prot · G30947 · 1979-12-31 00:00:00 — Det är bra. Jag delar också utrikesministernsuppfattning närdet gäller vikten av en snabb ratificering av SALT Il-avlaletoch viklen av ell fullständigt provstopp. Jag har vidare förhoppningar attMBFR, dvs. truppreduktionsförhandlingarna, snart skall kunna visa resullal ochatt vi också skall lyckas bygga vidare på förtroendeskapande ålgärder inomramen för den europeiska säkerhetskonferensen. Menfrågan återstår: Vad gör vi från sida inför NATO-beslutet ? Jag har funderat väldigtmycket på detta. Skulleett svenskt uttalande innebära att vi på ett olämpligt sätt klampade in i våranordiska bröders säkerhetspolitik? Jag kan inte se del på det viset, därför attdet är en fråga om mångas säkerhet - och en fräga om upprustning. Och brukarvi från säga vad vi tycker och tänker. Jagskulle önska - och Jag vädjar till utrikesminister om det - att densvenska regeringen som ett led i värt nedrustningsarbete uttalar vikten avförhandlingar mellan Warszawa- och NATO-pakterna innan beslut fattas om 0/7?regeringens syn på den militära upprustningen i , m. m. Omregeringens syn på den militära upprustningen i , m. m. slationering av nya,hotfulla vapen i . Jaglycker det vore all fullfölja värt ansvar och engagemang när det gällernedrustningsfrågorna. Jag upplever också att ett sådant uttalande skulle varaett stöd för alla våra nordiska bröder. Inte minsl mot bakgrund av detholländska pariamenieis ställningstagande i går, som ändå ger vissa förhoppningaroch öppnar en dörr, tycker jag att vi borde gå in med stöd och göra vad vi kan. Denpassivitet som Jusl nu ådagalägger lyckerjag är beklaglig och svår attacceptera. Jag vill fråga om utrikesministern vill medverka till atl regeringengör ett uttalande i denna fråga. Underdelta anförande övertog försle vice talmannen ledningen av kammarensförhandlingar. Låt mig förstinstämma i anförande. Vansinnetnär del gäller militära rustningar fortsätter. Allt större personella ochekonomiska resurser undandras från positiva utvecklingsområden till följd avkapprustningen. Fattigdomen blir större och hoten mol våra liv och vår hälsaoch miljön blir större för som går. när denna vanvettiga utvecklingrusar vidare. Detmåste betecknas som vanvett och vansinne atl supermakterna, trots att de redanförfogar över överdödningskapacitet, ändå fortsätter såväl den kvantitativa somden kvalitativa utvecklingen på kärnvapenområdei. Detborde ha slätt klart för alla att överiägsenhel frän den ena partenär skäligen meningslös i ett läge där båda de dominerande parterna flerfaldigtkan förgöra varandra och hota civilisationen i dess helhet. måste vi konslalera att världens länder nu sysslar med alt till snabbtökande kostnader köpa sig en än sämre trygghet. Det akluella skeende somdiskuteras i dagens debatt ärett nytt steg i denna utveckling, och Sverigemåste med kraft agera för atl söka hindra att det utvecklas till än större riskför folkmord i . Neutralastater kan inte vara passiva. Det gäller mänsklighetens kollektiva säkerhet,och frågan om kryssningsrobolar och deras motsvarigheter kan inte isolerastillen fråga för världens två dominerande militärallianser. Än mindre kan dennaturligtvis isoleras till en fråga för de två supermakterna i dessa allianser,och . Kärnvapnen är koncentrerade till . Detsamma gällerdet hol som dessa ulgör mol liv, hälsa och miljö. Jagdelar helt utrikesministerns uppfattning när det gäller nödvändigheten av attden utveckling som riskerar orsaka sänkning av kärnvapentröskeln måste brytas.Detsamma gäller självklart också kravet pä att processen som syftar tillrustningsbegränsningar måste inkludera alla kärnvapentyper. Jusnabbare SALT Il-avialet ratificeras och SALT Ill-förhandlingar kan komma igång, förhandlingar som också inkluderar Europabaserade kärnvapen, destobättre är det för fredens sak. Ett fullständigt provstopp på kärnvapenområdeiär oerhört viktigt, inte minst för att söka begränsa den kvalitativa upprustningenpä alombombsområdet. Måletmåste vara alt åstadkomma faktiska minskningar av kärnvapenarsenalerna iEuropa. En fömlsättning för detta är naturiiglvis att nedrustningsprocessen ärömsesidig. Båda parter är ansvariga för utvecklingen, vilket logiskt innebäratt ingen av sidorna kan frita sig från ansvar. Attjämsides med