prot · G30940 · 1979-12-31 00:00:00 — Opinionen för en sådananpassning växer sig allt starkare. Men beklagliglvis finns inte den självklaraöppenheten frän alla håll atl diskutera utfallet av lagens praktiskalillämpning och de konsekvenser som på fiera områden visat sig vara snararenegativa och verklighetsfrämmande än väl fungerande och problemfria. Vi måslesom beslutsfattare och lagstiftare ta vårt ansvar och verkligen se till alt vistimulerar och också lar hänsyn lill såväl olika involverade parters åsiktersom de krav på förändringar som verkligheten ställer på denna lagstiftning. Jagmåste tyvärr konstatera att man frän socialdemokratiskt häll är både sluten och negaliv lill alla de olika propåer lill vidareutveckling och Medbestämmandefrågor m. m. Medbestämmandefrågor m. m. verklighetsanpassningsom väckts i och också utanför della hus. Därför, herr talman, blevjag som ny i inte särskilt överraskad när ifrågavarande motionerbehandlades av arbelsmarknadsutskottel. Slutenheten och förenklingen avdebatten är densamma här i som i andra forum där socialdemokratiskarepresentanter ger sin uppfattning till känna. Detta står i bjärt kontrast tillden verklighet som redovisades i debatten som föregick beslut ifrågan, och för den som är intresserad av denna verklighet finns det möjlighetatt gå tillbaka och förvissa sig om riktigheten i det som sagts från min sida. Avvad jag här sagl framgår med stor tydlighet attjag i denna kammare och i vårlvidare arbete efterlyser en större öppenhet i samband med den fortsattabehandlingen av dessa frågor. Tiden för en mer systematisk och omfatlandeöversyn av arbetsrätlslagstiftningen rycker närmare. Viktiga delar av lagstiftningenmåste på vissa punkter justeras för att pä ett bättre sätt motsvaraverkligheten och de krav som värt öppna samhällssystem ställer. Reservationerna1 och 2 i anslutning till utskottels betänkande, herr lalman, behandlar jusltvå områden där åtgärder kan anses motiverade för att i någon mån anpassalagstiftningen och dess praktiska hantering lill vunna erfarenheter. BertilLidgard m. fi. yrkar i sin moiion en översyn av MBL pä det statligaavtalsområdet samt att staten som arbetsgivare genom ett effektivarebudgeierings- och rapporlsyslem motverkar all förhandlings- och regelsystemväxer ut för mycket och tenderar att bli mindre verkningsfulla. MBL som ennaturlig del av den dagliga verksamheten skall självklart behandlas som ensådan. Del finns behov av alt hålla alla kostnader under kontroll, ävendem som förorsakas av medbestämmandearbetet. En sådan kontroll skulle säkertmotverka skapandet av elt ineffektivt och byråkraliskt förhandlingssystem lillförmån för ett förbättrat samråd och större röriighet. Därför, herr talman,vill jag yrka bifall lill reservation nr 1 som framställts av mig och herrarWennerfors och . Reservationnr 2 är formulerad i anslutning till m. fl. motion angåendefacklig vetorätt vid entreprenadavtal. 380 §§ i lagen om medbestämmandereglerar detta område, och man kan utan atl göra sig skyldig lill alltför storaöverdrifter konstalera att de mycket generella formuleringar som ges till kännai lagtexten knappast svarar mol kravet på rättssäkerhet och enhetligtillämpning. Många praktiska exempel både frän arbetsdomstolen och frånarbetslivet visaratt delta lagrum skapat såväl en osäker rätlssituation förarbetsgivaren som en i efterhand konstaterad oriktig hantering i fackligasammanhang. All motverka förekomsten av s. k. grå arbetskraft pä arbetsmarknadenär en viktig uppgift - lidigare beslut i denna kammare, om vilka del rått storenighet, visar delta - men atl i svepande formuleringar som skapar oklarhet itolkningen och dessutom pä ett onödigt sätt sätter en som man kan tyckasjälvklar rältssäkerhetssiluation i tvivelsmäl är inte bra. Motionärerna yrkarpå ell avskaffande av de nämnda paragraferna, och, om detta inte bifalls,alt motionen överiämnas till den nya arbeisrättskommiitén för beaktande.Eftersom denna kommitté ärdet forum som utsetts alt löpande följa tillämpningen