prot · G309155 · 1979-12-31 00:00:00 — Om man vill kan man säga att det var Per ochhans generation av socialdemokrater som en gång väckte tillliv den gamla sedvanerätten från jordbruks- och bondesamhället omsamfällig-heter och allemansrätter och därmed möjliggjorde att se naturen somen resurs för alla medborgare i folkhemmet, sidoordnad eller ovanför de privataägorätterna. När färdvägen in i industrisamhället accepterats blev densedvanerätten en tillgång. Landet med dess natur skulle finnas till för ossallihop, oavsett ägo- och inkomstförhållanden. För osssom minns hur stränder och ägor var privatiserade genom stängsel och skyltar blev den där allemansrätten enöppning till ett nytt synsätt. Och när vi fick en ny strandlagsom fredade området innanför en 300-metersgräns från stränderna och skyltarnamed "Privat" började försvinna var det en bekräftelse pä att det landoch den natur som våra skalder besjöng så vackert var alla svenskars och intebara tillhörde några få. Det politiska problemet blev nu att försvara naturen motohämmad skövling och nedsmutsning-förgiftning genom en marknadsstyrd ekonomiskexploatering och en, likaledes av marknadskrafterna styrd, tungindustrilo-kaliseringsvåg, men också att trygga möjligheten för de stora ochtunga men fortfarande lågavlönade industriarbetarna och tjänstemännen att kommaut till de värdefulla och livgivande rekreationsområdena, såväl de regionaltnärliggande som de mer exklusivt svårnådda. Hur betydelsefulla dessa uppgifterkom att uppfattas har vi blivit varse genom 1970-talets s. k.gröna-vågen-rörelser, livligt exploaterade politiskt av främst centerpartiet.Ändå är det väl inte mer än rätt om man konstaterar, att även om detnåddes en bred enighet kring miljölagstiftningar, så harde i allt väsentligt utformats av socialdemokratiska propositionsskrivare. Det var också i den andan som 1975 samstämmigtbeslutade satsa på rekreation i 25 skilda områden i landet, vilket beslutföljdes upp 1976 genom tillsättandet av rekreationsberedningen, som skullefölja upp riksdagsbesluten. I den andan fillkom också det s. k. ,som staten skulle ta ett särskilt ansvar för. Det skulle bli ett pilotprojekt,varigenom erfarenheter och lärdomar skulle kunna dras vid utbyggnaden av deandra 24 områdena. Även om också de besluten döljer motsättningar i form av åena sidan krav på social inriktning med folkhälsosynpunkter i botten, ochdärmed kommunalekonomiska och statsfinansiella satsningar, och å andra sidankrav på marknadsföring, företagsekonomisk kalkyl och profitintressen, blev detändå möjligt att nå i stort sett enhälliga riksdagsbeslut i frågan fram tillnu. Det fanns ännu rester av expansion och dynamik i landets ekonomi somhjälpligt kunde brygga över klassmässiga och andra motsättningar. är läget ett annat. Stagnationen är över oss, ochtydligen med för regeringen förlamande kraft. Borta är centerpartietsideologiska krav på "social marknadshushållning", och lika bortkomnahar folkpartisterna blivit. Kvar står den allt naknare anpassningen tillmoderaternas tro på självsanering, "nyindividualism" ochmarknadskrafter. Det är så man får se bakgrunden till årets förslag iregeringens proposition 1979/80:125 från att nu avslutaÅreprojektet. har vi sett hur de nådda socialalandvinningarna alltmer naggats i kanten. Privatskyltarna börjar dyka upp igen.De överblivna kapitalutrustningarna från 1960- och 1970-talens byggsatsningardyker upp och letar efter nya objekt att exploatera, men i form av grönavågen-längtantill villasamhällenas avskildhet och fritidsstugornas paradisdrömmar ochandelslägenheter. Ofta förekommer där svårkombinerade turer mellan drömmar omrekreation och spekulafion. Stöd till idrotten, m. m. Stöd till idrotten, m. m. nyss, intresserade av de sociala målen, tvingats vika sigoch staten halkar ut glider i stället den kapitalistiska spekulationsmaskinenin på väl penning-smorda hjul. Ty - så är det - finns det inte skattekraft ochsocial vilja, nog finns det ändå alltid pengar och kapitalintressen som är