prot · G30957 · 1979-12-31 00:00:00 — Ett annat projekt är en helt ny metod för tillverkning av järnsvamp.Jag vill påminna om att generaldirektör i utredningen om sysselsättningenvid förordade att dessa båda projekt skulle fullföljas med hjälp av ettstatligt rekonstrukfionslån, vilket också blev beslut. Genom uppdrag frän beställare både inom och utom vårtlands gränser klarar som regel sin egen verksamhetekonomiskt. För ägarna - tidigare - har laboratoriet varit till stornytta. Men det är naturligt att satsningar på större utvecklingsprojekt kräverkapitaltillskott till dess att projekten kan utnyttjas industriellt ochkommersiellt. Mot den bakgrunden får laboratoriet inte ses som en belastningutan som en resurs för framtida verksamhet. Av två anledningar är det därför ytterligt förvånande attSSAB-ledningen nu offentliggör sin avsikt att göra sig av med eller lägga nedlaboratoriet i . Dels är laboratoriet en tillgång för som gruv- ochstålföretag, dels möjliggör satsning med 18,5 milj. kr. pä två av destörre projekten fortsatt verksamhet utan ytterligare kapitaltillskott frånägaren. Det är mot den här bakgrunden som jag harfrågat industriministern om den framtida verksamheten vid mineralprocesslaboratorieti , Tyvärr innehåller svaret bara ett kort konstaterande att prövarmöjUgheten att överföra laboratoriet till annan huvudman. Men problemet ärbetydligt allvarligare än så. Enligt tillgängliga uppgifter avser attlägga ned laboratoriet, om man inte hittar en annan huvudman. Det är detta somgör denna fråga så bekymmersam. Och det är anledningen till att jag tycker på industridepartementet borde rycka in och engagera sig ilaboratoriets framtida verksamhet. Inom alla politiska partier talar vi om värdet av attsatsa på teknisk förnyelse och konkurrenskraft för att klara 1980-taletsproblem. Vi vet att svensk gruv- och metallindustri sackar efter i den tekniskautvecklingen - inte därför att kunnande saknas utan därför attföretagsledningarna har underlåtit att investera i forskning och ny teknik. I Bergslagen finns med säkerhet tillgångar av värdefullamineraler och legeringsmetaller, som med nya metoder kan utvinnas lönsamt, IBergslagen bör det därför finnas ett mineraltekniskt utvecklingscentrum medinriktning på forskning samt produkt- och metodutveckling. Som jag ser det ärdet en fördel om ett sådant företag har en direkt anknytning till ett till stordel samhällsägt gruv- och stålföretag. All den dokumentation av genomförda projekt och allt detkunnande som finns vid mineralprocesslaboratoriet bör tas fill varaför än mer akfiva insatser på det mineraltekniska området. Det vore ettsamhällsekonomiskt slöseri att låta företaget läggas ned och kunnandetskingras. Därför vill jag nu upprepa min fråga fill industriministern om han ärberedd att försäkra att frågan om den framtida verksamheten vid laboratorietges en lösning som fillgodoser hela den mellansvenska gruv- ochstålhanteringens intressen. Om utvecklingen inom handelsstålsindustrin, m. m. Först några principiella kommentarer tilldenna debatt: Det är alldeles uppenbart att om som företag skall ha enrimlig chans att utvecklas enligt de riktlinjer som har antagit,måste det vara styrelsens och företagsledningens sak att vidta de åtgärder somanpassar företagets planering till vad som fortlöpande händer. Det är ocksåangeläget att betona att det arbetet måste ske i företagsledningen - istyrelsen under medverkan av de anställda enligt de principer som är allmäntvedertagna. Detta är anledningen till att jag anser att denna debatt hade varitmer motiverad om företagets föreslagna åtgärder hade hunnit MBL-förhandlas. Manbör ge de anställdas organisationer en rimlig chans att säga sitt innan en riksdagsdebatttar vid på det sätt som sker med en noggrann genomgång av skilda detaljer iplaner och företagets disposition. En annan principiell utgångspunkt för debatten är ju om vii vår närings-och industripohtik skall sträva efter att konservera strukturersom uppenbart är en ekonomisk