prot · G30965 · 1979-12-31 00:00:00 — Riksdagensprotokoll 1979/80:65 § 1 Om skolornas informationsmaterial rörande energifrågan Statsrådet erhöllordet för att besvara () anmälda fråga,1979/80:210, och anförde: har frågat mig på vad sätt jagavser att garantera att det undervisningsmaterial som används i skolorna ger enallsidig och balanserad bild av de olika uppfattningarna i energifrågan. Varje skola har stor frihet vid val av läromedel ochövrigt material som skall användas vid undervisningen. Denna lokala frihet harjag ingen tanke att rubba på. Enligt läroplanerna för ochgymnasieskolan skall undervisningen vara objektiv, dvs, saklig och allsidig.Kravet på allsidighet blir särskilt aktuellt när det gäller att behandlalivsåskådningar, ideologier, värderingar och över huvud taget kontroversiellafrågor. Jag utgår därför från att det material som används i undervisningen omenergifrågor - på sätt som gäller i övrigt - väljs så att det ger en allsidigoch balanserad bild av de olika uppfattningarna i energifrågan. För att underlätta valet av material har statens institutför läromedelsinformation, SIL, i sina kataloger tagit upp material som kananvändas i undervisningen inför folkomröstningen om kärnkraften. Materialetbestår av dels vanliga läromedel, dels undervisnings- och informafionsmalerialfrån myndigheter och intresseorganisationer. Huvudkatalogerna distribueradestill kommunerna . Det första supplementet, som skickas uttill kommunerna , innehåller ytterligare material omenergifrågor. Såvitt jag kan bedöma torde i SIL:s katalog och supplementredovisas en allsidig bild av vad som publicerats från skilda håll ienergifrågan. Dessutom kommer enligt vad jag erfarit skolöverstyrelsenatt skicka ut ett servicematerial till skolorna i månadsskiftet januari-februari.Materialet kommer att innehålla bl, a, en kommenterad förteckning överlitteratur i energifrågor och en lista över organisationer och myndigheter somkan ge ytterligare informafion i dessa frågor. Jag ber att få tacka statsrådet försvaret på min fråga. Bakgrunden till det problem som jag har tagit upp i minfråga är naturligtvis den mycket stora ojämnhet i resurser som präglarfolkomröstningskampanjen, Kärnkraftsalternafiven, dvs, hnjerna 1 och 2, har sitt stöd inte bara de statsbidrag som utgår till de olikakampanjkommittéerna. Om skolornas informationsmaterial rörande energifrågan 5 protokoll 1979/80:64-66 Om skolornas informationsmaterial rörande energifrågan Dessutomgör näringslivet satsningar som beloppsmässigt är i minst samma storleksordningsom statsbidragen och sorn syftar till att försöka påverka svenska folket attrösta på något av kärnkraftsalternaliven i folkomröstningen. Ett led i dessa insatser år att framställa material förundervisningen i skolorna. Man distribuerar bl. a. påkostat material ifyrfärgstryck, och jag har ett exempel på detta material här i rnin hand. Detär utgivet av Centrala driffledningen, ett samarbetsorgan mellankraftföretagen, där också statliga är med. Det är ett exempel påmaterial som ger en ensidigt positiv bild av kärnkraften och en lika ensidigtnegativ bild av de alternativ som står fill förfogande. Genom att ställa sådant material till förfogande gratisoch i stora upplagor hoppas man kunna påverka eleverna, vilket ju har betydelseför den framtida opinionsbildningen i landet, och uppenbarligen också att viaeleverna kunna påverka föräldrar och därmed också folkomröstningsresuliatet. elever i skolorna har dessutom själva nått sådan ålder att de är röstberättigade. Det finns inga motsvarande möjligheter för FolkkampanjenNej till kärnkraft att ställa denna typ av material till skolornas förfogande.Det har man inte ekonomiska resurser för, och del finns inga som ställer uppoch bekostar detta åt Folkkampanjen, Därför är det en stor risk för all detblir en ojämnhet i det material som kommer till skolorna. Det kan naturligtvisinte vara så att de fria marknadskrafterna får råda när det gäller att bestämmavilket material som skall finnas