tillgängligaför spekulation i profit. Det finns därför anledning att erinra om i vilkenanda de beslut som har gällt fattades. tillsattes ensärskild arbetsgrupp för att skyndsamt utreda delfrågor som uppkommit vidremissbehandlingen av . I sin slutrapport till regeringen säger denhär gruppen , att "väsentligt för utbyggnad avfjärrekreationsområden är att dessa inriktas på låga och konkurrenskraftigaboende- och resekostnader. Med en sådan inriktning kan förutsättningar skapasför att ge de goda rekreationsmöjligheter som Åreregionen kan erbjuda även åtbarnfamiljer och lägre inkomsttagare. Detta måste beaktas och bevakas i denplanering som följer på ett beslut efter Arbetsgruppens förslag." Landstings- och kommunrepresentanterna skriver helt underpå denna målsättning och understryker att en försöksverksamhet i projektetkräver aktiva samhälleliga, dvs. statliga och regionalpolitiska, insatser mednoggrann uppföljning av utvecklingen. Det intressanta är att de berördakommunalpolitikerna med all tillgänglig kraft också nu söker fasthålla vid deav antagna folkhälsomålen för den utlagda rekreationspolitiken. Mensom klargjordes med önskvärd tydlighet för utskottet då vi besökte kommunen den9 maj för att orientera oss inför beslutet kan inte kommunen ensam bäraregionalpolitiska och rikspolitiska satsningar. Sviker riksdag och regering såöppnas dammluckorna för privatisering och spekulation, och de förnämstaresurserna blir tillgängliga främst för den penningstarka publiken. Det ärdetta som dagens beslut under betänkandets 14 mom. gäller. Här måste jag ställa en fråga till , somstår på talarlistan strax efter mig och som representerar ochutskottsmajoriteten. Känner inte , som varit med om de tidigarebesluten och vet vad hans parti står för, en viss tvekan inför att ge sig hänåt denna utskottsmajoritetens skrivning som innebär att man vill avslutaÅreprojektet? Kommunrepresentanterna där uppe bönföll oss ju om att vi skullefortsätta med projektet, eftersom det inte är färdigt och inte kan utvärderasoch ge erfarenheter till glädje för de andra 24 projekten som så småningomockså skall fullföljas. Ett bifall till reservation 2 kan emellertid räddaprojektets sociala karaktär för den närmaste framtiden och därmed möjliggörasåväl för den berörda regionen som för riksdag och regering att göra denavsedda utvärderingen av ett fullgånget projekt, som dagens halvmesyr intemedger. Dagens beslut gäller alltså om de redan beslutade ekonomiskasatsningarna från stat och kommun skall räddas åt en bred allmänhet ellerutnyttjas som basresurs för privat spekulafion. Ett bifall till reservafion 3, som gäller mom. 17 och 18och som också innebär bifall till motion 1252, yrkandena 2 och 3, ger ökademöjligheter till ingrepp mot privatisering av attraktiva primärarekreationsområden, jämfört med vad vi har , liksom möjlighet att skyndsamt skapaett bredare parlamentariskt underlag för den fortsatta utredningen om denstatliga rekreafions- och turistpolitiken än vad nuvarande enmansutredare kange. Det innebär ingen desavuering av den nuvarande utredaren personligen, mendet innebär att vi uppmärksammar att problemen rymmer större och tilltagandekomplikationer än vad läget gav vid handen då denne utredare tillsattes. Slutligen yrkar jag bifall till reservation 1, vilketinnebär bifall till motion 1979/80:967, yrkande 2. Konkret innebär det att vistöder motionsyrkandet om att , som den enda residensstaden inomfjällänsom-rådena med tyngd i turist- och rekreationsnäringen, bör vara platsenför en lokalisering av ett fjällsäkerhetsråd. Här finns huvuddelen avfjällturist-strömmarna, och här finns redan närliggande administrativalänsresurser samlade. Övervägande rationella skäl talar alltså för enutlokalisering av rådet till . Jag yrkar alltså med det anförda bifall tillde socialdemokratiska reservationerna 1, 2 och 3 i nämnda betänkande. Stödtill idrotten, m. m. Under detta anförande övertog talmannen ledningen avkammarens förhandlingar. LARS-OVEHAGBERG (vpk); När vi skall