belastning, inte bara för det företag det rör sigom utan också samhällsekonomiskt. Måste man inte ta i akt de tillfällen somfinns att söka sig fram till de strukturella förändringar som är nödvändiga ochi det sammanhanget naturligtvis också skapa den alternativa produktion somsuccessivt måste tillskapas i produktion som inte är ekonomiskt försvarbar? Detta är ett stort problem inte bara för utan överhuvud taget i svenskt näringsliv f. n. Det är problem som måste lösas isamverkan mellan samhälle, företag och anställda. Det finns inga genvägar. Jagskulle nog också vilja påstå att vi här i kammaren har ett ganska stort ansvarför vilken attityd strävanden att skapa en rationell produktion bemöts med avallmänheten och av politikerna. Jag tror att vi skall betänka det ansvaret i ensådan här debatt. Vi har också anledning att ställa frågan: Om vi görarrangemang som konserverar en företagsstruktur som inte är rationell, vemskall då bära den kostnaden? Skall den kostnaden gå ut över satsningar påframtiden i andra Om utvecklingen inom handelsstålsindustrin, m. m. branschereller kanske i samma bransch? Hur ser anställda som drabbas av minskademöjligheter att på lång sikt trygga sin utkomst och anställning i företag pä ensådan näringspolitik? Jag vill också gärna i detta sammanhang betona - det finnsanledning att göra det mot bakgrund av den debatt jag nu lyssnat pä - attSSAB:s anställda och ledning i denna besvärliga process av anpassning tillframtidens krav gör ett gott jobb och att de är värda sympati ochuppstöttning. Bakgrunden är dock ganska allvarlig, och det har herrarinterpellanter nogsamt bortsett ifrån. Bakgrunden är ju den, om vi skall tala iklartext, att resultat i förhållande till omsättningen är bland desämsta av världens stålföretag. Och det gäller då ett företag som skall föra desvenska traditionerna inom järn- och stålindustrin vidare. har en ogynnsam anläggningsstruktur och en lågproduktivitet . Men har bra förutsättningar när det gäller råvaror.Jag anser också att har utmärkta förutsättningar när det gäller viljan attgöra någonting inom de ramar som har uppsatt, att göra någontingpositivt, att skapa ett företag med chans till överlevnad och godinternationell konkurrenskraft. Jag tror vi har att allvarligt överväga de hårfaktorerna innan vi ger oss in i en debatt som kanske blir ganska känslomättadoch som kanske färgas av omsorgen om den egna valkretsen - vilket naturligtvisär fullt legitimt. Men jag tror man måste ha ett något mera totalt perspektivpå denna fråga om man inte också skall göra de anställda, företagsledningen ochstyrelsen stor orättvisa i de värderingar som vi kan komma att tillämpa. Så några kommentarer till de frågor som har ställts tillmig under hand. i kräver en ny industripolitik.Ja, vilken då? Är det en industripolitik som konserverar en industristruktursom internationellt inte ger oss den konkurrenskraft vi behöver? Sedan vill jag då bestämt protestera både mot HansPeterssons och värdering av de personalpolitiska förslag somSSAB:s ledning har fört fram för diskussion med de anställdas organisationer.Hans Petersson använde uttrycket destruktiv hantering. Jag tycker att det ärverkligen att ifrågasätta de anställdas och deras organisationers förmåga attvärdera arrangemang av den här karaktären. karakteriserade styrelseförslaget som enkatastrof för . Jag tror att det är klokt, mot bakgrund av vad jag sadeinledningsvis, att försöka föra debatten i någorlunda nyanserade termer, ävenom jag kan förstå att det år svårt utifrån konkurrensen på Dalabänken att göradetta. Jag vill också gärna vitsorda mitt intresse för de nyastålprocesserna. Det är intressant, för att inte säga fascinerande, att vi häri landet lyckats utveckla avancerade stålprocesser, men vi har i det kortaperspektiv som vi här diskuterar ändå att göra det bästa av de resurser vi har.Resurserna är trots allt myckel knappa, även ur samhällsekonomisk synpunkt. ville hävda att jag inte vill lyfta ettfinger för att hindra