i skolorna. Det måste vara ett ansvar somligger på alla inom skolväsendet att se till att det är balans mellan detmaterial som är kärnkraftsvänligt och det material som är kärnkraftskritiskt. Det som statsrådet har pekat på i sill svar ärnaturligtvis gott och väl, men jag tycker att det hade varit på sin plats medett kraftfullt uttalande från statsrådet om att man har ett ansvar för att setill att det finns balans i undervisningsmaterialet. Jag har ingen anledning att kommentera PärGranstedts skildring av ojämnheten i resurserna, jag håller mig till det fråganavser. Jag kan bara säga att jag tyckerdet är utomordentligt att har gett mig anledning att påpeka attskolorna, i synnerhet i en så kontroversiell fråga som energifrågan, särskiltnoga måste iaktta kravet på allsidighet. Jag kan inte inse att uttalandet kangöras mera kraftfullt än att man påpekar att detta föreskrivs i gällandeläroplan. PÄRGRANSTEDT (c): Om statsrådet anser att det uttalandehon just har gjort är så kraftfullt som det över huvud laget kan vara, såtolkar jag det som ett klart ställningstagande från statsrådet och frånregeringen att det åligger varje skola och var och en som är ansvarig förundervisningsmaterialet att se till att det finns en balans, att det alltsåfinns tillgång till lika mycket ochlika bra material från den kärnkraftskriliska sidan som det finns frånkärnkraflsvännernas sida. Jag tycker inte att mitt uttalande skallbehöva tas som ett ställningstagande från regeringens sida. Däremot är det ettpåpekande från min sida som såvitt jag begriper alla partier står bakom, dvs,att skolorna har skyldighet att bedriva en allsidig undervisning. Om sysselsättningen vid Nordkonfektion i Den sista distinkfionen var naturligtvislitet mystisk, om jag får såga sä. Jag vet inte om det finns några i regeringensom inte skulle dela denna uppfattning och att statsrådet därför intekan anse sig tala för regeringen - vilket ju är det normala när ett statsrådsvarar på frågor i riksdag. Får jag föreslå att närprotokollet föreligger läser vad jag sade i min förra replik. Då tror jag attPär tar tillbaka sin senaste replik, Jag har en god hörsel och behöver alltså inteta min läsförmåga till hjälp för att uppfatta vad som har sagts. Om jag avslutningsvis får föreställa mig att det intefinns någon skillnad mellan det uttalande som statsrådet gjorde för egen deloch vad man kan anse vara regeringens uppfattning, hoppas jag att detta kommeratt få vederbörlig effekt i skolorna. Jag hoppas att vi alltså fortsättningsviskommer att fä en balans i det utbildningsmaterial som står fill förfogande ochatt man införskaffar material som kan balansera denna typ av ensidigabroschyrer som flödar över vårt skolväsende från kärnkraftsindustrins ochkärnkraftsinlressenternas sida. Överläggningenvar härmed avslutad. § 2 Omsysselsättningen vid Nordkonfektion i Arbetsmarknadsministern ordet för att besvara () anmäldafråga, 1979/80:171, och anförde: har frågat mig om jag ärberedd att ge ett snabbt och positivt besked på kommunens förslag till lösningav sysselsättningen vid Nordkonfektion i , Detförslag som avser ingår i en skrivelse som kommit Om sysselsättningen vid Nordkonfektion i in tillarbetsmarknadsdepartementet, I skrivelsen föreslås att Samhällsföretag taröver arbetsgivaransvaret för ett antal äldre sömmerskor från företaget elleratt en särskild skyddad avdelning organiseras i Eisers regi på s, k,offertbasis. Regeringen har som känner till, efternoggrann prövning, beslutat att inte bifalla kommunens ansökan. Skälet tilldetta var bl, a, de konsekvenser av arbetsrättslig, arbetsmarknads- ochnäringspolitisk natur som särlösningar av det slag kommunen föreslagit skullekunna få. Jag ber att få tacka för svaret, även ominnehållet i och för sig redan är känt därför att verkställigheten avregeringens beslut redan har drabbat de berörda. Det gjorde den vid årsskiftet.Svaret är alltså inte särskilt mycket värt , men jag vill nämna att fråganframställdes så tidigt som . Det som är