prot · G30919 · 1979-12-31 00:00:00 — Del är gott och väl alt det finns ell stort antal fritidsbyar,men det behövs också ett stort antal enskilt ägda fritidshus till uthyrning föratt semesterperiodernas stora efterfrågan skall kunna tillgodoses. Eftersom dekommunala stugbyarna i allmänhet visat sig gå med stora underskott måste viinrikta oss på alt uthyrningsverksamheten i första hand sker i privatägdastugor. Och visst finns det ett intresse hos tiotusentals stugägare att hyraut. Men när varje inkomst på detta område som överstiger . blirbeskattad, minskar hell naturligt benägenheten. Jagär övertygad om, herr talman, att uthyrningsverksamheten myckel lätt kanstimuleras. Det är bara för regering och riksdag att falla beslut om att befriaen större del av hyresinkomsten från skatt. Därmed har man också gynnat demedborgare som ännu inte har kunnat skaffa sig ett eget fritidshus ellerdel i andelsstuga. Det är, kan man säga, en social åtgärd alt stimulerastuguthyrningen. Detområde och de frågor som jag här har berört är av intresse för praktiskt tagethela folket. Det framgår av de enkäter som gjorts. Alla behöver virekreation,ochallavill vi berika vår tillvaro, vår fritid. Och jag är, herrtalman, övertygad om att den nya borgeriiga trepartiregeringen har just denmålsättning på detta område - friiidsboendei - som välkomnas av enöverväldigande del av det svenska folket. LENNARTNILSSON (s) replik: säger attjag är lågmäld men bitter. Jag tillhör väl demsom är optimister , även om vi råkar ha en hel del moderater idel här pariameniel. Det kan väl ändras ! Jagtycker ändå att är ganska förvirrad i bostadsdebatten. Nog är defväl så? Hanpratarom betonggetton och om de 100 000 lägenheterna i det s. k.miljonprogrammet. Detfinns myckel att kritisera när det gäller utformningen av våra bostadsområden -det vill jag också erkänna. Men del är ändå så, , att en enig riksdag1965 antog ett uttalande om hur mycket man skulle bygga. bjödvisserligen en del partier över, men det var en enig riksdag som antog dettauttalande. Sedanborde känna till atl det är kommunerna som avgör om man skallbygga i betong eller i trä. fastställer ramar, drar upp riktlinjeroch stimulerar, medan det är kommunerna som bestämmer om man skall bygga i denena eller andra formen. Tyvärr finns det alltför många borgeriigt styrdakommuner i det här landet, och det har naturiigtvis också medverkat till bygger i betong. Fastighetsborgartådet i har under så många årJag kan minnas kommit från något av de borgerliga partierna. Omman kritiserar dessa förhållanden -och del skall man göra- måsle man vara medvetenom ansvarsfördelningen på detta område. Så nog är väl ändå litetförvirrad när det gäller dessa frågor. Dethär med regleringar är ju knepigt. Är det så besväriigt med dessaregleringaratt man inte har kunnat uppnå målsättning? Man sade skulle bygga 65 000 lägenheter och kommer i gång med 57 000. Varför har maninle klarat det? Men som sagt, , en enhällig riksdaghar beslutat om miljonprogrammet. Det är kommunerna som ansvarar för om manskall bygga i betong eller trä. () replik: Den förvirring som i fortsatt positiv lågmäldhetville pådyvla mig har väl i så fall berott på att jag, som jag också aviserade,bara gjorde några kommentarer i korthet. Jag skulle naturligtviskunna utveckla frågorna om bostadspolitiken. eftersomjag har suttit mittemot i det utskott som sysslar meddessa ärenden. Men jag tror att det är ganska onödigt att vi nu tar den mycketdjupa debatt som möjligen här kan tillfredsställa . Deltamed bostadsgelton var tydligen en öm tå för , liksom för mångaandra socialdemokratiska bostadspolitiker. Han ville, om jag förstod rätt, göragällande att detta var någonting som alla partier skulle göras ansvariga för.Men det kan det rimligen inte vara, när det finns - om inte annat - ettriksdagstryck som bevis för att åtminstone vi i moderata samlingspartiet alltidhar motsall oss det storskaliga bostadsbyggande som har skett i så enkelriktadeoch koncentrerade former. Vi moderater