företaget att vidta planer som står i strid medriksdagens beslut. Det är ett anmärkningsvärt yttrande. Planerna står inte istrid med beslut. Marknadsförutsättningarnahar förändrats - vi har en klar dokumentation av detta. Naturligtvis har jag inte haft anledning att ta ställningtill styrelsens reviderade strukturplan eller över huvud taget styrelsens sättatt hantera sin uppgift. Det är dess mandat att sköta företagets verksamhet ochdärmed också dra upp de planer som behövs. Jag vill bara erinra om attnäringsutskottets skrivning tillkom i ett annat perspektiv, internationelltsett och företagsekonomiskt -dess värre. Det vore önskvärt att man redan dähade insett vart utvecklingen var på väg; självfallet kan jag skriva under pådetta. Sedan ställde då frågan om den avriksdagen begärda utvecklingsplanen skall läggas fram. Ja, självfallet skallden det. Det är ju en riksdagsbeställning, och det är en självklar sak att denskall läggas fram. Låt mig säga till att jag ärhelt överens med honom om betydelsen av satsning på forskning och utvecklinginom det här' området. Jag kan vitsorda att Stråssalaboratoriet är en värdefulltillgång i det sammanhanget, men formerna för dess framtida verksamhet har såvitt jag vet ännu inte blivit föremål för närmare överväganden inom . Om utvecklingen inom handelsstålsindustrin, m. m. LARS-OVEHAGBERG (vpk) rephk: Det här rör järnverkets hjärta. Dörmetallurgin så dör hela , säger en av hyttarbetarna där. Och om en ortdör, så anser jag naturligtvis att det är en katastrof. Det är intekonkurrensen på länsbänken som är grunden för mitt uttalande. Litetallvarligare än så ser jag på situationen. Ser industriministern en riksdagsmans agerande på detsättet, så vill jag säga till industriministern att då för han verkligen nerdebatten på låg nivå. Jag anser att det är ett oerhört allvarligt problem somvi nu diskuterar, och det kan inte viftas bort. Jag anser att det är enkatastrof. En hel bygd är pä fötter för att kämpa för sin tillvaro. Det ärdetta vi diskuterar. Industriministern sade att det är enbartföretagsledningen som skall anpassa planeringen av företaget till den omvärldvi har. När man kan komma fram till något sådant och till att de föreslagnaåtgärderna först skall MBL-förhandlas - på företagsledningens villkor-innan vidiskuterar del här i , då blir jag sannerligen ännu mer förskräckt.Det är väl ändå så att om MBL-förhandlingarna skall ha någon mening och om manskall kunna förändra någonting i fråga om de ramar som företaget har för sinverksamhet, då måste behandla frågan. Då måste diskutera omman skall gå in och förändra de riktlinjer som dragits upp, så att företagetkan handla på ett annat sätt än som företagsledningen föreslår. Företagsledningen har ju uppenbart arbetat emot allasamhällsekonomiska beräkningar genom att lägga fram det här förslaget. Detkommer att bli stora och drastiska indragningar. Det gäller inte bara förBorlänge, ulan också för , för och för ,Utvecklingstendenserna för det här företaget är verkligen ogynnsamma med deprinciper som ligger fast. Om utvecklingen inom handelsstålsindustrin, m. m. Men man hade naturligtvis gärna sett att vi diskuteratdetta först om någon månad. Då hade kanske representanterna förfackföreningarna utan stöd av statsmakterna varit tvungna att skriva under pådet företagsledningen föreslagit. Och industriministern skulle ha kunnat ståupp här och säga: Representanterna för facket har skrivit under, - Det hadevarit dags att handla då! Sedan vill j;ig säga att det inte handlar om attkonservera en struktur. Talet om en konservering tar i varje fall inte jag ochmitt parti ät oss för. Det bör inte heller de järnbruksarbetare som kämpar försin sysselsättning göra. Vi har i stället försökt att förändra en struktur somindustriministern och har försökt lägga fast. Vi vill ha enstruktur på handelsstålsindustrin som skulle kunna vara slagkraffig. Dethandlar inte om att ha kvar gamla enheter, utan vi vill ha enhandelsstålsindustri som kan se framåt, som