prot · G30951 · 1979-12-31 00:00:00 — Vi har talat om en riktad etablering av kanske ett20-tal tandläkare av nytillskottet till de områden i landet där det ärsärskilt ont om tandläkare, där vuxentandvården är underförsörjd. Det måstehelt enkelt gå fortare att uppnå målet bra regional balans om man använder bådasidorna. Folktandvårdens utbyggnad, m. m. Folktandvårdens utbyggnad, m. m. inte bara folktandvården utan också privattandvården, föratt sprida ut tandläkarresurserna jämnare över landet. Därför föreslår vi isamma reservation, nr 1, att en sådan riktad etablering av ett begränsat antalnya tandläkare skall kunna medges med detsamma utan att man väntar pä att 1982skall gå ut. , herr talman, en sak som kan tyckas liten mensom gäller kvoteringen inom folktandvården, där har attbestämma var nya tjänster skall få lov att inrättas i landet. I propositionenstår att den kvoteringen skall göras efter samråd med . Vitycker att detta är en frapperande diskriminering av arbetstagarparten.Landstingsförbundet är visserligen inne i detta samråd i sin egenskap avhuvudman för folktandvården men också såsom arbetsgivare för tjänsteläkarna.Det måste väl sägas vara ovanligt på den svenska arbetsmarknaden att manålägger en myndighet att samråda med arbetsgivarparten men inte med arbetstagarparten.Det sägs bara att de senare får lov att ge synpunkter på kvoteringen. Vi har ireservationen nr 2 begärt att det skall klart sägas ut att kvoteringsbeslutenskall fattas i samråd med inte bara utan ocksåTandläkarförbundet. Jag yrkar med detta bifall tillreservationerna nr 1 och 2 av utskottets moderata ledamöter. SVENASPLING (s): Det är inte första gången vi diskuterartandvård i denna kammare. Alltifrån det vi en majdag 1973 hade att ta ställningtill propositionen om införandet av en allmän tandvårdsförsäkring och enutbyggnad av folktandvården, har tandvårdsfrågorna ofta varit föremål förbehandling och debatt i kammaren. Handlingar och protokoll saknar inte i detta sammanhangintresse. Det är lätt att urskilja var partierna stått i de principielltviktiga frågorna och var de haft sin intresseförankring. Moderaternasställningstagande har inte gått att ta miste på. Mångfalden av reservationertill utskottsbetänkandena från deras sida talar sitt tydliga språk. Med sömngångaraktig säkerhet har alltid hamnatpå ståndpunkter som företrätt - ståndpunkter som heltnaturligt varit starkt partsbetonade. Ensidigheten i ställningstagandenhar därför alltid varit avslöjande. Från socialdemokratins sida harvakthållningen kring folktandvården och dess utbyggnad och en bättre regionalfördelning av de knappa tandvårdsresurserna varit det väsentliga. I dagbehandlar vi ett utskottsbetänkande, som inte minst mot denna bakgrund ärintressant. Den borgerliga trepartiregeringen tillsatte 1978 entandvårdsutredning med uppgift att göra en översyn av tandvårdsförsäkringen.Bakgrunden var att man i regeringsförklaringen hade ställt utlöftet att tandvårdsförsäkringens regler om etableringskontroll skulle ses överoch försäkringen utvidgas till att omfatta barn och ungdom. Det varmed andra ord gamla moderatkrav som på detta sätt fördes fram. Den parlamentariskt sammansatta utredningen lade fram ettdelbetänkande i början av detta år. Det behandlade frågor om den regionalafördelningen av tandvårdsresurserna, utbyggnadsprogrammet för den organiseradebarn-och ungdomstandvården och etableringsreglerna för privatpraktiserandelandläkare. Det var ett enhälligt betänkande. Det var undertecknat avbl. a. , nu en av utskottets reservanter. var representerat i utredningsarbetet, och någon avvikandemening anmäldes inte heller från deras sida. Förslaget fick ett starkt stödunder remissbehandlingen, även om och om de föreslagna åtgärderna var tillräckliga för att tryggafolktandvårdens utbyggnad. Den proposition som utskottet haft att behandla bygger iallt väsentligt på det enhälliga utredningsbetänkandet. Det är väl därför inteså överraskande att antalet väckta motioner i anslutning till