av MBL, ler det sig från reservanternas utgångspunkt riktigt atlyrka bifall till motionärernas yrkande, mom. 2. Meddelta som grund, herr talman, vill jag yrka bifall lill reservationerna den och 2 i utskottets betänkande nr 6. LARS-OVEHAGBERG (vpk): Medbestämman- Dagens behandling av arbetsrätlslagstiftningen stär Ju inte i defrågorm m någon som helst relation lill de förväntningar pä medbestämmandelagen sorrtuttalades . De uttalade förväntningarna har ju på intet sätt blivituppfyllda. Ingen kan säga att MBL är "den största reformen sedan denallmänna rösträtten", som den dåvarande statsministern uttrycktesig . Ingenvill heller sprida myten om all SAF:s § 32 är avskaffad. De här myterna harflera gånger blivit avlivade. Det diskuteras inte huruvida MBL blev vad MBLegentligen utlovades att bli. Det stora debattämnet är i stället200-kronorsgränsen för slrejkböter. Arbelsköparna och statsmakterna försökeravskräcka från socialt och ekonomiskt berättigade strejker med olikarepressalier, bl. a. böter. Eftersom vpk inte vill ha någol strejkförbud skall,enligt vår mening, slrejkböter inte heller få förekomma. Naturiigtvis är200-kronorsgränsen bättre än inga gränser alls. För en gång skull tror jag attSAP har rätt när del i reservationen säger atl det "finns anledning atltona ned skadeståndels roll vid olovliga konfiikier". Urkapitalets och de borgeriiga partiernas synvinkel är MBL en framgång. Hela dendemokratiseringsdebalt som pågick i slutet av 1960-talel och början av1970-talel med krav pä facklig makt på arbetsplatsen har kanaliserats in påsamarbete på kapitalets villkor. Menvarför har vi då ett belänkande frän arbetsmarknadsutskottet, där i stortsett alla huvudfrågor läggs åt sidan? Sju socialdemokrater med förra bilrädandearbetsmarknadsministern i spetsen tiger om de uppenbaraproblem som MBL egentligen medför- eller rättare sagt bristen på makt för dearbetande på arbetsplatsen. Är MBL den största reformen sedan införandet av denallmänna rösträtten? Har § 32 avskaffats? Även socialdemokrater måste inse attsvarel på dessa frågor är nej. Då frågar man sig: Har ni hell gett upp förhögerkrafternas offensiv? Treär efter lagens antagande lägger, som en konsekvens av lagstiftningen, LO ochPTK fram ett mycket dåligt förslag till avtal, långt ifrån det förslag som kom1977. En av orsakerna är otvivelaktigt den dåliga lag som man har alt arbelamed, en lag som på avgörande punkter måste ändras. Det är väl därför som LOoch PTK förhandlar om ett avtal som är etts. k. nollavtal, dvs. ett avtal sominte ger någonting utöver vad som bestäms i lagen. Alti detta sammanhang hänvisa lill de lotlerivinsler som de borgeriiga gjorde 1976är, enligt min mening, helt felaktigt. Dessa lotlerivinsler kan inte på någotsätt få påverka grundinnehället i elt vettigt . Jag tycker allsocialdemokraterna då skall peka pä de lotlerivinsler som man skulle kunnaförändra och därmed fä ell velligl till stånd. Redan1976 gick vpk emol den mytbildning som skapades kring MBL och det samarbetsavtal som lagen avser atl öppna väg för. De anslällda skulle inte 109 fånågon avgörande makl, fredsplikten skulle skärpas och de anställda och derasfackföreningar skulle bindas upp genom atl man tvingar dem att ta ansvar förrationaliseringar och effektiviseringar i det kapitalistiska näringslivet,både i företag och i myndigheter. Vpk påpekade också atl det är en illusion atttro att arbetslivet kan förnyas med de gamla klasslagarna frän 1928 som grund,genom nya samarbetsavtal och genom anvisningar atl man kan avskeda strejkande.Vi påvisade ocksä att man enbart sopade Svenska arbetsgivareföreningens § 32under mattan och fortsatte all hävda Svenska arbetsgivareföreningensledningsmeloder och garantera kapitalets ledning över arbetslivet. Visserligenger MBL - och det är dess positiva del - en utvidgad informations- ochförhandlingsrätt. Och aktiva fackföreningar kan använda sig av de härinstmmenten för att påverka den fackliga aktiviteten och nå vissa resultat iförhandlingarna. Men har