besluta om stöd till idrott ochidrottsanläggningar finns i bakgrunden den syn vi har på hela begreppet fysiskkultur. Det är på fiden att vi sätter in idrotten, dvs. den fysiska kulturen, iarbetsliv, skolor, sjukhus, massmedia, stadsplanering, semester och övrigfritid, att vi sätter in den fysiska kulturen i ett ekonomiskt och kulturelltsammanhang- inte för att köra över den folkrörelseidé som idrotten bygger påutan för att utveckla den och ge den nya och för samhället viktiga dimensioner.Idrottens folkrörelseidé håller nu sakta men säkert på att dö ut på denkommersiella idrottens altare. idrottspolitiska beslut innebar positivauttalanden till förmån för bredd- och motionsidrott. Att dessa uttalanden baratill en ringa del har uppfyllts upplever vi inom vpk inte som någon störresensation. Det hade med tanke på de konkreta åtgärder som vidtagits kanskevarit märkvärdigare om det skett några genomgripande förändringar. Med den idrottssyn - synen på fysisk kultur - som råderinom härskande organ är det närmast omöjligt att få till stånd avgörandeförändringar. Men idrotten är alldeles för viktig för att inte tas på allvar avansvariga politiker och myndigheter. Det är närmast en skyldighet för riksdagenatt se idrotten som en mycket viktig del av den mänskliga kulturen, attengagera allt fler människor i idrott och fysiska aktiviteter och att låtaidrotten på bredden växa in i hela vårt samhälle. Det vore enkelt för oss inom vpk att nöja oss med att sägaatt det som har gått snett är en logisk följd av det kapitalistiska systemet,att det är grunden till att vi har den idrott vi har - med en elitidrottsom är helt kommersiell Stöd till idrotten, m. m. och vars utövare ser ut som levande reklampelare, enungdomsidrott som gynnar ett fåtal massmediaengagerade grenar och som i sinförlängning stänger ute de flesta kvinnor, handikappade och män över 25-30 år.Men vi intar inte denna förnöjsamma och bekväma attityd. Vi vill genom våraförslag i motionen förbättra och förändra strukturen inom idrotten och göra detmöjligt för idrotten att inte ätas upp av och vara ett lätt byte förkommersiella krafter. Vi har i vår motion konstaterat att idrotten är Sverigesstörsta folkrörelse. Men det är en folkrörelse på undantag. Dess ekonomiskastöd från staten är knappt, vilket skickar en stor del av idrottsrörelsen iarmarna på kommersiella intressen. Vi har lagt fram ett stort antal förslagför att motverka detta. Vi har för det första begärt att Riksidrottsförbundetskall få det anslag som man har äskat. Tyvärr prutar både regering och riksdag- om den följer utskottets förslag -, och den prutningen kommer i sinförlängning att gå ut över breddidrotten. Många tusen människor avsätter stora delar av sin fritidför uppdrag som ledare inom idrottsrörelsen. Det gör de av omtanke om ungdomenoch för att möjliggöra frifidsverksamheter i samhället. Man jobbar i stort settideellt, man gör stora ekonomiska och andra uppoffringar. Vi vill för det andrajämföra dessa människor med dem som är studiecirkelledare och anser att de somjobbar inom idrotten skall arvoderas på samma grunder som studieledarna inomstudieförbunden. Tyvärr är utskottet ganska negativt till vårt förslag ochanför att dylika åtgärder måste vidtas inom det ordinarie anslaget. Det visar,tycker vi, att det krävs en större satsning på idrotten - framför allt för attgynna breddidrotten. För det tredje tar vi upp idrottsresorna. De ärvisserligen under utredning, och det har skett stora framgångar på det området,men vi vill ändå framhålla att det är viktigt att ge särskilt samhällsstöd föratt hjälpa framför allt klubbarna i glesbygden. Utskottet säger nej till vårt kravoch hänvisar till att det pågår förhandlingar och utredningar på det härområdet - men vi menar att man måste sätta in åtgärder i det här läget, och vihoppas att insatser kommer att göras framöver. För det fjärde pekar vi på idrottens klasskaraktär ochäven på kvinnoförtrycket. Kvinnokampen har kommit in i idrotten på ett mycketmarkant sått . Kvinnliga