har strävat efter attåstadkomma ett bostadsbyggande med valfrihet. Och valfriheten skulle då hainneburit att mer än hälften av de människor som skulle få nya bostäder hadefått dem i styckehus - i småhus - . Detvar först efter decenniers påtryckningar och strävanden från moderatasamlingspartiet, i riksdagsmotioner och i andra sammanhang, som socialdemokraternaså småningom fick inse all de i växande grad måste försöka rätta sig eftermänniskornas önskemål och inrikta bostadsproduktionen på småhus. Det är ocksådetsamma som att främja ägande av sin bostad. Sedanvar det också fråga om kommunernas möjligheter att styra på detta område. Meninte kan vi väl göra kommunerna ansvariga för att den socialdemokratiskaregleringspolitiken påtvingat dem ett bostadsbyggande i de former som klartanges i direktiv. Det är bara att läsa i det tryck som finns från de åren. Närdel gäller bostadsproduktionens våldsamma minskning under socialdemokraternassista år gjorde , såvitt jag hörde räu, ingen kommentar. ()replik: Nog är det förvirrat. kallar mig för ien omgång. Sedan rättar han till det och kallar mig vid mitt rälla namn, så detär inte så litet förvirrat i den här debatten. Moderaternahar alltid motsatt sig storskaligheten, säger man. Men nog är det väl så, GötheKnutson, för att ta storstäderna som exempel - vi kan ta mindre kommuner somexempel också - att även varit med om besluten och medverkat vidtillkomsten av den här typen av bostadsområden, som också jag utifrån olikautgångspunkter kan vara mycket kritisk mot. var manemellertid inte medveten om bristerna, då man som ung familjefar över huvudtaget knappast hade en chans att få någonstans att bo. Då var man lycklig överatl över huvud tagel fö en lägenhet. Då funderade man inte över miljön, densociala kontakten och allt det där. Det finns naturiigtvis förklaringar tillatl det blev som det blev. Det viktiga nu är att vi rättar till de brister ochavlägsnar de bekymmer och problem som finns. Man kan inte bara, som moderaternagör, drömma sig bort till den lilla stugan nere vid sjön eller till det storavackra huset med högt staket,som stänger ute människor. Det handlar Ju om verkligheten. Omdel har varit någon skillnad i inställning till byggandet av de här områdena såär del väl i så fall den, atl har förespråkat att man skall låtaprivatbyggare la över byggverksamheten, så att man kan tjäna mycket pengar påmänniskors rätt att ha någonstans atl bo. Det är i så fall den skillnad somfunnits i många kommuner. Sålill detta med regleringar. Det är rätt egendomligt att man inte, när man nusuttit i regeringsställning, har plockat bort alla regleringar som funnits pådel här området. Om man genomför det program som är skrivet av en skulle def innebära att man utvecklade spekulation och såg lill attdet verkligen uppstod problem på det här området. Men jag troratt trots atf vihar en borgeriig regering, så finns det en och annan förståndig bostadsministersom ser litet annorlunda på dessa frågor än vad och hans kompisargör. GötheKnutsons diskussionsinlägg är alltså ganska förvirrade. Det handlar fortfarandeom kommunernas ansvar närdet gäller avgörandet om man skall bygga i betongeller trä. Där kanske ochjag och våra resp. partier i så fall ärlika goda kålsupare. () replik: Jag beklagar att jag råkade sätta fel efternamn på vännen . Detär ju så att vi i delta hus umgås mera vid förnamn än vid efternamn, men jagbeklagar felsägningen och skall försöka låta bli sådana i fortsättningen. Ensak är alldeles klar: Socialdemokraten och Jag har i grundenolika uppfattningar om bebyggelsens och boendels utformning och inriktning.Vill man försöka misstolka detta kan man naturiigtvis ta till eft sådant ordsom förvirring. Alltid fångar det väl någon och kan skapa förvirringnågonstans. Vadjag nämnde var att alla dessa regleringar innebär en typisk socialistiskinriktning, som väl syftade till något gott men som har visat sig leda tilltråkiga problem. Trots atl bostadsbyggandet är det mest genomreglerade områdethar man