kan göra produkter som går attavsätta på marknaden och som kan anpassa tillverkningen till de förhållandensom vi har att vänta oss framöver. Med en sådan stålindustri kan man skapa fullsysselsättning inom alla de här regionerna. HANSPETERSSON i (vpk) replik: Industriministern är oförskämd. Han säger attvi vill fillfredsställa vår valkrets. Han körde med någonfing liknande i går,när han sade till några som väckte en fråga av angelägenhet för en bygd att detalade för hemmaopinionen. Jag kan inte ordagrant citera vad industriministernsade, men det hade den innebörden. Det gick ut på att försöka förenkla och förringaenskilda riksdagsmäns allvarliga syn på saker som händer ute i landet. Hur skulle det vara om industriministern gjorde någontingför sitt revir, för industripolitiken, i stället för att passivt sitta bredvidoch se pä? Som jag sade förra gången jag diskuterade med industriministern ärden regering vi har ett steg värre än den trepartiregering vi hade tidigare.Dä var man ute med portmonnän, men står man vid sidan om och bara tittar på. Det är klart att det är destruktivt att förtidspensioneramänniskor som står på toppen av sitt yrkeskunnande, som efter ett långt livinom järnhanteringen kan så mycket som man någonsin kan begära av en människa.Det är destruktivt och det innebär förstöring av mänskUgt kapital. Industriministern säger också att man inte kan konserveraen gammal industristruktur osv. Men industriministern är ju den som är verkligtkonservativ och som går kvar i gamla banor. Genom att i sitt svar hänvisa tillenkla tumregler om personalkostnader hit och dit tror han att hanskall kunna hitta på några lösningar som räddar svensk stålindustri ikonkurrens med , som i sin tur har konkurrens med osv. Hur långtner skall de här tumreglerna gå när det gäller personalkostnaderna för att viskall kunna konkurrera med ? Det är ju i stället så att man måste ta fill vara detunika som finns och det kunnande som finns inom svensk stålindustri. Man måstevidareförädla och vidareutvecklti detta och ta ett nytt grepp på helaindustripolitiken. måsteutveckla en mängd andra områden inom samhället, så att man därigenom också kanskapa jobb inom stålindustrin. Det kan röra sig om en ny energiteknik, en nytrafikpolitik. Det är inte bara sänkta biljettpriser det gäller. Man kunde jubygga vagnar, räls- och järnvägshjul och inte göra sorn man nu föreslår, lägganed ett rälsverk. Godstrafiken kunde utvecklas avsevärt, bostadsbyggandet kundeökas. Detsamma gäller våra varv. Det finns en hel rad områden där man kan tarätt på vad som finns och försöka göra något åt det. Den som är konservativ ochdestruktiv är industriministern och ingen annan. Försök inte förringa vårtenkla ansvar för de orter från vilka vi händelsevis kommer. Om utvecklingen inom handelsstålsindustrin, m. m. KJELL-OLOFFELDT (s) replik: I sina principiella kommentarer försöker herrÅsling avvisa all kritik av SSAB-styrelsens beslut genom att säga att det ärsjälvklart att arrangemang inte får vidtas, vilka kan konservera enföretagsstruktur som inte är rationell. Debatten har gällt vad som ärrationellt, förutsätter att de bedömningar som görs avSSAB-ledningen alltid är de riktiga. Då blir det aldrig något utrymme över förägaren staten, regeringen eller industriministern att ha några egna åsikter.Detta framgick också av svaret. Men sedan blir det litet värre. säger egentligen är det sämsta stålverket i världen, man kan inte hitta någotsom är sämre. Det beror inte på råvaruförsörjningen, det beror inte påarbetskraften, det beror inte på produktiviteten utan det beror på attanläggningsstrukturen är så dålig. Ja, men det visste vi väl. Ingenting har hänt sedan den 23maj på den punkten. Det var ju detta som var orsaken till att en strukturplanbeslöts, som skulle innebära att man skulle skapa en ny och bättreanläggningsstruktur. fick vi höra SSAB-ledningen med eftertryck fastslåvad som var den enda riktiga strukturen för . Varför håller den planen intenu? Man fylls