen av gifter och kemikalier harförsämrat inånga arbetsmiljöer och skapat ohälsa och otrygghet. Många har försökt kompensera den bristandetrygghetskänslan med materiella ting. Detta har inånga gånger lett till enöverdriven konsumtion av prylar. Men det kan aldrig ersätta behovet avgemenskap och känslan av att behövas. För ätt människor skall kunna fungera i samhället ochkänna trygghet, känslomässigt och materiellt, måste vissa grundläggande behovtillgodoses. Detta ställer krav på samhällets utformning och på hur detfungerar. Därför är det så viktigt att den lag som går attfatta beslut om lägger grunden för att de sociala aspekterna skall utgöra ettviktigt underlag i all samhällsplanering. Lärdomen av gångna års misslag harlett oss fram till det resultatet. Människor har behov av goda miljöer som utformas rnedutgångspunkt i individens psykiska, fysiska och sociala förutsättningar, Alla behöver mänskliggemenskap och möjlighet alt utveckla sin personlighet och känna samhörighet ochuppskattning, Alla behöver elt arbete där individuella kunskaper ochfärdigheter tillvaratas och utvecklas, Alla behöver en boendemiljö där människors vägar korsasoch en naturlig gemenskap i närrniljön utvecklas.