konstaterat - åtminstone hävdar man det - att bostadskostnadernaär alltför höga. Det är vad har sagt. Dessutom visar det sigatt dessa regleringar heller inte är lill nytta då det gäller atf anpassatillgången till efterfrågan. Tvärtom - det är då den stora problematikenuppstår. På alla andra områden i samhället där marknadsmekanismerna styr harman däremot inte de här problemen. Såvar det frågan om varför vi borgeriig majoritet inte har tagitbort det här regleringssystemet. Man är väl ändå på väg. Det föreligger sombekant en proposition som syftar till minskat krångel bl. a. på det härområdet. Det finns -jag återkommer fill det - mycket av konkreta förslag i demoderata riksdagsmotioner som har väckts år . viftademed ett häfte. Om Jag förstod det rätt -jag kunde inte se det på så stortavstånd - var det det senaste moderata programmet för mark- och bostadspolitik.En mig närstående person har varit ordförande i arbetsgrup- pensom gjort det, och jag har själv varit med i den. Jag rekommenderar den Nr19 skriften till läsning. Tyvärr kan jag inte föriänga mitt anförande, eftersom Torsdaeen den repliktiderna är slut. Bostadspolitiken utgjorde en av huvudfrågorna i årets valrörelse. Detär förståeligt, då möjlighelen att fö tillgång till en bra bostad för de flestamänniskor är viktigare än mycket annat. Vii moderata samlingspartiet prioriterade också bostadsfrågorna och försökte påolika sätt föra ul vår syn på hur den framlida bostadspolitiken bör utformas.Det finns anledning att förmoda att många av de över I miljon människor somstödde oss i valet fann sympati för vår bostadspolitik. Moderatasamlingspartiet anser att produktionen och hela bostadsbeståndetssammansättning bör följa medborgarnas faktiska efterfrågan. Med hänsyn tillefterfrågans inriktning och omfattning bör enligt vår uppfattning det årligabyggandet uppgå till ca 70 000 bostäder, varav 65-70 96 i småhus. kandet därigenom bli möjligt att verkligen erbjuda bostadskonsumenten valfrihet iboendet. Endast genom atl åstadkomma balans mellan tillgång och efterfrågan kanvi effektivt motverka en svart hyresmarknad samt stora prisökningar påbostadsrätter och äganderätter. Föratt undvika s. k. kategoriboende bör smålägenheter finnas i allabostadsområden. Vidare bör bostäder i flerfamiljshus oftare än nu vara större,medan fier småhus bör vara mindre. Genom en sådan variation i byggandet skullesmå och stora hushåll fö större möjlighet än att välja bostadstyp ochbostadsområde. Enbostadspolitik som i stort styrs av låneregler, centrala bestämmelser och s. k.industriellt anpassad byggteknik har visat sig resultera i många bostadsområdenmed torftig miljö, ökade risker för segregation, skadegörelse och i vissa fallockså förslumning. Delta kan motverkas genom en mera variationsrikbebyggelseplanering, uppbyggd på mindre områdesenheler med bra trafikmiljö ochen välutvecklad kommersiell och samhällelig service. Inom bostadsområdena börvariation uppnås även genom en blandning av bostadstyper, fierfamiljshus ochsmåhus. Nytänkande i planering och byggande måste stimuleras för att vi skallfö mera variation i bostadsområdena och därmed en bättre bomiljö. Ivårt land kan småhus av olika slag upplåtas med hyresrätt, bostadsrätteller äganderätt. Det är de former som är möjliga när det gäller småhus.Detsamma bör enligt vår uppfattning gälla även för lägenheter i flerfamiljshus.Direkt ägande av lägenhet i flerfamiljshus är mycket vanligt i många andraländer, t. ex. i och . Fasiighelslagstiftningenger f .n. inte den boende möjlighet atl erhålla lagfart på en lägenhet. a. att man inte kan infeckna den egna lägenheten som säkerhel förlån och därmed nedbringa behovet av kontantinsats till en nivå som äröverkomlig för en normalinkomsttagare. Hyresgästerbör genom t. ex. sparfrämjande åtgärder och nya lånemöjlig-heler stimuleras attträffa överenskommelse med fastighetsägare, såväl enskildasom allmännyttiga, om förvärv av sina lägenheter. Dessutom bör hyresgästernaerbjudas företrädesräll som köpare vid