idrottsutövare har pekat på det som deser framför sig, nämligen att kvinnorna sätts på undantag. Det gäller bådekvinnor i lagidrott och kvinnor i andra idrotter. har inte varit helt okänsligt försådana här krav, utan man har sakta - mycket sakta - försökt förbättravillkoren för kvinnorna. Men det behövs starkt ökade insatser för att man skallkomma vidare. Framför allt gäller det här ledartillgång, träningstider,ekonomiska villkor. Sedan kan vi titta på bevakningen av kvinnoidrotten i derikstäckande massmedierna, så kan vi se att den är både utmanande ochnonchalant. För attytterligare stimulera kvinnoidrotten bör man, anser vi, ändra reglerna för statsbidrag så att de organisationer sombedriver kvinnoidrott kan få del av det stöd som utgår tillungdomsorganisationerna. Det skulle stimulera kvinnoidrotten. Tyvärr sägerutskottet nej och vill inte ändra de reglerna. Men menar man någonting med vill satsa på kvinnoidrotten borde man inse att det skulle vara en verksamåtgärd, framför allt för en satsning på breddidrott. Vi menar också att de funktionärer som uppoffrar sig ochmånga gånger arbetar ideellt för att leda framför allt våra lagidrotter i stortsett kommer på undantag. De kommer helt bort i de rikstäckandeidrottsorganisationernas knappa budgetar. Vi anser t. ex. Domareförbundetskulle kunna få ett reservationsanslag på . för att kunna förbättrasina villkor. Vidare anser vi att normerna bör ändras för deidrottsklubbar som satsar på breddverksamhet i större utsträckning. Tyvärr fårvi också på den punkten ett avböjande svar från utskottet, som hänvisar tillatt detta syfte tillgodoses inom ramen för den totala verksamheten. Men göra insatser på områden där direkta resultat skulle kunna nås bör mansatsa dem t. ex. på klubbar som konsekvent går in för breddidrott liksom på klubbarsom inriktar sig på människor med handikapp och liknande svårigheter att utövas. k. vanlig idrott. hoppas vi att följer upp sinatankegångar i dessa avseenden och att framöver kommer att ge pengartill handikappidrott och ser till att idrottsplatser och träningslokaler blirhandikappanpas-sade. Vi tycker också att det bör tillsättas en utredning somser till att vi får statliga stipendieformer vilka ger trygghet åtidrottsutövare på elitnivå, underformer som innebär att det inte skapas enidrottsadel. Det är nämligen i princip ingen motsättning mellan bredd- ochmotionsidrott. Elitidrotten skall stimulera och ge intresse. I negativ meningskall egentligen elitidrot-tarna offra sig för att hela samhället skall stimulerastill fysisk fostran. Det är först när de kommersiella intressena kommer in ielitidrotten som den kommer i motsättning till bredd- och motionsidrotten.Målen och medlen för idrottsutövande underkastas då de kommersiella krafternasvillkor. Därför måste idrottsrörelsen i hela sin bredd rida spärrmot näringslivets inflytande. Det är en illusion att tro att man kan låtanäringslivet vara med och finansiera de attraktiva massmediaidrotterna, utanatt det rycker till sig inflytandet över styrmedlen för idrotten. Elitidrotten är en viktig del i vår fysiska fostran ochförtjänar ett bättre öde än att hamna i klorna på kommersiella krafter i vårtland. Det finns i debatten om den fysiska kulturen och elitidrotten exempel påatt enskilda personer fått sehavottera i anslutning till olikaställningstaganden. I sin förlängning är det hela den fysiska kulturen somifrågasätts när en känd och populär idrottsman hamnar i de kommersiellakrafternas garn. Att kasta sig över den enskilda personen i ett sådant sammanhangmåste vara felaktigt. Egentligen är det hela det system som elitidrotten vilarpå som får bakläxa när personerna i fråga flyttar utomlands. Stödtill idrotten, m. m. Nr 155 Att ta ställning för eller emot detkommersiella i vår idrott är att ta ställning Onsdaeenden ''" vilken kultursyn vi skallha. Tyvärr upplever jag att det i förlängningen är 28 maj1980 fråga om ett negativtställningstagande när kulturutskottet i bred enighet släpper hela den fysiska