prot · G30956 · 1979-12-31 00:00:00 — Jag vill därför i anslutning tillpropositionen göra några reflexioner om principen för lagstiftningsarbetet.Därmed vill jag också närmare ange skälen för att vi moderater i utskottet sagtnej till den föreslagna lagen. Från moderata samlingspartiet har under årenslopp framhållits vikten av nordisk rättsgemenskap på olika områden. År 1901inleddes det samarbete mellan de nordiska länderna beträffande den centralacivilrättsliga lagstiftningen som inom loppet av några decennier skulle ledafram till en långtgående rättslikhet. På försäkringsrättens område ledde dettatill att nära nog likalydande lagar om försäkringsavtal antogs i de nordiskaländerna. Vår svenska försäkringsavtalslag är . År 1974togs frågan på svenskt initafiv upp på nordisk nivå, Samfidigt filJsatte dendåvarande svenska socialdemokratiska regeringen försäkringsrättskommittén, Idirektiven ägnas inte någon speciell uppmärksamhet åt ämnets nordiskakaraktär. Där sägs bara att kommittén bör hålla kontakt med kommittéerna i deandra Det förefaller inte heller som om det skett några egentliga försökatt samordna översynsarbetet i de olika länderna. Resultatet har också blivitalt man inte i något land är beredd att i nuvarande skede bryta ut regler omkonsurnentförsäkring och stifta en fristående lag,vid sidan avförsäkringsavlalslagen. Det är bara vi i som tydligen vill det. Den svenska kommittén följer sina direktiv, sade LennartAndersson. Det är möjligt, men det var dåliga direktiv i det här avseendet. Den nordiska frågan skall ses mot bakgrund av densamarbetsöverenskorn-melse som de nordiska länderna träffade i Helsingfors1962. Där förband sig att fortsätta lagsamarbetet i syfte att uppnåstörsta möjliga överensstämmelse på privaträttens område. Den förpliktelsenuppfyller vi dåligt om vi tintar konsumentförsäkringslagen. Det är tydligenbara vi i som är beredda att bryta den halvsekelgamla nordiskarättslikheten på försäkringsrättens område. Några nationella tungt vägande skälför att handla så anser jag inte föreligga. Jag förstår egenfligen inte att inte fler har insett hurviktigt det är med nordisk rättshkhet. Det verkar som om de flesta trodde attdet gällde någon poetisk, blåögd nordism utan praktisk förankring. Så är juinte fallet. Det rör sig i stället om ytterst vardagsnära förhållanden,nämligen att invånarna i de nordiska länderna på livets vardagsområden skallmötas av likartade lagregler, oavsett till vilket nordiskt land de kommer.Delta är ju särskilt viktigt i dagens samhälle med den intensiva flyttning övergränserna som sker. Inte minst borde vi i tänka på och ta hänsyntill det, eftersom vi i vårt land har så många medborgare från de andranordiska länderna. Jag satt i går och arbetade i ochdet slog mig då hur inkonsekvent vårt handlande kan vara. 1 läggsmycken möda och arbete ned på att inom olika områden komma fram till lösningaroch rekommendationer, som kan godtas av alla medlemsländerna i . Men härhemma tycker vi inte ens att det är mödan värt att avvakta och se för attsamordna den lagstiftning som dock varit gemensam i och somskall gälla mellan länder med likartade språk och gemensam kulturbakgrund. Dettycker jag är klent. För oss moderater utgör alltså den bristande nordiskarättsgemenskapen ett tungt vägande skäl att nu säga nej till propositionen. Vikommer också i fortsättningen att framhålla vikten av nordisk rättslikhet ochslå vakt om fortsatt nordiskt lagsamarbete. Vi anser inte som detta samarbete tillhör historien. Vi anser att det hör framtiden till. En annan viktig fråga som jag ofta i den här kammaren haftanledning att återkomma till är: Hur verklighetsanknutna är de lagar som vistiftar? Är det fråga om renti skrivbordsprodukter? Finns det ett verkligtbehov av lagstiftning, eller förhåller det sig så som en ledamot av lagrådetpåstått i sitt yttrande, nämligen att den reella grunden för reglerna ofta ärett tyckande av några departementsjurister? Det finns uttm tvivel en tendens att uppfatta någraenstaka