nedskärningar av kärnvapnen också söka fä lill ståndtmppreduktioner i fråga om den konventionella militärapparaten är enförutsättning för framgång och säkerhetspolitisk stabilitet. Den plan förutökade förtroendeskapande ålgärder som bereds från svensk sida införESK-förhandlingarna ärett viktigt inslag i den avspänningsprocess vi sä välbehöver för att öka chanserna lill verklig nedrustning. Samtidigtborde supermakterna förstå att möjligheterna lill avspänning och utveckling avpositiva fredliga relationer försämras genom denna upprustning. Risken är storför alt misstron efter ett beslut om alt lägga ut kryssningsrobolar hos destående trupperna föder en förgiftad storpolilisk atmosfär som allvarligtminskar möjligheterna till framgång vid ESK-förhandlingarna i . Vi fär inte nöja oss med att oroas och beklaga den aktuellautvecklingen pä kärnvapenområdei. Denna hotar den kollektiva säkerheten ochtryggheten för alla människor i . Också våra egna säkerhetspolitiskaintressen förd raraktivitet,eftersom kryssningsrobotarnas existens såväl ifredstid och så kallad skymningslid som krigslid kan sätta vår förmåga atthävda neutraliteten i fräga på ett säll som ändrar föruisällningarna i helanorra . Deliniliativ som Just nu bl. a. resulterar i aktivitet frän flera europeiskaregeringars sida och som syftar till ett moralorium för atl ge rådrum föröveriäggningar militärallianserna emellan måste ges ett kraftfullt stöd frånsvensk sida. Om kan bidra till att åstadkomma en förhandlingsöppningsom löser upp hårt åtdragna prestigeknutar på något säll, bör den möjlighetenutnyttjas. Den aktuella utvecklingen - kryssningsrobotar m. m. - hotar helaEuropas folk. Den hotar såväl de länder som är knutna lill mililäralli-anser iEuropa som alliansfria stater. folk har därför rätl alt ställa krav påmilitärallianserna. Ett stopp för kryssningsrobolar och ömsesidiga nedrustningarmed målet att totalt frigöra frän atombomber ligger i allas värtintresse. Låtoss ställa dessa krav, hur avlägset det sistnämnda än kan te sig. Det är pätrots mol alla nedrustningsförhandlingar och tvärt emot allt förnuft länder ochallianser köper sig ökad otrygghet lill allt högre kostnader Omregeringens syn på den militära upprustningen i , m. ni. påminde om att världen satsar 2 000 miljarder kronorvarje år på rustningar. Dess värre är siffra alldeles riktig.Detta kanjämföras med, såsom Jag tror att också gjorde, vadväridens länder i samarbete lyckats åstadkomma för atl hjälpa de fattiga folkenur deras misär - summan av dessa hjälpinsatser motsvarar inte Oiuregeringens syn på den militära upprustningen I , m. m. mer än en månadsrustningsulgifter. Det är alldeles klart atl det här är elt enormt slöseri medresurser, som används pä det minsl meningsfulla och mest destruktiva sätt somman kan tänka sig. Det är ocksä, precis som sade, en upprustningsom för innebär ett ökat hot och som vi därför har anledning alt varakritiska mot. Detfinns också en opinion här i , liksom i alla andra länder där opinionertillåls komma till uttryck, mot det här rustningsvansinnet. Det är därförganska naturiigt alt det uppstått en livlig debatt i de demokratier som ingår iden atlantiska försvarsgemenskapen och i de andra länder för vilkastormakternas försvarspolitik har betydelse. LarsWerner var missnöjd med atl jag inte mera direkt svarade pä hans fråga omkryssningsroboten. Lål mig säga all Jag upplever de planer som finns i NATOsom olyckliga, därför atl de är ett led i en process mol ökad kapprustning. Påsenare tid har vi haft flera sädana här debatter. De har aktualiserats Just avbeslut eller av planerpä vapenområdet som blivit kända. Detta var fallet närdet gällde neutronvapnel, och vi hade en sådan debatt om den sovjetiskautbyggnaden av kärnvapenbärare av lyp SS-20. har vi åter en debatt om NATO:splaner på en förstärkning av kapaciteten när det gäller medeldistans vapnen. Isamband med diskussionen om neutronbomben uttryckte den oroför det nya led i kärnvapenkapprustningen, som det sovjetiska införandel av des. Vi gjorde det därför atl vi säg detta som eltled i kapprustningsprocessen. Varje steg i kapprustningsprocessen från den enasidan har lett till nya åtgärder frän den andra sidan. Vad som påden ena sidanses som en nödvändig reaktion till skydd mot den andra sidans