propositionenvarit begränsat. Det är i huvudsak moderatmotioner utskottet haft att behandla,vilket väl inte är så överraskande med hänsyn till förflutna idessa frågor. Som bekant omfattar tandvårdsförsäkringen alla som fyllt20 år, medan landstingen har tandvårdsansvaret för barn och ungdom under nämndaålder. Det var en stor social reform som på den socialdemokratiskaregeringens initiativ beslutade om 1973. På grund av att folktandvården vidreformens ikraftträdande inte var tillräckligt utbyggd för att i organiseradvård kunna ta hand om alla barn och ungdomar i åldrarna 17-19 årinnehåller övergångsbestämmelserna en generell dispens från skyldigheten förlandstingen att erbjuda dessa grupper regelbunden behandling. innebärövergångsbestämmelserna att ungdomar i åldrarna tills vidare fårersättning från försäkringen för utgifter för tandvård. föreslås att den generella dispensen från skyldighetenatt erbjuda barn och ungdomar i åldern regelbundenbehandling ersätts fr. o. m. 1981 av en regel som ger möjlighetatt helt eller delvis besluta om dispens från denna skyldighet för delandstingskommuner som inte kan tillgodose tandvårdsbehovet för dessaåldersgrupper. Utredningen pekar emellertid på att 1981 nära nog samtligalandsting kommer att kunna klara tandvården för barn och ungdomar iåldern . Man kan sålunda räkna med att under perioden 1982-1984samtliga landsting skall kunna uppfylla kravet om en organiserad vård för dessagrupper. Det förutsätter dock att hela nettotillskottet av tandläkare tillförsfolktandvården. Då det självfallet är av största vikt att dennamålsättning uppnås, föreslås att etableringsbestämmelserna förprivatpraktiserande tandläkare förlängs t. o. m. har också betonat attetableringsreglerna inte kan undvaras om målet för folktandvårdens utbyggnadskall säkerställas. Tandvårdsresurserna är alltjämt mycket ojämnt fördeladeöver landet. Därför föresläs att tandläkare som etablerat sig utanförstorstadsregionerna Folktandvårdens utbyggnad, m. m. Folktandvårdens utbyggnad, m. m. före den 1mars 1978 inte skall tillåtas flytta till dessa områden i andra fall än dåersättningsetablering föreligger. gällande regel i övergångsbestämmelsernaom begränsning i rätten för tandläkare att fritt etablera sig avser sålundatandläkare som påbörjar sin verkasmhet efter . Däremot innebärsamma regel inget formellt hinder för att redan nuföreskriva ortsbundenhet för denna grupp tandläkare. Det finns därför anledningunderstryka att något förslag om retroaktiv lagstiftning inte föreligger. De ändrade tillämpningsföreskrifterna som föreslagitsinnebär en mycket begränsad utvidgning av nuvarande praxis. Om nödvändighetenav detta har utredningen varit enig. har försett det i övrigt enigautskottsbetänkandet med tvä reservationer. Man yrkar sålunda att inga hinderskall resas för privatpraktiserande tandläkares flyttning mellan kassaområdenautanför storstadsområdena samt att 20 tandläkare ur det årliganettotillskottet skall medges möjlighet att nyetablera sig inomhuvudmannaområdena där vuxentandvården är underlörsörjd. Låt mig här understryka att etableringsreglerna jutillkommit för att säkerställa folktandvårdens behov av tandläkare. Om dennagrundläggande fråga har stor enighet förelegat. Även haraccepterat nödvändigheten av en etableringskontroll i nuvarande läge.Etableringsreg-lernas utformning har ofta diskuterats. hari enighet lagt fram förslag om deras förlängning och i begränsad form ävenföreslagit en viss skärpning. Propositionen har följt utredningens förslag.Utskottet har i stor enighet ställt sig bakom propositionens förslag. villmoderaterna bryta upp ortsbundenheten och dessutom plocka ut 20 tandläkare avnytillskottet för privat etablering. Till detta säger utskottet nej. Och vi gör det på mycket goda grunder. 