man förhandlat färdigt med företagsledningar ellermyndigheter är del precis som före MBL - dä är det § 32 och stadgar som gäller. Detvisade sig ocksä ganska snabbt alt vi fick rätt i vår kritik. Del dröjde baratill 1977. Kriser kom i del kapitalistiska och världen, avskedanden,permiiieringar, företagsnedläggelser skedde på löpande band, och snart komopinionen på arbetsplatserna fram till att MBL:s rätta namn var Med bibehållenledning för kapitalet. Det har funnits många namn på denna lag, Tutan t. ex. -måste ju arbelsköparna signalera en åtgärd innan den vidtas. Menmed stöd av de här paragraferna och uttalade målsättning har varit på alerten . Man har lagt framsystern föratt sy in fackföreningarna i företagens arbetsorganisation ochbeslutsprocess. har myckelaktivt påverkat den statliga forskningen och undervisningen i arbetslivsfrågorsamt byggt upp egna experlresurser. Och SAF:s tekniska avdelning framstår i dagsom drivkraften och motorn i den nya arbetsorganisation och de nyaledningsprinciper som växer fram på arbetsplatserna. Utmärkandeför 1970-talets utveckling inom arbetslivet är att de metoder förrationalisering, arbetsorganisation och arbetsledning som utarbetas inomindustrin i allt snabbare takt nu ocksä sprids till handeln, varulager och heladen offentliga sektorn - med hets och utslagning ur arbetslivet som följd. Kapitaletleder och fördelar arbetet på ett nytt sätt genom decentralisering avstabsfunktionerna, genom att företagens ledningar inom givna ekonomiska ramardelegerar viss beslutanderätt till sina chefer på mellannivå och tillarbeisledarna. Arbetsledarna pä alla nivåer ligger som förut kvar underförelagsledningen och myndigheten. De "nya cheferna" skall inom givnaekonomiska ramar engagera de anställda till ökade insatser för rationaliseringoch effektivisering av verksamheten. Detär de här principerna som ligger lill grund för Svenska arbetsgivareföreningens"nya fabriker", som kommeratt bli 1980-talets arbetsorganisation omingenting görs. SAF:s "nya fabriker" är inte främst ett projekt förnya fabriksbyggenav typ Volvos Kalmarfabrik. Nej, del är projekt för alt organisera omhela arbetslivet enligt nya styrnings- och kontrollsystem som SAF utarbetat. Somen konsekvens av medbestämmandelagen ger LO:s och PTK:s senaste förslag heltfritt fram för SAF:s "nya fabriker" och ledningssystem att verka, ochfacket föreslår där ingen motåtgärd. Det finns mänga exempel på hur man byggerupp ett företag enligt principen om SAF:s "nya fabriker". Jag kan taett frän den koncern därjag är anställd. har beslulal att anslå över4 miljarder kronor för omsimkiurering av handelsstålsindustrin och utfärdadesamtidigt direktiv om företagsekonomisk lönsamhet . Det betyder alten mängd anställda måste bort - minst 4 000. Följden blir atl lokalafackföreningar slåss inbördes mellan olika orter om de jobb som blir kvar i enhandelsstålsindustri som krymps utan alt ersättningsjobb ordnas. Arbetslivscentrumhar varil inkopplat för atl studera hur rationalisering och fackligt inflytandefungerar i . Dess dom är egentligen hård, sett ur facklig synvinkel: Delblir inga resurser över (för facket) för det mer långsiktiga arbetet på atlförändra systemet. När man valt att "spela med" finns del en risk engageras för alt hjälpa förelagel atl hantera besvärliga problem, t. ex.nedläggningar. - Företagsledningen behåller initiativet genom att avgöra vilkafrågor som skall behandlas och i vilket fomm. Idenna med spelarroll ligger alt fackel i stor utslräckning inriktas på atl lösaföretagens problem. hör företagsledningen på, och facken tvingas ta en mängdnegativa beslut inom ramen för samrådet. Så lyder domen avArbetslivscentrum. Dennya utveckling som - Domnarvet, och -genomgår, och somjaghoppas inte är obekant för någon i denna kammare, har fackföreningen ingen maklatt motstå. Företaglsedningen tar initiativ och driver troligtvis igenom sinvilja. står där som en passiv åskådare ulan att kunna la någonsom helst hjälp av medbestämmandelagen. Vetorätt mol