meningsyttringar som uttryck för en stark opinion. har dettastått så klart för mig som då jag tog del av några siffror somvisade hur få människor det varsom använt sig av möjligheten att få gemensam vårdnad om sina barn. När denreformen genomfördes gjordes det gällande att det var ett starkt tryck och ettstort intresse från allmänhetens sida att få till stånd nya regler förvårdnaden. Men verkligheten var alltså en annan. Likadant var det när vi 1977 behandlade förslaget orn nypreskriptionslag, som avvisade. Ett viktigt skäl för de däföreslagna ändringarna sades vara att sä många människor utsattes fördubbelkrav. Det visade sig sedan att del rörde sig om knappa tio personer perår. Med detta har jag velat säga att jag tycker att del är angeläget attordentligt ta reda pä om del finns något behov av ny lagstiftning, vadpåståendet om behovet bygger på och hur stort behovet av en ändring är. När det gäller konsumentförsäkringslagen har all önskvärd tydlighet visat den stora osäkerhet som finns när det gällerkonsumenternas behov av den nya lagen. Vill de betala ökade kostnader? Tyckerde att de nya förmånerna uppväger kostnaderna? Och sist, men inte minst; Vad ärdet för kostnader vi talar om? Ja, det vet vi ju uppenbarligen inte - men detstår helt klart att kostnaderna är kännbara för mänga som redan nu tycker attpremierna är för höga och därför avstår från försäkring över huvud taget. Kan då en sådan konsumentlag påstås vara en lag somfrämjar konsumenternas intressen? Tyvärr är det inte första gängen som vimoderater haft anledning att göra liknande påpekanden. När 1977 antogkonsumentkreditlagen, fann och jag oss föranlåtna att i ettsärskilt yttrande framhålla svårigheterna att i konsumentlagstiftningen avgöravad som verkligen ligger i konsumenternas intresse. Där sade vi: "Del finns generellt en fara i att förändringarbelastar konsumenterna på ett sätt som inte uppvägs av någon motsvarande nyttaför dem. Del som vid första anblicken kan te sig som en förbättring ur konsumentenssynpunkt kan vid närmare eftertanke visa sig medföra betydande kostnader ellerandra besvärande olägenheter för konsumenten. Avvägningen av konsumentintressenaär således ytterst grannlaga, och måste ske med största noggrannhet och utanförutfattade meningar, I det fortsatta konsumenträtisliga arbetet bör deltaförhållande bli föremål för uppmärksamhet." Jag vill inte påslå att vi blivit bönhörda. Därför finnsdel nu ännu starkare skäl att med fasthet understryka kraven i det yttrandet. Jag vill i anslutning till delta kort beröra några andrakrav som vi moderater ställer på god lagstiftning. Man skall undvika att lagstifta i onödan. Denlagstiftningsprodukt som vi nu har framför oss betecknas av lagrådet som ettprovisorium. Enligt min uppfattning visar det uttryckssättet att vi nu medfördel kunde undvara lagen. Det förutsätts också både av departementschefen och avlagrådet att lagen skall ändras, när översynen av hela försäkringsavlalslagenär klar. Det borde vara en god regel att inte utan tungt vägande skäl stifta enlag som man redan när den korn.nier till är medveten om att den måste ändras.Att förfara så är enligt rnin uppfattning inte god lagstiftningsteknik. Lagar skall vidare vara klara och lätta att tillämpa. Denhär lagen skapar gränsdragningsproblem, som påpekats av en i det sammanhangetstark remissinstans, nämligen de försäkringsanställda, som ju verkligen vet vadde talar om. en allvarlig anmärkning som inte avserlagstiftningstekniken utan som mer ligger på det mänskliga planet. Jag syftarpå den överslätande attityd man intar mot dem som medvetet lämnar felaktigauppgifter. Vi vet att försäkringsbedrägerierna ökar och att bolagens ökadekostnader för detta får bäras av alla som hederligt släpar och sliter för attfullgöra sina skyldigheter. Det är att vi slår vakt om derasintressen. Det är också att vi klart säger ifrån att det krävsärlighet och ansvar av alla. Och det krävs av oss i det här huset ;ätt vi talarklarspråk i dessa sammanhang. Med