20 nya tandläkarepå den privata sidan betyder 20 tandläkare mindre inom folktandvården. Det ärpå något egendomligt sått alltid folktandvården som kommer i kläm dåmoderaterna år ute för att reformera tandvården. Beträffande ortsbundenhetengäller det enkelt uttryckt att förhindra att glesbygden utarmas på tandläkare,med andra ord att eliminera risken för att en tandläkare flyttar från en mindreort till en större ort, varigenom stora problem kan skapas. Vidare har man i en reservation tagit upp frågan omTandläkarförbundets representation vid utarbetandet och tillämpningen avkvoteringsbestämmelserna, som tandvärdsutredningen föreslagit skall bibehållastill utgången av 1982. Utskottet framhåller att att ge synpunkter i anslutning till beredningen av beslutenom kvotering, och utskottet förutsätter att någon ändring av denna ordning inteär avsedd. uttrycker i sin reservation sitt ogillande avuttrycket "beretts tillfälle". I stället vill man ha en språkligtbestämdare form då det gäller deltagande i dessaöverläggningar. Utskottet har inte velat ge sig in i någon förändring varesig språkligt eller sakligt, utan vidhåller att nuvarande ordning för dessaöverläggningar bör bestå. Slutligen har vi socialdemokratertill utskottsbetänkandet fogat ett särskilt yttrande, nr 2. Låt mig, herrtalman, med några ord få kommentera detta. Det kommer att inneslutanågra synpunkter på särskilda yttrande. Som jag tidigare framhållit hade den borgerligatrepartiregeringen i sin regeringsförklaring tagit upptandvårdsfrågorna och där förklarat att tandvårdsförsäkringen skulle utvidgastill att omfatta barn och ungdom. Enligt sina direktiv kommertandvårdsutredningen i sitt slutbetänkande att ta ställning till denna fråga.Det är då viktigt att påpeka att riksdagsbeslut utgick från attfolktandvården skulle svara för vården av barn och ungdomar upp till ochatt tandvårdsförsäkringen endast skulle omfatta personer . 1976 årsregeringsförklaring och direktiven till tandvårdsförsäkringen innebär att manifrågasätter själva grundprinciperna för försäkringen. Det kan vi självfalletinte vara med om. Principerna för tandvårdsförsäkringen måste ligga fast.Eftersom tagit, upp denna fråga i sitt särskilda yttrande finns detanledning att från vår sida avge denna deklaration. Jag harför övrigt gjort det tidigare i denna kammare. I stället för attslå vakt om folktandvården -som ger barn och ungdom kostnadsfri regelbundentandvård - vill man ge privattandläkarna rätt att mot avgift enligttandvårdsförsäkringen ta hand om barn- och ungdomstandvården. Detta är ochförblir en attack mot folktandvården och tandvårdsreformens grundläggandeprinciper. Det bör för övrigt påpekas att ledning på sintid vände sig emot den borgerliga regeringens uttalande i denna fråga. Med det anförda ber jag, herr talman, att få yrka bifalltill socialförsäkringsutskottets hemställan, vilket innebär avslag på deföreliggande reservationerna. Folktandvårdensutbyggnad, m. m. NILSCARLSHAMRE (m): Låt mig, herr talman, tacka socialförsäkringsutskottetsvärderade ordförande för det erkännande som ligger i orden att moderatasamlingspartiets ställningstagande aldrig gått att ta miste på. Vår ambition äratt ha en sådan klarhet i framställningssättet att det inte skall gå att tamiste pä vad vi vill. Det gläder mig att vi lyckats leva upp till denambitionen även i tandvårdsfrågorna. Utskottets ordförande nämnde tandvårdsutredningoch dess delbetänkande liksom, med all rätt, att jag tillhör den utredningen.Jag vill därför påpeka att i de förslag som framförs i de moderatareservationerna till utskottsbetänkandet finns ingenting som strider emot detenhälliga utskottsbetänkandet. På en punkt är det fråga om etableringskontrollen,ortsbundenheten. Om jag nu lyckats läsa propositionen rätt - det är svårt förden är suddig - har propositionen i detta fall gått längre änutredningsbetänkandet, och det har jag inte velat vara med om. I det andrafallet är det en fråga som utredningen över huvud taget inte har tagit upp -inte ännu i alla fall - nämligen frågan om en riktad nyetablering av privata tandläkare. Det finns alltså ingen Folktandvårdens utbyggnad, m. m. motsägelse mellan mitt personliga ställningstagande iutredningen och i