nedläggningar,omplaceringar, rationaliseringar m. m. vore här en rimlig åtgärd för att hävdapartsförhållandet på arbetsmarknaden. Men della finns inte i medbestämmandelagenoch kan inte med nuvarande styrkeförhållanden på arbetsplatserna tvingas fram ielt avtal. Detsom nu övervägs konkret, när man arbetar utifrån medbestämmandelagen, är altfacket skall dra sig ur alla samarbetssyslem. En del fack har redan vidtagitden åtgärden. Man vill i stället upprätta partsförhållandel,göra alla frågortill förhandlingsfrågor mellan parter. Och del är väl den enda vägen , närman ser framför sig vilka krav som ställs i LO/PTK-förslaget och den framlidauppgörelse som man kan länka sig. Dekrav som förs fram på Jobben gäller inte mer samråd och mer anpassning tillmedbestämmandelagen, utan makl till fackföreningen. På en så stor arbetsplatssom ASEA i kräver amn enhälligt vetorätt belräffande lönereformen, bortmed ackorden, politiska rättigheter, veto mol kapitalutförsel och utlandselableringar samt veto mot de teknologiska Medbestämmandefrågor m. m. förändringarna,t. Del är krav som skulle hjälpa arbetarna framåt. Justdatoriseringen är en mycket viktig fråga. Den innebär omfatlande förändringar iarbetslivet. Här ger medbestämmandelagen inte några möjligheter atl ingripamot utvecklingen. Inte heller några av de avtal som tecknats och som manrefererar till i utskottsbetänkandet ger fackföreningen några maktbefogenheterså alt man kan sätta någonting emot utvecklingen. Datateknikenmedför omfattande förändringar i arbetslivet. Den blir vad de som han hand omden gör den till. Och är det kapitalet som styr över teknikensanvändning. Det betyder på många arbetsplatser ett hell nytt arbetsinnehåll,nya konlorsruliner, verktygsmaskiner och industrirobotar som styrs via syslemav datorer. Produktionslinjer och hela produktionsprocesser styrs via dala.Del kan bli omfördelningar av arbete mellan olika branscher och yrken. Denpositiva effekten av förändringarna är alt man kan befrias från hälsofarliga,mtinbelonade och tröttande arbetsuppgifter. Men det gäl mot detaljstyrning,utarmade arbetsuppgifter och brist pä sociala kontakter. Del är vad tekniken används till, där datatekniken aren viktig del. Delta är tillarbetsköparnas fördel. Dethar ställts krav från fackföreningarna. TCO och även LO har ställt krav på ökatinflytande över dalatekniken. Någotsom skulle hjälpa fackföreningarna en hel del vore om det fanns någonform av vetorätt, en rätl atl säga nej till införande av daiorbaserade systemeller utnyttjande av system som redan finns. Därförhar vi i vår moiion 2070 krävt vetorätt för de anställdas lokala fackligaorganisationer belräffande användningen av datorsystem. Vi har ocksä krävt att defackliga organisatioenrna skall kunna göra egna bearbetningar päarbetsköparnas bekostnad med hjälp av de datorer som finns, alt de skall kunnautnyttja experthjälp i form av arbetskonsulter vid införande och förändringarav datorsystem samt att lokala fackliga organisationer skall få fullständigtillgång lill underlag och ulredningar som ligger till grund för förslag omdatorsystem. Dettaär krav som skulle flytta fram positionerna för arbetarna, som verkligenär trängda av den teknologiska utvecklingens snabba frammarsch. Vänsterpartietkommunisterna föreslår i stället sammanfattningsvis all den medbestämmandelagsom vi antog 1976 skall utgå från att den skall gynna en självständig fackligkamp för att uppfylla sociala mål som ett meningsfullt arbete, en godtagbarfördelning av produktionsresultatet och en arbetsmiljö anpassad till människan.Dessa krav skall således stödjas i en lagstiftning, och grunden för denna skallvara demokratiska rättigheter på arbetsplatsen. Avsådana rättigheter kan del finnas många, såsom fackels rätt atl bedrivaforskning på arbetsplatsen, fackets och forskares rätl lill tillträde tillarbetsplatsen, rätt lill fackliga möten på arbetstid, rätt till politiskverksamhet. fullständiginformations- och förhandlingsrätt, lokal och central strejkrätt, vetorätt