detta, herr talman, har jag velat framhålla vad jagbedömer som viktigt i lagstiftningssammanhang. Jag har också velat visa att vimoderater under årens lojjp haft en konsekvent linje i de frågor som jag härberört. Det är därför helt följdriktigt att jag yrkar bifall tillreservationen, vilket alltså innebär att det av mig här kritiseradelagförslaget avslås. I dettaanförande instämde (). Ett kort inlägg. har här mycket kraftigt vidgat debatten omdet nordiska samarbetet i stort och om det nordiska lagstiftningsarbetet. Jagkan av tidsskäl nu inte gå in på hela den debatten, men jag har redan förståttatt vid session kommer motsvarande debatt attföras. Jag skall inte på något sätt dra mig undan den debatten utan skall gärnadelta i den, för jag har ett mycket starkt intresse för ett nordiskt samarbete.Jag delar också uppfattning att del nordiska samarbetet hörframtiden till. Men det var ett uttryck som jag inte kan låta ståoemotsagt. sade att jag har yttrat att det nordiska samarbetetoch det nordiska lagsfiftningsarbetet hör historien till. Den repliken har jagingen anledning att ta emot, för- jag har inte yttrat de orden, och det stämmerinte med min uppfattning, Vi anser också från sida att detär mycket vikfigt med nordisk rättslikhet. Men det får inte vara så viktigt,, att inget nordiskt land tar några initiativ när de andraländerna av olika skäl är förhindrade att införa ny lagstiftning. Och detkommer kanske att dröja väldigt innan någonting händer i de övrigaländerna på det hår viktiga området, som gäller konsumentförsäkringar. Nordisktsamarbete får inte vara ett så tungt vägande skäl att ingenting händernågonstans i , Sedan tycker tydligen attförsäkringsbolagen skall fortsätta ha monopol inom viktiga områden när det gällerförsäkringar och attförsäkringstagarna inte skall ha de rättigheter som vi nu vill lagstifta om.Det är det lagen handlar om - en lagfäst rätt. Tydligen arbetar redan mångaförsäkringsbolag i linje med denna lagstiftning, enligt vittnesutsago. Tyckerman att det är onödigt, då tycker man givetvis också att det är onödigt attbyta ut lagen, även om den är . Här har talats om en överslätande attityd. Det man vändersig emot är att försäkringsbolagen också i fortsättningen skall varastraffsanktionerande myndighet. Och jag tycker inte att det är svårt att förstådet resonemanget. Det kommer att bli nödvändigt att i mycket störreutsträckning ån nu anmäla försäkringsbedrägeri och misstanke om försäkringsbedrägeri.Även om vi har ont om resurser måste man gå den vägen, och det är inte rimligtatt försäkringsbolagen skall fortsätta att vara straffsanktionerande. Jag vill bara kort göra den kommentaren attdet gläder mig att man både från socialdemokratiskt och folkpartistiskt håll nukonstaterar, att det nordiska samarbetet är mycket viktigt. Jag tror därför attvi kanske i fortsättningen kan bli eniga på sådana här punkter, där det gällerlagar som kan vara gemensamma för . Överläggningen var härmed avslutad. Propositioner gavs på bifall tilldels utskottets hemställan, dels reservationen av m, fl,, ochförklarades den förra propositionen vara med övervägande ja besvarad. SedanJoakim Ollen begärt votering upplästes och godkändes följandevoteringsproposition: Den som vill att kammaren bifaller lagutskottetshemställan i betänkande 18 den det ejvill röstar nej. Vinner nejhar kammaren bifallit reservationen av m. fl. Vid omröstning genom uppresningförklarades flertalet av kammarens ledamöter ha röstat för ja-propositionen. DåJoakim Ollen begärde rösträkning verkställdes votering med omröstningsapparal.Denna omröstning gav följande resultat: Ja - 258 Nej - 71 1979/80:9med anledning av propositionen 1979/80:26 om avtal rörande handeln mellan och , m, m, 1979/80:12med anledning av motion om inskränkningar i den diplomafiska Kammaren biföll vad utskottet i dessa betänkandenhemställt. Åtgärder för att ge medborgare tillgång t dlbiblar m. rn. § 7Åtgärder för att ge medborgare tillgång till biblar m. m. Föredrogs utrikesutskoltetsbetänkande /80:14 med anledning av motion om åtgärder för att ge Sovjetsmedborgare tillgång till biblar och litteratur, Jag har med mig den senasteregeringsförklaringen , och jag läser: "Regeringenskall fullfölja en utrikespolitik som syftar till all öka respektenför mänskliga fri- och rättigheter i alla länder." Jag hoppar över en delsatser och läser på nästa sida: "Regeringen skall fortsätta arbeta rnot rasism ochför frihet i södra ." Det är bra att regeringens ledamöter har glasögon, som göratt de ser långt. Men tänk om det gick att se pä litet närmare håll också, tillvåra gamla broderländer, t, ex, , Jag har en ny rapport från ,där det står; "Iskolan måste barnen skriva med liten bokstav." I en annan rapport från broderlandet står det;KGB bestämmer vem som får bli präst och vad han skall göra. - Jag undrar om detgår att arbeta för frihet i de baltiska randslaterna. och jag har väckt motioner både 1978 och1979 när det gäller möjligheten att få fram litteratur till . 1motionen 1978 skrev vi: "Som ett slutet välde ligger och desssatellitstaler i öster. Inom denna för oss delvis okända värld lever miljonermänniskor som bekänner sig till Krislus. Vi vet trots otillgängligheten att dekanske lider mest av frånvaron av litteratur. Inte ens Den HeligaSkrift säljes fritt i landet. Någon framställningavbiblar sker icke, och genomimport får inte säljas i landet. Frän de kristna i med satellitstater kommertill oss ofta begäran om hjälp att komma över litteratur, skrifter ochbiblar. Vi känner till att försök att införa kristna böcker iSovjet sker och att de sovjetiska myndigheterna fängslat personer som medfört"otillåten' litteratur vid inresa. De har anklagats för mot Sovjetfientlig verksamhet." skrev på sätt och vis mycket bra om värmotion. Men vi har kommit tillbaka med en motion 1979, då vi inle varit heltnöjda med skrivningen. Vi påpekar i denna motion: "står bakom FN:s förklaring om de mänskligarättigheterna. Varje stal sorn undertecknat denna förklaring är förpliktad attverka för dess efterlevnad i världen." Vi påpekar också att vi så nära oss har människor somlever i denna väldiga ofrihet, där man hungrar efter litteratur men därman inte når Jag skall be att få läsa en mening ur utskottetsbetänkande. Jag tycker att en kammarledamot sorn frestas att kasta detenbladiga betänkandet bör höra detta: "Möjligheten till påtryckningarvarigenom tillgången på biblar och annan religiös litteratur skulle öka är, somtorde framgå av det föregående, begränsad," Det ligger en djup pessimism ide orden. Förmodligen har utrikesutskottet rätt, men jag menar ändå att det ärfel att inle göra insatser. Dock vill utskottet "inte utesluta attopinionsyttringar utifrån till förmån för en ökad tros- och samvetsfrihet iöststaterna kan ha verkan". Det där skall jag be att fä stryka under m,edbreda streck. Det är just del vi vet. Sedan lägger jag märke till formuleringen längst ner iutskotlsbetänkan-del; "Motionen torde därmed få anses besvarad." Jagskall be att få bocka mig och tacka för svaret. Man har sagt mig att de kristna i väststaterna kan gå frampå annat sätt, t, ex, skriva till , sä lyssnar de väl. Jag har härframför mig en kopia av ett brev skrivet av en svensk sammanslutning som heterSlaviska Missionen. Det är skrivet till rådet för religiösaangelägenheter i med förfrågan om hur man ansöker om lagligt tillståndalt leverera biblar till kristna i . Först presenterar sigSlaviska Missionen, och sedan berättar man om den debatt som förekommer ivästvärldens press om hur man lagligt kan införa biblar till , hurpapperet skall vara, hur detta skall ske, vad som fordras för en leverans osv.Man ber rådet att få svar , före elt årsmöte där man skallavgöra vilken verksamhet man skall bedriva. Man berättar också att man är gladöver att man fått höra en nyhet att Förenade bibelsällskapen har skickat enupplaga ryska biblar som nådde , dvs. för ett årsedan. Jag har kollat på Slaviska Missionen och fått reda på att de harväntat, gjort påtryckningar, skrivit