socialförsäkringsutskottet. Utskottets ordförande sade, och det säger också utskottet,att de förändringar i etableringsreglerna som föreslås innebär en mycketbegränsad utvidgning. Det är nog rätt att den är mycket begränsad. Det gällerframför allt en viss utsträckning av möjligheten att ortsbinda privatetableradetandläkare. Det är i varje fall en mycket begränsad utvidgning i fråga om dentänkbara effekten. Jag är ganska övertygad om att utvidgningen över huvud tagetinte påverkar den regionala fördelningen av tandläkare. Det är jag av detmycket enkla skälet att privatpraktiserande tandläkare, liksom f. ö.privatpraktiserande läkare, redan utan denna lagstadgade flyttningsbegränsningär utomordentligt ortstrogna. Det normala är faktiskt att en tandläkare som väl harslagit sig ner på en ort blir kvar där tills han avvecklar rörelsen när hanpensioneras - inte . Det är inte vanligt att man flyttar privatatandläkarmottagningar. Därför finns det inte heller något behov av att hindraen förflyttning som ändå nästan aldrig sker. Pä det sättet är det verkligenfråga om en begränsad utvidgning, men principiellt är den inte begränsad. Dennaortsbindning är-jag upprepar det -ett mycket allvarligt ingrepp inäringsfriheten och den personliga rörelsefriheten. Det fanns en gång i världen en sådan ortsbindning i vårtsödra grannland . Där kallades den för stavnsbaand. Det var den danskaversionen av den livegenskap som , för mycket länge sedan, gälldemer eller mindre i hela - undantagandes , vilket vi är mycketstolta över. Denna innebar ingenting annat ån ett förbud att flytta från orten.Det är ett mycket långt gående ingrepp att säga till människor: Du får lov attutöva din näring där du befinner dig men icke någon annanstans. Jag uppreparatt det krävs utomordentligt starka allmänintressen för att vi skall gå med påatt ens för sätta den rörelsefriheten ur spel. Det är alldeles klart att om man medger etablering av 20nya privattandläkare får vi det året 20 färre tandläkare inom folktandvården.Det finns ju ingen annanslans att få dem ifrån, eftersom tandläkarna ärfördelade på tjänstetandläkare och privattandläkare. Självfallet är därfördessa grupper kommunicerande kärl - ökar man den ena, så minskar den andra. Detär inte vidare med det. Jag vill här och gärna poängtera att vi inte är uteefter att komma folktandvården till livs. Jag tror att det allmänt på moderathåll finns en mer positiv syn på folktandvården än . Vivet att den i mycket stor ulsträckning har lyckats med det vi har ålagt den. Vikan , efter , se att den organiserade barn- ochungdomstandvården i folktandvårdens regi har mycket goda effekter. Vi kan redannu avläsa en klart förbättrad tandhälsa hos de grupper som omfattas av denorganiserade tandvården. Det är bra - och vi vill inte äventyra folktandvårdensmöjlighet att fortsätta detta nyttiga arbete. Men här handlar det om den regionala balansen. Det är heltklart att om vi tar 20 nya tandläkare från folktandvården, är det 20tandläkarstolar som inte blirbesatta i folktandvården. Men det är inte säkert eller ens troligt, , att det förvärrar den regionala obalansen. På en ort där det är Torsdaeen den omöjligt för att rekrytera en tjänstetandläkarebehöver det inte t december1979 varaomöjligt att få en annan tandläkare att etablera sig privat. Folktandvårdens utbyggnad, m. m. mångatandläkare för vilka själva rätten att vara enskilt verksamma är så viktig attden kan ta över önskan att vara i en storstad, på en universitetsort o. d. Vikan alltså - och jag tror att vi skulle lyckas med det - få en bättre spridningav tandläkarresurserna i just de eftersatta glesbygdsområdena genom att medgeen begränsad nyetablering även på den privata sektorn. Det är syftet medförslaget - inte någonting annat. Jag tycker att utskottetsordförande har rätt blygsamma anspråk på vad som skall anses varagrundprinciperna i ett försäkringssystem. Vad är grundprinciperna för ensocialförsäkring? Ja, det är mycket. a. skall det verkligen vara enförsäkring i någon mening