kulturen. har vi exempel på exempel som Stöd tillidrotten visar att elitidrotten sätter djupa spår i och snedvridermotionsidrotten. ; Ett ställningstagande för enutvidgad idrott är också ett ställningstagande Vi kan inte låta en så omfattande folkrörelse somidrottsrörelsen fortsätta att leva på t. ex. bingo- och lotteriverksamhet. Detär ett hån mot våra kunniga tränare och ledare att inte ge dem rätten attanvända sina kunskaper där de bäst behövs, dvs. hos de aktiva. Ge dagens ledareoch tränare vad de förtjänar i lön! Vi kan inte fortsätta att låta kommersiellakrafter ohämmat tränga in i vår idrott och skapa en ideologi där kvinnor,handikappade och idrottsligt mindre begåvade inte har möjlighet att utövaidrott eller alternafivt påtvingas en rekreationsform som till sin karaktär ärhelt olika den som erbjuds de mer högpresterande människorna i vårt samhälle. 1 en bredare syn på fysisk kultur måste man ta in helarekreationspolitiken, möjligheterna för de breda folklagren att utnyttjaattraktiva områden och miljöer som är positiva ur hela folkhälsans synpunkt.Dessa möjligheter hotas uppenbarligen av en mycket snabb privatisering,någonting som vi behandlat tidigare med anledning av ett betänkande fråneivilutskottet. Det är snabba åtgärder som behöver vidtas. Vpk har i sin motion 586 föreslagit ett åtgärdsprogram föratt säkerställa möjligheterna till semester med vila och rekreation för degrupper som behöver det. En semester- och rekreationsfond skulle ge framförallt de lågavlönade barnfamiljerna och andra som inte har det ekonomiskt såvälbeställt bidrag till semester och rekreation. En sådan fond måste kunnafinansieras exempelvis av företagens omsättning. Fonden skulle kunna handhas avfackföreningsrörelsen och användas bl. a. för att uppföra semesterbyar, byarför rekreation och byar för bred fysisk kultur. Detta skulle gynna helafolkhälsan och framför allt dem som mest skulle behöva det. 1 utskottets avslagsyrkande finns motiveringen att någonframställning härom inte gjorts av de två största löntagarorganisationerna,dvs. LO och TCO. Men det kan väl inte vara helt obekant för kulturutskottet attdet förs en ganska livlig debatt om detta inom fackföreningsrörelsen. a.har LO;s ordförande vid ett flertal tillfällen gjort sin stämma hörd ochframfört tankegångar av det här slaget. Man behöver bara lyssna till debatternavid de fackliga kongresserna för att finna att detta förslag har ett brettstöd. Fackföreningsrörelsen vill själv ta tag i frågan om semester ochrekreation samt en bred fysisk kultur. I dettabetänkande behandlas också mofionen 1248, som tangerar de motioner som behandlats i civilutskottet. Det gäller fritidsanläggningar och semesterbyar i . Vi vill att sådana skall uppföras på de villkor som vi har skisserat. Detta är viktiga krav för hela den fysiska kulturen. 186 Med detta, herr talman, yrkar jagbifall till motionerna 586, 1891 och I kulturutskottets betänkande nr 30 behandlasbl. a. frågor rörande statens vidare engagemang i , frågor röranderekreation och turism samt stödet till idrotten. Utskottets ställningstagandeni frågorna rörande , rekreation och turism har föranlett utskottetssocialdemokrater att i tre reservationer framlägga sina synpunkter i dessafrågor. Jag skall återkomma till dessa reservationer men villinledningsvis konstatera utskottets stora enighet när det gäller anslaget Stödtill idrotten. I budgetpropositionen föreslås en höjning av anslaget tillorganisationsstöd med 13 milj. kr. Anslagshöjningeninnebär en nästan tioprocentig höjning jämfört med föregående år, och utskottethar med hänsyn till det budgetekonomiska läget ansett sig inte böra föreslånågon ytterligare höjning, varför vi hemställer att vpk-motionen 1891 avslås idenna del. I samma motion föreslås också en rad åtgärder på detidrottsliga området, t. ex. ett särskilt aktivitetsstöd till klubbar medkvinnoidrott, statliga stipendieformer och social trygghet åt idrottsutövare påelitnivå, anslag till , m. m. En del av dessa frågor är inte nya för