försäljning av det hus de bor i. Dettabör gälla oberoende om man vill äga lägenheterna eller bildabostadsrättsföreningar. De hyresgäster som. köper sina lägenheter skall påvanligt satt kunna få statliga lån. Ättpå detta sätt tillgodose den enskilde medborgarens önskemål och efterfråganärett viktigt motiv vidgat bosiadsägande. Det finns också starkasamhälleliga skäl för detta. En egen bostad ulgör t. ex. ett aktivt sparmål förhushållen och stimulerar till omsorg om och engagemang för den egna bostaden. Mångamänniskor är beredda att göra stora uppoffringar föratt kunna fö äga sinbostad. Ägandet ger de bästa förutsättningarna för elt verkligt inflytande överbostaden. Den boende får möjlighet att nedbringa driftskostnaderna genomomsorgsfull vård av bostaden, samt genom sparsamhet och egna arbetsinsatser. Dehöga hyrorna i hyreslägenheter beror bl. a. på att alla reparationer ochupprustningar av lägenheterna utförs med lejd arbetskraft. Likaså ärmöjligheterna i hyreshus ytterst små att genom besparingar med vatten, värmeoch el påverka hyrans höjd. Fråganom möjlighet lill individuell mätning av vatten- och värmeförbrukning måslesnarast få en lösning. Hur konstigt det än kan låta finns det för dagen inteframtagna tillförlitliga mäiapparaler för alt mäta hur mycket vatten och värmeman gör av med i en lägenhet. Iregeringsförklaringen står bl.a. följande: "Bättre möjligheter för denenskilde all äga sin bostad prövas, bl. a. genom att underlätta för hyresgästeratt i bostadsrättsföreningens form eller genom direkt ägande svara för sittboende." Dettaär just vad många, många människor går och väntar på. Det är min förhoppningatt regering och riksdag snart förverkligar dessa viktiga reformer inombostadspolitiken. i (m): Under elt par år har min plals på talarlistan vid några allmänpolitiskadebatter gjort det möjligt för mig att till en del forma mitt anförande som enrecension av de solistuppträdanden som tidigare ägt rum på bästa TV-tid ochdärikring. Jag skall inledningsvis fullfölja denna verksamhet men ur enmera teknisk synvinkel . Fördensom kommer från den moderna "högskolans" värid förefaller det medförlov sagt en smula efterblivet att föra den ekonomiska debatten på det sättvi gång på gång för uppleva. förebrådde i går denne bad kammaren om konstruktiva förslag; detta skulle nämligen vararegeringens sak. Men låt mig ändå försöka att från parketten komma med ettkonstruktivt förslag: Skafla en svart tavla, eller gärna en grön om det ansesbättre, skaffa några kritor, inhandla en overheadprojektor som fungerar och envettig skärm atl projicera mot och tillåt en tillfällig, måttlig neddragning avbelysningen i kammaren, när projektorn används. För om debattörerna i denekonomiska debatten hade tillfälle att diskutera medhjälp av kurvor och diagram, skulle det kanske bli möjligt att klargöra, vilka faktaoch förhållanden man kan bli överens om och precis var skillnaderna ligger ideras tolkningar och åtgärdsförslag. talar de förbi varandra, missförstårvarandra och lämnar de mera kritiska bland sina åhörare i ovisshet om vem somegentligen har rätt i sak -Ja, ibland om vilken saken egentligen är. Jagvädjar till talmanskonferensen och lill dem som ägnar sig åt att reformerariksdagens arbetsformer att överväga möjligheten att utnyttja modernapedagogiska hjälpmedel för att göra somliga debatter mera levande ochmeningsfulla och för atl tvinga debattörerna atl mötas mot en gemensam, samladoch för alla åhörare åskådlig faktabakgrund. Detlavåren rent teknisk kommentar till våra ekonomiska debatter. Men till demadderar sig en annan aspekt, nämligen nödvändigheten att sakligt analysera delångsiktiga konsekvenserna av olika beslutsalternativ. Såvitt jag kunde bedöma,var det främst ekonomiministern som i går tog på sig den uppgiften. Hans egenpartigrupp hade dagen innan förmånen att se dessa synpunkter grafisktillustrerade just på det sätt jag föreslagit, men för dem som inte fåttdel av dessa synintryck är det naturligtvis svårare atl konkretisera vad detrör