och inte bara ett annat namn pä ett bidragssystemvilket som helst. Det finns ett visst samband mellan avgiftsbetalning ochförmåner, oavsett vem som betalar avgifterna. Men om man skall säga attomfattningen av den s. k. förmånstagarkretsen verkligen är en grundprincip ärdet inte lika självklart. Att detta att gränsen för vilka som skall omfattas avförsäkringen skall gå just vid och inte vid 17, 13 eller eller vidfödelsen skulle vara en grundprincip för ett försäkringssystem har jag mycketsvårt att förstå. Det är en lämplighetsfråga, och det är en principfråga i denmeningen att rätten för alla att omfattas av försäkringen som ett alternativ ären rätt till ökad valfrihet. I den meningen är det en grundprincip men inte inågon annan mening. SVENASPLING (s); Jag noterar yttrande att maninte är ute efter att försämra för folktandvården. Det är inte så många årsedan som det förelåg en moderatmotion, i vilken man föreslog attfolktandvården skulle privatiseras. Jag utgår från att kommerihåg det. Låt mig få fråga: Om det hade varit så attetableringskontrollen enbart upplevs som ett allvarligt ingrepp i denpersonliga friheten, varför har då tandvårdsutredningen, med , enhälligt förordat en förlängning av denna etablering? Den har jutillkommit för att garantera en rimlig balans av knappa tandvårdsresurser ochför att vara en garanti för folktandvårdens utbyggnad. Skall man klara uppgiften att ge alla oberoende av inkomstoch bostadsort en bra tandvård måste man naturligtvis se till att det först ochfrämst finns tillräckligt med tandläkare, tandsköterskor och annan personaltotalt sett. Men jag vill betona att också den förebyggande tandvården måstebyggas ut. All erfarenhet visar att vi måste ha ett system som fördelar debefintliga och nytillkomna resurserna så att de grundläggande målsättningarnakan uppnås. Etableringsreglerna är ett instrument som man därför inte kanundvara. Och erfarenheterna visar att samhället behöver använda sig avetablerings-regler och även av andra styrinstrument. Jag har den personligauppfattningen att det är litet för enkelt att tro att all planering frånsamhällets sida Folktandvårdensutbyggnad, m. m. skulle vara obehövlig när exempelvisutbildningskapaciteten blir tillräckligt stor. Får jag sed.an, herr talman, ta upp en annan fråga, ochden gäller barn och ungdom. Det är karakteristiskt för inställningatt de å ena sidan säger att de sannerligen vill slå vakt om folktandvården menå andra sidan är ute med förslag som i verkligheten innebär utomordentligtallvarliga attacker mot folktandvården. Detta att låta barn och ungdom komma in i försäkringen kanju verka en smula oskyldigt, om man inte är beredd att klara ut vilkakonsekvenser det skulle få. Vi diskuterar etableringsreglerna och derasförlängning för att just garantera folktandvårdens utbyggnad och möjliggöra förfolktandvården att ge alla barn och ungdomar en regelbunden och kostnadsfritandvård. som mycket motvilligt nu måste erkänna attetableringsreglerna är nödvändiga just för att garantera folktandvårdensfortsatta utbyggnad vill man mot denna bakgrund splittra upp barn- ochungdomstandvården och därmed helt naturligt försvaga hela folktandvården. Kom dessutom ihåg att barn- och ungdomstandvård i hög gradförutsätter erfarenhet och kunskap på detta speciella område. Det har man inomfolktandvården. Det kanske inte heller är så att privattandläkarna utan vidareär beredda och har möjlighet att ta hand om barntandvården. Därtill fordras imånga fall en nog så stor förändring av rutiner och arbetsinriktning. Jag är dessutom övertygad om att ifall man började rivaupp folktandvården på detta för folktandvården helt avgörande område, såskulle det upplevas som en ytterst allvarlig sak av folktandvårdens egnatandläkare. De är medvetna om konsekvenserna. Barntandvården, somfolktandvården svarar för, innesluter ju för barnen och deras tandvårdbehandlingsmässigt mycket viktiga och avgörande moment. Det är lagarbetet. Detär hela det förebyggande tandvårdsarbetet. Det