det väsentligaste är att försöka finnanågon lösning på de faktiska problem som de här människorna drabbats av. Vi vetalla att etableringen av fabriker i , som skedde ,inte alls har lett till att fick det antal arbetsfillfällensom förväntades följa med etableringen. Man kan notera att den innebar att mansom mest sysselsatte knappt 500 människor. är man nere i ungefär etthundratal. Den senaste halveringen av personalstyrkan skedde alltså . Detta innebär en ytterligare belastning i det förSkellefteåregionen mycket besvärande arbetsmarknadsläget. Totalt rör det sig om1 200-1 300 arbetslösa, varav ungefär 900 är kvinnor. Givetvis hade vi som har att om möjligt finna lösningar isamverkan mellan kommun, stat och företag förväntat oss att den ansträngningsom gjordes av kommunen skulle ha kunnat leda till ett bättre resultat, enaktivare insats från regeringens sida och förhoppningsvis ett beslut sommedfört att dessa människor hade kunnat klara sin sysselsättning. Dess värreförmådde inte regeringen att engagera sig på ett sådant sätt att det kunde varatill hjälp för de enskilda arbetstagarna och inle heller alt följa upp detförslag som kommunen lade fram. Det är beklagansvärt att detta är vad som blevresultatet av kommunens framställning, Idetta anförande instämde (). Jag vill bara än en gång stryka under det somsägs i svarets slutdel, att det är principiella skäl som har gjort det omöjligtför regeringen att gå in på de två vägar som diskuterats. Vad gälleroffertprincipen känner väl till att vi har tillämpat denunder en rätt . Under åtminstone har rådrum givits för den härverksamheten i hopp om att man skulle kunna komma fram till en förbättring avproduktionen i företaget. Det har dess värre inte lyckats att få i gång någonalternativ produktion som medfört att sysselsättningen kunnat upprätthållas påden nivåsom man haft och som man i ett tidigare skede också uttalat sig för. Ingentorde kunna säga annat än att regeringen här har försökt hjälpa till genomattgeett väldigt stort rådrum, men idagärdet, som sagt, omöjligt att gå vidarepå den vägen, ROLANDBRÄNNSTRÖM (s): Jag kan till en del förstå att regeringen haft de svårigheter som manangett som mofiv för att inte de här problemen kunnat lösas. Men verklighetenär ju ändock den att företaget haft dessa problem . Frågornakring Nordkonfekfion och Algotsfabrikerna har inte bara varit aktuella under1978 och 1979, utan de har behandlats vid meningsutbyten mellan oss här ikammaren och regeringens företrädare liksom mellan kommunens företrädare ochdem som haft ansvar för dessa frågor inom de regeringar vi har sett passeraunder . Verklighetenkommer man trots allt inte runt, , och det måste ändå vararegeringens ansvar att lösa framför allt de arbetsrnarknadsproblem som uppståtti samband med de statliga företagen. Det vore orimligt om regeringen skullekunna frigöra sig från de effekter som ändå uppstår på grund av attmålsättningen för staflig verksamhet är att denna styrs av den ansvarigaregeringen. Jag tycker inte att det i samband med de försök till lösningar somhär har föreslagits har återspeglats särskilt mycket av ett sådantansvarstagande från regeringens sida. Överläggningenvar härmed avslutad. § 3 Om upprustningav Lysekilsbanan ArbetsmarknadsministernROLF erhöll ordet för att besvara () den 30november anmälda fråga, 1979/80:189, och anförde: har frågat mig om regeringen är beredd att ställasärskilda medel fill förfogande, så att upprustningen av Lysekilsbanan kangenomföras utan dröjsmål, Iregeringens proposition 1978/79:49 om vissa varvsfrågor aviseradesarbetsmarknadspolitiska insatser i varvsregionerna i form av vissatidigare-läggningar av investeringar inom kommunikafionsdepartementets verksamhetsområde.En av dessa var upprustning av järnvägslinjen , Imars 1979 beslutade regeringen med stöd av finansfullmakt attarbetsmarknadsstyrelsen skulle få disponera ytterligare 570 milj, kr, underanslaget Sysselsättningsskapande åtgärder, Samfidigt uppdrog regeringen åt AMSatt vid en