sig om. Dettaleder mig över till frågan om hur inte bara på det tekniska planetutan också, och främst, i fråga om sa/nappgifter skall kunna få en möjligastobjektiv och fyllig information om den framtida samhällsutvecklingen, underolika alternativa förutsättningar. Detla behov har upplevts inomstora delar av världen, och 1970-talel har bevittnat en explosiv utveckling på"framtidsstudiernas" område. Litteratureni form av böcker, utredningar, forskningsrapporter och tidskriftsartiklar pådetta område är redan överväldigande. Bortsett från framtidsoptimism går emellertid profetiorna mestadels i mörkatonarter. Där hoppfullhet trots al It finns, byggerden ofta på antaganden, somhar karaktären "i gynnsammaste fall". Energikrisen har för månganationer - däribland och - dramatiskt konkretiseratframtidsproblematiken, men folk har ändå svårt att föreställa sig utvecklingenssannolika konsekvenser för de enskilda människorna. Vilkahar intresse av framtidsstudier? verkar det som om det var vetenskapsmänoch författare som var både de huvudsakliga bidragsgivarna och destörsta avnämarna. I själva verket är del naturligtvis framför allt depolitiska beslutsfattarna som borde känna behovet starkast. Densocialdemokratiska regeringen gjorde detta och lät inrätta ett"sekretariat för framlidsstudier" som sin egen speciella think-tank,bemannad med personal med de rätta åsikterna och placerad i maktens centrum:statsrådsberedningen. Underjämviktsriksdagen lyckades det och att med ett parryck fö framtidsstudiesekretariatet placerat litet närmre , förstgenom tillsättandet av en "pariamentarisk referensgrupp" och däreftergenom dennas förvandling till styrelse för sekretariatet. I samband härmed flyttadessekretariatet formellt från statsrådsberedningen Normaltbrukar ett sekretariat fungera som berednings- och verkställighetsorgan åt enstyrelse. Så har def dock knappast blivit. Sekretariatet har fortsatt sittganska självständiga liv, och styrelsen har mesl fungerat som en formellöverinstans, med mycket ringa inflytande över verksamheten. De meraframträdande medlemmarna av sekretariatet har som förut varit starktengagerade i politiska sammanhang, inom socialdemokratin och energidebatten. 1samband med uppbyggnaden av den nya forskningsrådsnämnden beslöt ivåras att framtidsstudiesekreiarialet nästa budgetårsskifte skall inlemmas somen "delegation" inom denna nämnd. Därigenom har sekretariatet röntsamma öde som redan tidigare drabbat ett annat relativt fristående organ,samarbetsdelegationen för långsiktsmotiverad forskning. Forskningsrådsnämndenkommer att fö två - i sin hittillsvarande verksamhet praktiskt tagetsjälvständiga - organ med till stora delar likartade uppgifter, sida vid sidaunder sig, dessutom möjligen med var sin egen styrelse under nämnden. Vem ellervilka som till slut skall få nytta av detla arrangemang ler sig t. v. ganskaoklart. Irealiteten kommer den här skildrade utvecklingen att betyda attframiidsstudiesekrelariatet åter kommer längre bort från och förmodligennärmare regeringen. Tyvärr är det nog emellertid så att det är somhar det största behovet av att ha tillgång till ett organ av detla slag. Enregering kan alllid skapa sig en egen think-tank kommittévägen utan aff fråganågon om lov, och bemanna den med precis den stab, som har den"rätta" politiska profilen. har för all del sinutomordentliga "upplysningstjänst" men denna kan på det hela tagetbara ge upplysningar om det som är eller har varit, inte om det som eventuelltkommer att ske. Kanske kan det också - tyvärr - sägas atl ledamöterhittills inte i alltför uppseendeväckande utsträckning besväratframtidsstudiesekreiarialet eller dess publicerade skrifter med sinuppmärksamhet, och det kan kanske tyckas att därför gott kan liggaogill. förstår man inte vad man har haft förrän man har mist det. Framtidsstudierhar mestadels lagit formen av "scenarier" - försök alt konkretåskådliggöra samhällsstrukturer i framliden, under förutsättningatt vissa trender slår igenom, med de konsekvenseråt