året, utan vi haräven tidigare haft anledning att ta ställning till förslagen. Det skulle här föra för långt att redogöra för utskottetsställningstaganden i alla dessa frågor, men grundläggande för utskottets avslagsyrkandenär den hänvisning som görs till genomförda ellerplanerade åtgärder inom riksidrotten. När det gäller kvinnoidrott t. ex. antogriksidrottsmötet ett handlingsprogram för kvinnlig idrottrubricerat "Idrott tillsammans - på samma villkor för kvinnor och män,flickor och pojkar". Beslutet innebär att under treår skall göra omfattande specialsatsningar på kvinnlig idrott. Under de tvåförsta åren har särskilda medel anvisats till specialförbundens satsningar påkvinnlig idrott. För satsningar under det tredje året har till 43specialförbund anslagits varierande summor, uppgående till sammanlagt 1,5 milj.kr. 1 budgetpropositionen har också medel reserverats för en invandrarkonsulent,vilket hälsas med tillfredsställelse. När det gäller idrottsutövning på elitnivå pekar utskottetpå den omfattande idrottsgymnasieverksamhet som bedrivs i vårt land och därungdomar har möjlighet att kombinera studier och idrottsutövning. Sådanverksamhet bedrivs f. n. i 36 kommuner i samarbete med 18 specialförbund. Med hänvisning till åtgärder inomsitt verksamhetsområde föreslår kulturutskottet att avslår motion1891. Frågor rörande rekreation och turism har tilldragit sigbetydande intresse av antalet motioner att döma. De flesta motioner tar uppfrågor av lokal natur, medan andra motioner tar upp frågor av mer principiellnatur, t. ex. förslagen om tilläggsdirektiv till utredningen om den statligarekreations- och turistpolitiken. När det gäller frågor rörande rekreation ochturism kan Stödtill idrotten, m. m. Nr 155 konstateras att området har varit -och är - föremål för flera statliga Onsdaeen den utredningars arbete, F, n, är rekreationsberedningen, Sverigesturistråd, 28 ma i1980 fritidsboendekommittén och den tidigare nämnda utredningen om den statliga rekreations- och turistpolitiken sysselsatta med utrednings- och Stöd till idrotten planeringsarbete inom området, fjj Utskottet hänvisar i sittbetänkande till det pågående arbetet och till redan vidtagnaåtgärder och anser sig därför inte ha anledning att biträda förslaget omtilläggsdirektiv eller om en utökning av den sistnämnda utredningen. Enförsening av arbetet kan också riskeras om man nu förändrar utredningenssammansättning. Med hänvisning härtill avstyrker utskottet motionen 1252,yrkandena 2 och 3, 1 motion 967 föreslås bl, a, att det inrättadefjällsäkerhetsrådet lokaliseras till , Utskottet hade att taställning till förslag till lokalisering av fjällsäkerhetsrådet och uttalade dåatt detsamma borde förläggas till något av de fyra fjällänen. Utskottet tog dåinte ställning till frågan huruvida en länshuvudort eller en annan ort ifjällänen skulle väljas som kansliort, utan ansåg att det bör ankomma påregeringen att utse denna. Utskottet vidhåller den uppfattningen, varför motion967 bör avslås, såvitt den avser fjällsäkerhetsrådets lokalisering tillÖstersund, När det slutligen gäller har utbyggnaden förturism och rekreation i Åreområdet under större delen av varitföremål för statsmakternas särskilda intresse. Den huvudsakliga inriktningen avprojektet lades fast genom beslut , De ställningstaganden som då gjordes innebar att statenskulle stimulera en utbyggnad av turist- och rekreationsanläggningar som kundeutnyttjas av stora befolkningsgrupper. Utbyggnaden förutsattes ske i etapper,och staten skulle enligt ett principbeslut medverka vid finansieringen avden första deletappen genom statligt stöd för sysselsättningen m, m, i området.Staten skulle också delta i det fortsatta planerings- och projekteringsarbetet. Som framgår av den i proposition 1979/80:125 lämnaderedogörelsen uppgår de sammanlagda direkta statliga insatserna inom projektet -frånsett lokaliseringsstöd, beredskapsmedel och stöd i andra generella formersom kommit till del - nu till ca, 140 milj, kr, i form av bidragoch lån.