igen. men rådet tiger som muren. Man villinte komma i förhandlingssituation med oss på denna sida. Man håller tyst. Vad kan vi då göra? Ja, får jag trötta kammaren med attdra ett par rapporter. Det finns en mission inom som heterNordisk Östmission. I dess tidning redovisades i ett nummer brev somnått fram till västvärlden genom järnridån och som är svar på ukrainskaradiosändningar under . Det är Nordisk Öslmission sombetalar dessa sändningar. Det är människor här i som samlar in pengar,skickar sina slantar och lyckas få i väg på etervågorna dit bort.Här skriver flera av dem som har lyssnat. Jag skall citera slutet i ett brev: "Det är en stor sak med dessa radiosändningar och deger också resultat. Det är dock beklagligt, att det hos oss är svårt. nästan omöjligt, att fåelt eller en bönbok--- ." Visst är det ganska gripande att denna bok skall vara såfarlig att det inte skall gå att tillåla dess spridning. I ett annat brev från står det; "För ossukrainare är det ännu möjligt att i hemlighet samlas till gudstjänster." Slutligenskall jag ge ett tredje vittnesbörd. Det har kommit ett brev till Åtgärder för att ge medborgare tillgång tillbiblar m. m. Åtgärder för att ge medborgare tillgång tillbiblar m. m. Jag har för min del inte så stor förhoppning när det gäller vadKyrkornas världsråd kan eller vill göra, men detta brev från 14 familjer på 95personer, som ber om hjälp att få lämna slaveriets och godtyckets land, bordevara vida känt. Här skriver man: "är för oss ett jättestortkoncentrationsläger där det också finns fängelser och tukthus. Man dömer ossdärför att vi är troende och uppfostrarvåra barn i tron på , Vi kristna vill inte blott rädda oss självautan också våra barn. Sovjetmakten lämnar oss inte i fred och vi får inteheller uppfostra våra barn till kristna." Slutligen ber undertecknarna ombistånd från FN, Kyrkornas världsråd och de stater som undertecknatHelsingforsavtalet. Vad jag vet har undertecknat Helsingforsavtalet.Jag är alltså inte nu ironisk eller illasinnad mot utrikesutskottet. Jagförstår fuller väl hur svårt det är att handha sådant här material. Men jagtycker att när vi här i kan motionera, propagera och agera för att detinte skall vara ofrihet i skulle vi kunna höja rösten litet ochförstärka våra ansträngningar då det gäller att komma de allra närmastevännerna och medkristna fill hjälp. Skall aldrig en förändring ske? Jag tror alt förändringenkommer. Jag har sä sent som fått ta del av en rapport om ett annatväldigt land som är slutet. Där berättas om en svensk resenär som träffar enman på gatan som säger; - Är niutliinning? - Är ni ? - Ni har inte ettexemplar av den goda boken? - Kan jag få den? - Varså god! Denne resenär säger att den blixt av glädje som gick överdet ansiktet skall han aldrig glömma. I detta anförande instämde (), RolfSellgren (fp), (), (), (), BertilHansson (fp), (), (), () ochMargareta (). PER-OLOFSTRINDBERG (m): Jag är glad över att inte kännersig illasinnad mot utskottet, och jag kan försäkra från utskottets sida att detär ömsesidigt. Utskottet betniktar motionen som besvarad, det är inte någotdirekt avslag. Det finns definitivt ingen som helst anledning att polemiseramot , för i själva sakfrågan föreligger inte så stora skillnadermellan motionärernas och utskottets inställning. När detgäller de förhållanden i som påpekade, så vet herrNilsson mycket väl att inte minst jag själv mer än en gäng har haft anledningatt påtala det, bl. a. här i kammaren. Utskottet behandlade utförligt en motsvarandemotion, och frågan blev då föremål för en belysande debatt här i kammaren. Detfinns därför ingen anledning för mig att närmare upprepa utskottets däframförda motiveringar. Motionärerna och utskottet är, som jag sade, i stortsett ense. Men vi måste konstatera - och man kan göra det medbeklagande - att rnan i lägger in en annan tolkning än vi gör iinnebörden av mänskliga fri- och rättigheter och religionsfrihet. Jag villgärna säga till , när det gäller hur man skall verka, att det inteär