från arbetsmarknadssynpunkt lämplig tidpunkt rusta uppjärnvägslinjen som statligt beredskapsarbete inom enkostnadsram av 10 milj, kr. Kostnaderna skulle bestridas av fillgängliga medelfrån nämnda anslag. Jag vill erinra om att arbetet enligt Om upprustning av Lysekilsbanan varvspropositionen i första hand skulle reserveras för attbereda sysselsättning åt övertalig arbetskraft vid varven, Dock fick även arbetslösabyggnads-och anläggningsarbetare frän regioner med betydande sysselsättningsproblemsysselsättas. Det ankommer pä AMS alt avgöra när det frånsysselsättningssynpunkt är motiverat att påbörja arbetena, Jag ber att få tacka arbetsmarknadsministern för svaret. Vi bohuslänningar har försökt att få till stånden upprustning av Lysekilsbanan, Vi såg därför med tillfredsställelse attupprustningen aktualiserades i regeringens proposition om vissavarvsfrågor, Näringsutskotiet och ställde sig bakom de riktlinjer somförespråkades i propositionen och framhöll att det bör ankomma på regeringenoch arbetsmarknadsmyndigheterna att ta ställning till projektet. Men sedan harvi med en viss förvåning och också besvikelse fått följa de olika turernabeträffande Lysekilsbanan. Jag vill repetera litet grand. Regeringen har alltsåmycket riktigt skrivit till . Dåklargjordes all en upprustning av järnvägslinjen skallgenomföras som beredskapsarbete. Det skall bli en upprustning förgodstrafiken. Man skall höja bärigheten pä järnvägslinjen från ,så att den kommer i paritet med riksnätet. Vidare skall man kunna ökahastigheten . Arbetet skall utföras i samråd medSJ. Kostnaden skall alltså hålla sig inom en tiomiljonersram, vilket ocksåframhålls i svaret. Sedan har det följt en rad turer. Projektet har i junifått stöd av Uddevalla-Lysekil-delegationen. Ansökan har lämnats in av SJ;sbandistrikt till länsarbetsnämnden osv. Så ligger det alltså till f. n. framgår det av svaretatt det är som skall avgöra när det är motiverat attpåbörja arbetena. Av svaret framgår också att AMS har fått ytterligare medel,570 milj. kr., under anslaget Sysselsättningsskapande åtgärder. Skall dettatolkas så, att regeringen redan har ställt särskilda medel till förfogande förupprustning av Lysekilsbanan? Det avgörande problemet i ärnämligen att det inte finns några medel för upprustning av Lysekilsbanan. Dethar pekats på de 50 milj. kr. som utdelades i extra anslag -menom Lysekilsbanan skulle vara med och dela på de pengarna skulle gå åt, ochdet är otänkbart när vi måste avskeda människor som är iberedskapsarbete. säger att han med viss förvåningoch besvikelse har iakttagit turerna i det här ärendet. Jag är förvånad överatt det yttrandet fälldes. Beredskapsarbete sätter man ju in för att tryggasysselsättningen för arbetslösa människor. Så har skett i det här fallet.Regeringen har i sitt beslut direkt preciserat att man skulle hjälpa varvsarbetare och de anläggningsarbetare i skogslänen somhade svårigheter att få ett jobb. För dem var detta objekt avsett. Jag har i och för sig ingen anledning att ifrågasättabehovet av att utföra objektet - det tror jag vi är tämligen ense om. Men omman skall ha det som beredskapsarbete gäller det ju att arbetet utförs vid rätttidpunkt. Det har uppenbarligen varit svart att rekrytera folk på det sätt manhade räknat med. Man trodde att detta stöd behövdes i ett tidigare skede, mendet har alltså varit svårt att rekrytera människor enligt reglerna. Därför är det inte konstigt alt man i en situation närarbetsmarknadsläget i förbättrats helt enkelt låter dessa pengarfinnas kvar till en tidpunkt då man av konjunkturskäl behöver dem för att ökaantalet arbetstillfällen i området. Det har alltså funnits en klar linje frånregeringen -från beslutet till : När fler arbetstillfällen behövs är detbara att sätta i gång. Svaret på fråga om det hela skall tolkasså att de aktuella miljonerna var avsedda för det här objektet är naturligtvisja, och det framgår klart av beslutstexten. Om upprustning av Lysekilsbanan Jag tackar för den preciseringen. Det