olika håll som de kan föramed sig. Om man från del färdigställda scenariots utsiktspunkt vänder kikarenbakåt mot det som representerar dagens beslutssituation kan man få entankeställare, som uppfordrar till konsekvensanalys. Ett sådant specialuppdragligger nu hos en utredning som i ilfart skall begrunda konsekvenserna av attlägga ned våra kärnkraftverk. I beskedligare form utgör även de mestadelsfelaktiga långtidsutredningarna ett försök till analys av konsekvenserna avredan fattade beslut. En ännu blygsammare målsättning gäller förden kommittésom nu skall studera konsekvenserna av "högskolereformen". Det bordevara självklart att konsekvensanalyser skall göras och redovisas redan isamband med ställningstagandet till alla större, och säkert även många tillsynes mindre, samhällsfrågor - av regeringen, när detgäller förslag till , och av själv vid prövning avregeringens och enskilda motionärers förslag. En röd skyll borde lysa i allautskottsrum: TÄNK EFTER FÖRE! För den skull borde inte ha avhäni sigframtidsstudiesekretariatet, men väl sett till atl det inriktats mera motkonsekvensanalys - ett begrepp som sannerligen ingalunda är liktydigt med detmera begränsade begreppet "teknikvärdering". När nu skadan är skeddbör man undersöka, i vilka andra former en sådan funktion kan åstadkommas.Detla är så mycket viktigare som våra politiska problem redan i en näraliggandeframtid mycket väl kan komma att kännetecknas av nödvändigheten av en mer ellermindre brutal anpassning till en stagnerande ekonomi - en forskningsuppgift avberedskapsnalur, som forskningsrådsnämnden tagit initiativ lill och är ifärd med atl sjösätta. 1vårens forskningsproposition ansåg utbildningsministern - som vi nu önskarvälkommen på samma post i den nya regeringen, även om han inte råkar vara härjust nu - att forskningrådsnämndens sammansättning gjorde den väl lämpad attsvara även för framtidsstudieverksamheten. Som medlem av båda dessa organ kanJag tyvärr inle underskriva utbildningsministerns uttalande. Det är tvärtomuppenbart alt den parlamentariska representationen iforskningsrådsnämnden-bara 4 av 15 ledamöter-är helt otillräcklig för all kunnapåverka frågor av detta slag. Viddet här laget har Jag en viss erfarenhet av styrelseuppdrag inomforskningsrådsnäinnden, framtidsstudiesekretariatet och jubileumsfond.Det är inget tvivel om atl den bredare parlamentariska representationen iRiksbankens Jubileumsfond, irots att arbetsuppgifterna så gott som uteslutandegäller bedömningen av ansökningar om forskningsmedel, där har lett lill ettmyckel intensivare samspel mellan riksdagsmän och forskare än i de två andraorganen - för att inle tala om , som på senare lid haft uppenbarasvårigheter att finna arbetsformer, som kunnat locka mer än ett fötal av dehårt upptagna riksdagsledamöterna till de i och för sig mycket intressanta ochgivande sammankomsterna. Gå f ö. gärna och se på den utställningen och de andrahär i huset ! Detär en i det närmaste ogöriig uppgift för en enda representant för ettriksdagsparti all själv tillgodogöra sig, lämna egna bidrag till, och till sinriksdagsgrupp, eller en ännu vidare krets, lämna löpande information om deärenden som passerar revy vid sammanträden med forskningsrådsnämnden ellerframtidsstudiesekretariatet. Nästan all intressant försiahandsinforma-tionnästan all personlig kontakt med vad som tilldrar sig utomlands förbehålls, avtidsskäl och av praxis, dessa organs tjänstemän eller tillfälligt anställdamedarbetare. Styrelsernas uppgifter har i slor utsträckning blivit av formelloch administrativ natur, låt vara att vissa policydiskussioner naturligtvisförekommer: bilden av en myndighet med lekmannarepresen-lanler i styrelsenframtonar, särskilt i forskningsrådsnämnden. All - icke regeringen -i vår nya författning är första statsmakten, som nyeordförande formulerade saken i en riksdagsdebatt, har inte trängtigenom överallt. harkommit att bli ett paraplyorgan, en koncern- styrelse.Det egentliga arbetet utförs i dess "delegationer".