av en viss misstänksamhet inför den här sortens snabbaomställningar som i grunden handlar om att man blivit rädd för att pengarnainte skall räcka fill. Sedan säger att styrelsebeslutet inte stridermot beslut - trots att uttalade sig för att metallurginskulle vara kvar till 1982. Jo, säger , SSAB-ledningen harnu ett annat marknadsperspektiv, och här får näringsutskottet och riksdagenskylla sig själva, eftersom de inte insåg att detta marknadsperspektivvar det enda riktiga. Den reservationen fanns inte i riksdagsbeslutet, varfördet är en helt omöjlig ståndpunkt som intar. sadedessutom: Om det kostar mera pengar att ha kvar metallurgin till 1981, då är viberedda att betala vad det kommer att kosta. säger att utvecklingsplaner skall läggasfram. Vad är det dä värt? Metallurgin kommer att vara nedlagd och grovplåtenavvecklad i . Vad är det dä värt att fä en utvecklingsplan, när isjälva verket Om utvecklingen inom handelsstålsindustrin, m. m. kommer att lägga fram en avvecklings-plan för det somredan är genomfört. När det gäller de lokala valkretsintressena: Ta dä ochhala in partikamraterna från , sorn håller på att kämpa i en helt annanriktning än den står för här ! () replik: Industriministern säger i sin korta kommentartill min fråga, att vad han vet har formerna för Mineralprocessers framtidaverksamhet inte blivit prövade av , Men enligt tillgängliga uppgifter - ibl, a, pressen -har verkligen för avsikt att lägga ned processlaboratorieti , om man inte hittar en huvudman för verksamheten. Jag ser mycketallvarligt på detta. Jag anser inte, i motsats till industriministern, att ettmineralprocesslabo-ratorium skulle vara främmande för ett gruv- ochstålföretag. Dels kan laboratoriet vara till stor nytta för företagets egetforsknings- och utvecklingsarbete, dels kan laboratoriet pä uppdragsbasissjälvt finansiera mycket av verksamheten. Med allt det kunnande och med all dendokumentation som samlas i en sådan verksamhet är laboratoriet dessutomlämpligt för forskning och framtidsprojekt av olika slag. Sådana projekt kanmed fördel drivas tillsammans med samhället, särskilt med tanke på det storasamhällsengagemang som finns i det här företaget. Utvecklingsfonden och i hartillsammans med ett antal gruvbolag beslutat att gå igenom alla deborrkärnearkiv som finns i Bergslagen, och man har räknat med attMineralprocesser skulle vara ett lämpligt företag när det gäller att få hjälp iarbetet med nya analyser av borrkärnor i det här området. Det är ytterligare ett argument för att vi i Bergslagen,när vi skall kartlägga och vidareprospektera de ytterligare fyndigheter somfinns här. kan behöva ett mineraltekniskt center att lita till. Därförefterlyser jag och hoppas på regeringens intresse av att ur rentindustripolitisk synpunkt engagera sig i forsknings- och utvecklingsarbete, säatt vi här i Bergslagen kan räkna med att den verksamhet som bedrivs vidmineralprocesslaboratoriet kan få fortsätta. modifierar väl sinkatastrofteori något, när han säger att det är ett allvarligt problem.Självfallet är vi överens om det. Jag är väl medveten om detta efter att ha följt ;s utveckling ganska nära. Vad jag menar är att man - därfår ni ursäkta om jag åberopade valkretsen - bör diskutera detta i enkonstruktiv anda. Vi har ett ansvar inte minst mot de anställda, och vi måstehär se till problemen för koncernen i dess helhet - inte bara till vissabestämda driftplatser. har det slumpat sig så, att t. ex. problemen iNorrbotten inte är företrädda i den här debatten. Jag ber att få påminnaherrarna om att vi har ett ansvar också mot ;s anställda i . Lars-OveHagberg hävdar att - eller om han då menar regeringen - borde ange deförutsättningar under vilka MBL-forhandling-arna skall ske. Det är en heltorimlig ståndpunkt, och den stämmer inte med andan och meningen medMBL-förhandlingarna eller över huvud taget med det förfarande som utbildats påsvensk arbetsmarknad i förhandlingar och överläggningar mellanfackförening.srörelsen och företagen. Det är