innebäralltså att bar att plocka fram de medel som behövs förupprustning av Lysekilsbanan, Det var ett glädjande besked, och jag tror attdel kommer att uppskattas i , Sedan delar vi naturligtvis i viss utsträckningarbetsmarknadsministerns bedömning när det gäller sysselsättningen. MenLysekilsbanan är av stor vikt därför att det finns annan sysselsättning som ärberoende av att banan fungerar. Några större företag i - stora företaghos oss är sådana som har några hundra anställda - är direkt beroende avLysekils hamn och av järnvägen till och från , Det gäller sammanlagt 700personer i företag som är direkt beroende av järnvägstransporterna. Det gällerockså av de transporter som går över hamnen. Jag vill peka på en skrivelse som gått frånUddevalla-Lysekil-delegationen så sent som . Den har gått tillkommunikationsdepartementet, och arbetsmarknadsministern kan säkert få beskeddärifrån. Där står det klart och tydligt: Arbetsförmedlingen bedömer attarbetskraft kan anvisas för upprustningens genomförande under förutsättning attarbetet kan bedrivas med äldre lokalt bunden arbetskraft. Det finns alltså möjlighet attsätta i gång arbetet. Jag hoppas att arbetsmarknadsministern när han kommertill trycker på i dessa ärenden. Får j ag bara säga beträffande de 570miljonerna att AMS från regeringen fick de pengarna i klump för att fördela pålänen. Den fördelningen har skett. Sedan är det en fråga för resp,länsarbetsnämnd att inom den givna ramen prioritera bland de objekt som finnsnär det gäller de beredskapsjobb man har att arbeta med. Lysekilsbanans prioritering i förhållandetill andra järnvägsbyggnader och vägbyggnader är en fråga som måste bedömas avkommunikationsdepartementet, om objektet är så angeläget att man skall ta indet på det ordinarie utbyggnadsprogrammet. Så är ju inte fallet här, utan manhar i stället ansett det kunna användas som ett beredskapsjobb. Det är somsådant regeringen har bedömt det. Vidare, herr talman, vill jag bara säga att här är det enprecisering av vad det är för arbetskraft som skulle användas vid dennaarbetsplats. Det gäller också E 6 och Halmstad-Getinge-banan, som togs i sammabeslut. Tyvärr tog arbetsmarknadsministern tillbakadet som jag nästan uppfattade som ett besked om att här finns pengar så attjobbet kan komma i gång. Men vi kanske kan klara av den frågan i annat sammanhang. Här är det alltså en kombination av regionalpolitiska ochskall vi säga trafikpolitiska överväganden. Det är många jobb som egentligenhotas om den här upprustningen inte kommer till stånd. Därför är denna frågaviktig. Det har mycket klart och tydligt noterat. Överläggningen var härmed avslutad. §4 Om sysselsättningen vid Arbetsmarknadsministern erhöll ordet för attbesvara ArneAnderssons i (s) anmälda fråga, 1979/80:213, och anförde: i har mot bakgrund av att PLM avseratttivveckla driften vid Pappersbruk frågat mig om jag är ,'i villig att medverka till att dearbetsmarknadspolitiska resurserna används i full skalaså att driften vid pappersbruket kan fortsätta för att därmed skapa råd/um föri första hand överväganden om fortsatt drift och i andra hand inledde Pappersbruks ABMBL-förhandlingar om nedläggning av verksamheten i . Företaget har ca150 anställda. I förhandlingarna som ännu inte är avslutade prövas olikakonstruktiva lösningar för verksamheten. Om förhandlingarna leder fram till att personal vidföretaget får lämna sina anställningar, kommer självfallet allaarbetsmarknadspolitiska hjälpmedel att utnyttjas för att bereda denna personalnya arbeten. Jag har från länsarbetsnämnden i län inhämtat attförutsättningarna för att erbjuda arbetslösa nya arbeten inom Västervikskommun bedöms som relativt goda. Jag har bl. a. utifrån detta gjort bedömningenatt det f. n. inte är aktuellt med några särskilda åtgärder utöver dem somredan står till länsarbetsnämndens förfogande. ARNEANDERSSON i (s): Jag ber att få tacka arbetsmarknadsministernför svaret på min fråga. Det kanske inte har den inriktning som jag hade väntatmig