är erfarenheterna vad gällertandreglering och mycket annat. Det är specialisttandvårdens erfarenheter inomfolktandvården, som också här spelar en stor roll. Allt detta förutsätter en omfattande organisation, som folktandvårdenförfogar över men som inte enskilda privattandläkare har. Det är barntandvårdensom sådan som skulle komma i kläm om man lyckades riva upp tandvårdsreformensgrundläggande principer på denna punkt. Jag skulle allvarligt vilja ge rådet atttänka sig för både en och två gånger innan han i egenskap av ledamot avtandvårdsutredningen driver den här frågan. Det måste ju ändå finnas gränserför privatiserings&trävanden. NILSCARLSHAMRE (m); Jag är tacksam för alla goda råd frän kloktoch erfaret folk som . Sedan kan jag försäkra att dethör till min läggning att tänka mig för både en och , så på denpunkten tror jag inte vi behöver vara oroliga. Men det är ändå så att gör små saker väldigt stora. Jag kommer inte ihåg hur många tusentjänstetandläkare det finns i , men det är väl bortåt 4 000 stycken. Detär ungefär halva tandläkarkåren. säger att det är ett grundskottmot folktandvården och att vi är ute efter att riva upp den när vi villbegränsa ökningen av det antalet med 20 . Men det är orimligt att göradetta till ett försök att riva upp hela organisationen, att kommafolktandvården till livs. De frågor som låg i senaste anförande harjag egentligen besvarat redan tidigare. Jag är helt medveten om motfolktandvården kritiska moderata motioner . Det var därför, herrAspling, som jag sade att vi har en väsentligt mer positiv syn påfolktandvården och dess värde än vad många ibland oss hade för bara några årsedan - därför att vi har sett ett gott resultat. Och detta kan man väl få lovatt erkänna. Jag gör det gärna. Det är också så att om den privata tandvården får lov attmed hjälp frän försäkringen sköta också en och annan yngre människa iframtiden, sä är inte heller detta ett grundskott mot folktandvården. Jag harredan sagt att jag inte - och inte heller någon annan - tror att det blir ettväldigt flöde av människor bort från folktandvården till privattandvården pågrund av den stora förmånen att få lov att betala av kostnaden själv istället för noll procent. Jag tror inte det. Men det gäller en viktig principfråga, och bl. a. justdärför att det inte rimligen kan bli någon nämnvärd avtappning av patienterborde vi. , ha råd att kosta på oss denna valfrihet -om man intehar något annat skäl emot. F. ö. har vi faktiskt varit överens om att tillförsäkrafolktandvården en viss andel av vuxentandvården för att kunskap och erfarenhetpå det området skall kunna upprätthållas bland tjänstetandläkarna. Det är intehelt ur vägen att fundera över om inte den halva av tandläkarkåren som ärprivat verksam kunde behöva något tillfälle att förvärva och upprätthållakunskap och erfarenhet på barntandvårdens område, så att den inte enbart ärhänvisad till vuxenpatienter. Det ena är faktiskt ungefär lika klokt som detandra. Skulle de lyckas förvärva någon ung patient med hjälp avtandvårdsförsäkringen, kan inte någon stor skada vara skedd. Jag tror inte att vi behöver föra den här diskussionen omfolktandvård och tandvårdsförsäkring så mycket längre . Jag har redan sagt- och det har också skrivits i ett särskilt yttrande - att vi har för avsiktatt ta den diskussionen i hela dess vidd när tandvårdsutredningens betänkandeföreligger och när vi får en proposition om hur vi skall ha det pålängre sikt med både folktandvård och tandvårdsförsäkring. Utredningensbetänkande är enhälligt och utskottets är nästan enhälligt. Det är, herrAspling, enhälligt därför att det är ett kortsiktigt tidsbegränsat provisorium.Då är det kanske inte heller så fruktbart att föra en lång diskussion som omdet hade varit ett långsiktigt beslut. Vi kan vänta med den diskussionen. Jag vill bara försäkra att vialltså inte är ute för att komma folktandvården till livs, vi är ute för attförsöka göra tandvården så Folktandvårdensutbyggnad, m. m. Folktandvårdens utbyggnad, m. m.