iavgörande frågor och även rätt till internationella solidaritetsaktioner. Dehär förslagen upptog kommunisterna i sin partimotion . Viföreslår även atl grunden för den arbetslagstiftning vi har skallvara att hjälpa fackföreningarna mot den makl som kapitalet har. Jagföreslär därför i anledning av vpk-motionerna i elt särskilt yrkande attriksdagen 1. bifaller motionerna 1978/79:796, 1978/79:2069yrkandena 2-5 och 1978/79:2070, 2. med anledning av motionen 1978/79:2069 yrkandet 1beslutar hos regeringen begära förslag innebärande att följande socialamålsättningar förs in i Lagen om medbestämmande i arbetslivet: överordnademålsättningar vid reformering av arbetsrätten och arbetslivels villkor skallvara trygghet i anställning, allas rätl till ett meningsfullt arbete, ri.skfriarbetsmiljö ulan arbetsheis, utslagning och monotoni, ekonomisk omfördelningmellan kapital och arbete samt alternativ samhällsnyttig produktion; frågan omökad effektivitet skall underordnas dessa övergripande målsättningar, 3. förklararmotionerna /79:1039 och 1978/79:2467 yrkandena 2 och 16 besvarade med vad som yrkats under 1 och 2 ovan. Jag kan inte låta bli atl göra en reflexion kring de förhandlingar somi dag pågår mellan SAF och LO/PTK. Det ärju nu vi stiftademedbestämmandelagen, men har gått utan atl den har blivit den lageller det avtal om medbestämmande som man sade atl den skulle bli. Vadär det som häller pä att ske? Man kan fråga LO-ordföranden och riksdagsmannenGunnar om han är beredd atl hell ge upp inför . Kravet på ändrade maktförhållanden på arbetsplatsen,som han talade om 1976, ärju som bortblåst . Fanns det inget allvar i deorden? Närlagen skulle prövas i arbetslivet blev den, som jag sade tidigare, enbesvikelse. Den höll inte måltet. Maklen var hos kapitalet, och besvikelsenblev stor på arbetsplatserna. Men då rusade LO-ledning och fackförbund ul ochsade: Vänta skall ni få se! När vi fått ett avtal, då får vi makt. Denna visahar nu upprepats i tre är. Men med tiden har den blivit allt svagare, och framförallt har talet om ändrade maktförhållanden matlats. Kulmen pä denna utvecklingär väl ändå det förslag som LO och PTK har . Man skulle kunna tro alt detvore direkt hämtat från - om det nu inte rentav är del. Ochvarför vill man teckna elt avtal som inte flyttar fram positionerna? Efter treår händer det att man lägger fram ett förslag som inte ger någon makt. Hur kanman så motståndslösi göra på det sättet? Ett undertecknande av det"medbestämmandeavtal" som föreligger är för arbetarrörelsen delstörsta nederiaget i historien. Elt sådant avtal kommer, om det blirverklighet, inte att ha den minsta förankring på arbetsplatserna. Medbestämmandefrågor m. m. 8 protokoll 1979/80:390 diskuteratspå arbetsplatserna och det stämmer inte överens med löftena frän 1976. Ettsådant avtal kan man inte ha. Därförbör del i slället bli omfattande diskussioner på arbetsplatserna om hur makteni företagen skall förändras. Krav bör ställas pä att medbestämmandelagen skalländras. Vidare bör man mobilisera för all del skall företasallvariiga och genomgripande förändringar i arbetsrätlslagstiftningen, så atlvi får en lag som vi kan sluta riktiga avtal på. Medbestämmandelagen har varit i kraft . Lagensfrämsta syfte är som bekant alt främja kollektivavtal om medbestämmanderättför de anställda. Sedan för jämnt debatterademedbestämmandefrågor har det hänt en hel del på avtalsfronlen. Vid del förratillfället förelåg tvä medbestämmandeavtal, nämligen det för statsljänstemän iallmänhet, vilket var det första i sitt slag, och det därtill anslutandeavtalet för anställda. har tillkommit nya avtal: för deanställda vid statsföretagen, för de anställda inom Kooperativa förbundetsavtalsområde, för bankanställda och för försäkringstjänstemännen. Fortfarandebefinner sig dock ett medbestämmandeavtal för privaianställda inom det sloraSAF/LO/PTK-området i förhandlingsskedet, och frågan om medbestämmande för deanställda i kommuner och hos landsting är under fortsatt utredning genom ensärskild