med anledning av den situation som råder inom Västerviksområdet. Det ärmöjligt att arbetsmarknadsministern har fått uppgifter som jag tidigare i varjefall inte har kunnat få. Jag skall nu bara lämna en kort redovisning av hur detegentligen står fill. I Västerviksområdet har man haft enrad industrinedläggningar. förlorade man inomVästerviks kommuns gränser ca 800 arbetstillfällen inom tillverkningsindustrin,vid företag med fler än 20 sysselsatta. Det är ur länsarbetsnämndens statistiksom jag hämtat dessa uppgifter. När det sedan gäller hotet om nedläggning av WesterviksPappersbruk så har de anställda där tagit sig an uppgiften all gentemotföretaget i anslutning till MBL-förhandlingar m. m. redovisa att det finnsgrund för att räkna med att företaget ekonomiskt borde kunna klara sig ikonkurrensen, om man under en övergångstid av ett par är kunde påräkna enminimal samhällsinsats för att få rådrum och för att vidta vissa justeringar idrift m. m. Det finns en mycket stark vilja hos de anställda att setill att företaget kan fortsätta driften. Det vore också skada att lägga nedett bruk som i så stor utsträckning som detta baserar sin råvaruförsörjning påreturpapper, som är känt för att producera papper av god kvalitet och som haren förnämlig medarbetarstab, där det råder en god laganda. En stor del avproduktionen går dessutom på export. Såvitt jag förstår finns det där ävenvissa specialtillverkningar, som inte kan övertas av andra i landetförekommande pappersbruk. Därför är det naturligtvis ur samhällsekonomisksynpunkt mycket stor anledning att noga bedöma de läng- och kortsikfigakonsekvenser som kan bli följden av sådana justeringar. är det enstorkoncern, PLM, som gör bedömningarna. Jag anser att det finns starka skälför samhället, och i detta fall för regeringen, att noga fundera över vad somegentligen håller på att hända. Också med hänsyn till de nedläggningar somSödra Skogsägarna planerar för sina pappersbruk är situationen allvarlig. Arbetsmarknadsministern talar i sitt svar om attlänsarbetsnämnden har meddelat att det finns goda möjligheter att skaffa nyaarbeten i Västerviksområdet, men när det gäller omplacering av dennaarbetskraft vill jag säga att det är en sanning med stor modifikation. Vad i här säger om atten hel del arbetsplatser har lagts ner i Väslerviksområdet är rikligt, menglädjande nog kan vi också konstatera att det har varit tillväxt i andraföretag. Om man jämför arbetsmarknadsstatistiken för för december1979 med motsvarande statistik för , finner man en uppenbarförbättring; del tror jag vi är helt överens om. Arbetslösheten är lägre , och det har blivit en betydande förbättring också i andraavseenden. Jag vill bara hänvisa till att siffrorna för beredskapsarbetena hargått ner från ungefär250 till 60-70. Det visar att en förbättring har inträffat, och det årnaturligtvis på denna förbättring som länsarbetsnämnden baserar sitt uttalande,som jag har refererat till i svaret. Får jag sedan säga att den här frågan ännu inte äravgjord. Man har fortfarande förhandlingar, och vi får se vad de leder till.Ännu har vi, såvitt jag känner till, inte ens fått några varsel. Det gör att vifår se liden an. i (s): Jag tackar för den kompletteringen avarbetsmarknadsministern. Det är riktigt att MBL-förhandlingar pågår. Men under deförhandlingarna är det angeläget för de anställda att få veta något om sinaeventuella möjligheter att få det kortsiktiga stödet samt att det finns envilja från statsmaktens sida att om möjligt medverka till en lösning. Även omdet för tillfället råder en viss efterfrågan på arbetskraft, är det ändå frågaom arbetstillfällen som inte direkt passar för de här människorna. ärdet naturligtvis i en region av detta slag - som tillhör ett län med en även iövrigt negativ utveckling i en rad sammanhang- viktigt att man inte, som en delföretagsledare tyvärr har gjort, säger: Det gör ingenfing att lägga nerverksamheten i , för där finns det f. n. arbetstillfällen, - Dessbättre säger man ändå "f, n,".