ju faktiskt så, att vi hittillsansett att sådana relationer skulle kunna utvecklas utan att politiskainstanser ger sig i det här och anger förutsättningar för förhandlingarna. Jagtror att vi skall vara aktsamma om den svenska modellen i det avseendet även ifortsättningen. Lars-OveHagberg säger vidare att han inte vill konservera strukturen men vill ta varapå resurserna. Problemet är: Hur klarar man den ekonomiska påfrestningen påsikt, om man inte är beredd att vidta åtgärder för att förbättra företagetsresultat? Jag är inte klar över hur tänker sig attfinansieringen skall . Min fråga är - och den kan också gälla HansPeters.son i : Vilken sektor av näringslivet är det man skall taresurserna från om man skall undvika att göra ingrepp för att rationalisera ocheffektivisera produkfionen t. ex, inom handelsstålsindustrin? Resurserna ärinte outtömliga. Man har alltså att ständigt göra en prioritering, och det ärockså det som är industripolitikens ändamål, måtte ha glömt en liten men ganska väsentlig detalj i dettasammanhang, nämligen att har att avsätta sin produkfion i huvudsak påhemmamarknaden - det är också i och för sig den som är den mest intressanta.Men där möter man hård konkurrens från importstålet, och de marginalkvantitetersom man måste avsätta internationellt utsätts i dagens läge för en mördandepriskonkurrens. Det är ett problem, , som man inte klarar medfagert tal och fromma önskningar. OmHans Petersson förespråkar en ny protektionism eller en ny svenskhandelspolitik, är han då medveten om vilka konsekvenser det skulle ha förannan svensk exportindustri? Jag vill erinra om att justprisbildningen på stål och över huvud taget industripolitiken inom järn- ochstålområdet är föremål för alldeles speciell uppmärksamhet i våra konkurrentländeroch i internafionella organ. Det är alltså fråga om ett mycket besvärhgareproblem än vad vill göra gällande. Kjell-OlofFeldt säger att jag förutsätter att styrelsens förslag allfid är de bästa.Självfallet är jag helt utan illusioner beträffande styrelsers möjlighet att seigenom alla problem, att med hundraprocenfig säkerhet kunna bedöma en marknad,att fastlägga planer etc. Men det är styrelsernas uppgift att besitta densakkunskap som ger mandat för att styra ett företag. Ifrågasätter man styrelsensoch ledningens kompetens, skall man verka för att styrelse och ledning byts ut.Men så länge man har förtroende för styrelsen har man också anledning attförutsätta att den har den bästa överblicken i företaget och de bästamöjligheterna att ange förutsättningarna för dess verksamhet. Jagutgår ifrån att har denna kompetens, och jag har intehaft anledning att ifrågasätta styrelsens eller ledningens förmåga. Omutvecklingen inom handelsstålsindustrin, m. m. 12Riksdagens protokoll 1979/80:56-57 Om utvecklingen inom handelsstålsindustrin, m. m. Tvärtomtycker jag att man på det hållet har gjort ett gott, ja i många styckenbeundransvärt arbete, eftersom det är fråga om en ovanligt kompliceradföretagskonstruktion. Jag vill också säga att verksamheten tack varefackföreningsrörelsens engagemang i bildande och fortsatta aktivitethittills har utvecklats i rätt riktning, även om det ekonomiska klimatet nu ärkärvt. Jag kan aldrig tro att menar att man närman anser att det är motiverat skall gripa in och i detalj för styrelsen angehur den bör sköta företaget eller reglera hur en verkställande direktör skalluppträda och utöva sitt ämbete, Det är i så fall för det första fråga omministerstyre, vilket ju är en styggelse också konstitutionellt. För det andraär det praktiskt en orimlig situation, som man då ställer företagsledningeninför. Dessutom är det orimligt att göra ett företag beroende av en politiskdebatt på det sätt som det då skulle bli fråga om. har alltså dess värre kunnat notera ändradeförutsättningar. Företaget har också haft tid på sig att, också med hjälp avutomstående konsultföretag, genomlysa sin tekniska och kommersiella situationpå ett sätt som har gett nytt beslutsunderlag.