kommitté. Trots en stor tröghet i dessa frågor finns det tecken somlyder på atl man nu står närmare en lösning på den allmänna arbetsmarknaden äntidigare. Tillämpningenav lagen skall följas av nya arbetsrättskommiltén men också genomforskningsinsatser. För del senare ändamålet finns det elt särskilt organ,arbetslivscentrum, med uppgift atl utvärdera 1970-talets arbetsrältsreformer.Tyngdpunkten i den forskningsverksamheten ligger på medbestämmandefrägor. Itvå av de tretton motioner om medbestämmandefrågor som utskottet behandlar idet föreliggande betänkandet begärs från skilda utgångspunkter en översyn av1970-talets omfatlande arbetsrätlslagsliftning. Del gör t. ex. isin motion 514. Utskottet hänvisar lill att inte bara medbestämmandelagen utanäven andra betydelsefulla lagar på del akluella området följs avpariamenlariskt sammansatta kommittéer och finner mol bl. a. den bakgrundeninte skäl att tillstyrka motionen. En moiion av och ,nr 1544, är inriktad pä medbestämmandelagen, som av motionärerna anses vara så"skröplig" atl den bör göras om från grunden. Utskottet har en helt annansyn pä värdet av medbestämmande-reformen och avstyrker även den motionen. Ocksäi en tredje moiion, nr 2050, av m. fi. begärs en utvärdering avmedbestämmandelagen. Delta yrkande om utvärdering är begränsat till lagenslillämpning närdet gäller statstjänstemannen. En sådan utvärdering skall enligtmotionärerna kunna ge en viss ledning för hur medbestämmandefrågor kan och börhanteras i framliden. Som jag framhöllinledningsvis är det lagens tanke att omfattningen av och innehålleti de anställdas medinflytande skall regleras genom avtal. Den saken berörs inteav motionärerna. Men självfallet är det effekterna av avtalsregleringen som ärdet intressanta. Det är naturiigtvis svårt att på förhand förutse dessaeffekter. De avtalsslutande parterna har observerat detta och förklarat sigberedda atl ingående följa tillämpningen av avtalet och mot bakgrunden av vunnaerfarenheter göra de ändringar som visar sig nödvändiga. Utskottet har ocksåden uppfattningen att i första hand parterna bör ta hand om utvärderingen. Eltenhälligt utskott avvisar därför motionsyrkandet. Motionenav m.fl. innehåller ocksä ett yrkande att man skall försöka tareda som pä den statliga sektorn går åt för förhandlingar ochinformation enligt medbestämmandelagen. På den punkten är utskottet inteenigt. Yrkandei har avstyrkts av utskottets majoritet, medan i en reservation i princip ställer sig bakom yrkandet. Det är dåvärt att notera atl uttryckssätten i den Lidgardska motionen har en underton avnegativism när det gäller statsanställdas inflytande, en negativism somreservanterna gör sitt bästa för atl tvätta bort. Somjag redan har påpekat finns det ett medbestämmandeavtal på det statligaområdet. Detta är fortfarande ganska nytt och skall f. ö. efter handkompletteras med lokala avtal. Säkerligen kan man inte undvika situationer därförhandlingsarbetet upplevs som tidsödande av både arbetsgivare och de fackligarepresentanterna. Självfallet är det angeläget all sådana situationer så långtsom möjligt undviks genom att parterna eftersträvar att finna smidiga formeroch praktiska lösningar för förhandlingsarbetet. Delta är vad som har betonatsav parterna vid förhandlingsuppgörelsen om medbestämmandeavtalet. Det ärnaturiigt att det kan komma att ta innan det avtalsreglerade systemethar hunnit sätta sig. Eftersom systemet är nytt kan del vara svårt att i förvägmäta omfattningen av förhandlingsarbetet. Därtill kommer, som utskottetpåpekar, att om man vill ha en rättvisande bild av medbestämmandesyslemet, såbör man ocksä mäta de vinster som systemet kan ge i form av bättrebeslulsunderiag, ett smidigare genomförande av de beslut som fattas, osv.Utskottet har mot denna bakgrund avstyrkt motionen även i den del som Jag nuhar redovisat. Frånvpk-häll föreligger fem motioner, som enligt utskottets mening .sammantagna harkrav på genomgripande förändringar av medbestämmandelagen och därtillanknytande lagstiftning.