något som helst tvivel om att en allmän, vaken opinion, som kritiserarmissförhållanden, kan ha stor betydelse för utvecklingen i andra länder. Detsaknas inte exempel på detta. Ett fortsatt utbyggt samarbete nationerna emellanär pä sikt också av betydelse. Utskottet framhåller att den utnyttjarmöjligheterna -och jag vill understryka att den bör fortsätta göra detta - atti olika internationella organ liksom vid direkta kontakter påtala kränkningarav mänskliga rättigheter. Eftersom åberopade regeringsförklaringenmåste jag säga att detta är en verksamhet som helt ligger i linje med trepartiregeringensdeklaration. Regeringens möjligheter att, som motionärerna föreslår, vidtaåtgärder i syfte att ge medborgare tillgång till biblar ochkristen litteratur är däremot naturligt nog starkt begränsade. Jag ber,herr talman, att få yrka bifall till utskottets hemställan. Jag känner behov av att säga ett par ord,eftersom en hel del av mina partikamrater instämde i mycket finaanförande. Jag vill poängtera vad sade: Det råder ingenspänning mellan utskottet och motionärerna i denna fråga. Vi är helt eniga isak. Det som gör att utskottet i ett läge som detta inte kantillstyrka motionen har klart framgått här. Jag vill gärna understryka vad somsägs i utskottets betänkande, att opinionsyttringar utifrån har betydelse. Viär eniga i utskottet om att sådana yttringar har större effekt om de kommerfrån organisationer - kristna eller andra - i olika länder. På den punkten tror vi att vi med utskottetsställningstagande vinner lika mycket, men jag vill ha sagt: Vi var i utskottethelt eniga om det berättigade i motionen och det föreligger på intet sätt någraspänningar mellan ä ena sidan utrikesutskottet och å andra sidan de ledamöter som har instämt i hans anförande. Åtgärder för att ge medborgare tillgång tillbiblar m. m. Överläggningenvar härmed avslutad. Utskottets hemställan bifölls. Nr 56 § 8 Föredrogs 18december 1979 1979/80:15 med anledning av motionom insyn i FN:s medlemsländers inre Utskottets hemställan bifölls. § 9Ändring av Sveriges sjöterritorium Föredrogs utrikesutskottetsbetänkande /80:16 med anledning av propositionen 1979/80:43 med ändring avSveriges sjöterritorium jämte motion. Regeringen hade i propositionen 1979/80:43 föreslagitriksdagen trtl dels godkänna överenskommelsen mellan desvenska och danska regeringarna om genomfarteni svensk-danska sund, dels anta ett inorn upprättatförslag till lag om ändring ilagen (1966:374) om Sveriges sjöterritorium. Beträffande propositionens huvudsakliga innehåll anfördesföljande: "I propositionen föreslås att godkänner enöverenskommelse mellan de svenska och danska regeringarna om genomfarten isunden mellan och L>anmark. Överenskommelsen innebär i princip attde båda länderna förbinder sig att begränsa territorialhavet mellan de svenskaoch danska kusterna vid samt vid La;s0, och , sä att detpå vardera sidan om mittlinjen finns ett område av fritt hav, som år minst trenautiska mil brett. Detta föranleder ändringar i lagen om Sverigessjöterritorium. Lagändringarna föreslås träda i kraft ," I detta sammanhang hade behandlatsen med anledning av propositionen väckt motion 1979/80:100 av m. fl. (s), vari hemställtsatt beslutade 1. att integodkänna överenskommelsen mellan de svenska och danskaregeringarna om genomfarten i svensk-danska sund, 2. att avslå den ipropositionen 1979/80:43 föreslagna ändringen av 3 § i lagen (1966:374) omSveriges sjöterritorium. attriksdagen med avslag på motionen 1979/80:100 skulle 1. godkänntiöverenskommelsen mellan de svenska och danska regeringarna omgenomfarten i svensk-danska sund, 2. anta det ipropositionen 1979/80:43 framlagda förslaget till lag om ändring i lagen(1966:374) om Sveriges sjöterritorium. Reservation hade avgivits av () som ansettatt utskottet bort hemställa 1. aUriksdagen med bifall till motionen 1979/80:100 yrkandet 1 skulle a) besluta attinte godkänna överenskommelsen mellan de svenska och danskaregeringarna om genomfarten i svensk-danska sund,