åtgärderuppfattas av denna som ett nytt hot, som kräver nya motåtgärder. De aktuellaNATO-planerna är ett nytt led i den här utvecklingen. Detbygger på ett slags illusion om atl det skulle ligga i någol landssäkerhetsintresse atl vi får en större kärnvapenarsenal än den vi redan hareller en större arsenal av konventionella vapen. Det är klart alt detta inte,vilketjag redan har varit inne på, bara kan anses ha intresse för de länder somingår i de försvarsallianser där besluten skall fattas. De har också betydelseför och för svensk säkerhet. Fårjag här inpassningsvis lill säga alt vi frän svensk sidanaturiigtvis måste se lill att vi barett eget försvar som ger oss möjlighet attpå den nivå och med de medel som krävs bemöta kränkningar av den svenskasuveräniteten. Den politiken måste naturiigtvis gälla oberoende av med vilkavapen som vi hotas. Detär, fru talman, med insikter om det riskabla i den uppmstningsprocess som pågårsom vi bedriver vår politik. Och jag vill påstå atl vi gör det ganska aktivt.Jag tror rent av alt vi kan få erkännande för den saken frän de allra flestaländer Vibedriver en politik som innebär atl vi brännmärker kappmstning, även när den"bara" tar sig uttryck i en höjning av kvaliteten på vapnen, vilketgivetvis introduktionen av innebar för Warszawapaklsidans del och som givetvis ocksåde aktuella NATO-planerna innebär t. ex. i vad gäller anskaffningen avkryssningsrobotar. Vigör det ocksä genom en aktivitet på nedrustningens område somjag tror harvunnit respekt. Och vi gör det, för del tredje, inom ramen för den europeiskasäkerhelskonferensen, där tillhör de länder som hårdast har tryckt päinförandel av vad som har kallats för förtroendeskapande ålgärder, dvs.åtgärder som skall rycka undan en del av grunden för den misstänksamhet somfinris hos de respektive parterna och som Ju åberopas som motiv för denupprustning som pågår. De förtroendeskapande åtgärderna kan vara av olikaslag. Som exempel kan nämnas atl man talar om för varandra när manövrar av enviss omfattning äger rum och atl man i övrigt håller varandra underrättade omvad som sker pä det militära området. Ofta är detju misstänksamhet belräffandeden andra partens planer som gör atl åtgärder vidlas som hade varit onödiga medbättre kunskaper. Jagkänner alltså inte att det finns någon anledning alt regeringen skall ta åt sigav den kritik för att vara passiv som riktar mot den. , och Jag tror atl möjligen ocksä gjorde det, att vi intebara kan göra dessa uttalanden, inte bara kan vara aktiva på denedrustningskonferenser och i de andra internationella sammanhang, där viagerar utan att vi ocksä måste handla. Men det är faktiskt genom Just dessaaktiviteter som , såsom stående utanför de mililärallianserna, kanhandla. Vi har noterat alt flera NATO-länder genom sina ställnings-laganden harunderslmkit behovet av alt förhandlingar kommer lill stånd mellan NATO-sidanoch Warszawapaktsidan. Del har gällt det norska, det danska och i hög grad detholländska ställningstagandet. Del är klart alt vi har all anledning att noteradetta med lillfredsställelse. Jag hoppas alt det uttalande frän regeringenssida som efteriysle därmed ocksä är gjort. Självfallet hoppas viatl man från NATO:s sida skall agera på sådant sätt att dessa förhandlingarunderiällas. FärJag , fru lalman, säga att jag för min del inte drar de säkra slutsatserom karaktären på den nuvarande militärbalansen i som gör.Den enda slutsals Jag vill dra är alt det är upptrappnings-processen som sådanvi nu måste hejda. 0/7?regeringens syn på den militära upprustningen i , /??. (vpk): Jag noterar naturiigtvis med särskilt stort intresse alt ledanderepresentanter för partier som utgör regeringsunderlaget instämmer med mig imin kritik av regeringens passivitet i dessa frågor och vill att regeringenskall göra någonting. Fårjag sedan säga till , alt alldeles oavsett del speciella ansvarsom stormakterna har för rustningarna och nedrustningarna, så kan det aldrigfrita små stater som från atl på allt säu aktivt verka för nedrustningoch avspänning. Det är sådana konkreta initiativ och ställningstaganden fränden sida som jag har efterlyst i min interpellation och idebatten här . Men tyvärr får jag konstatera atl inte 0/77regeringens syn på den militära upprustningen i , m. m. ens i utrikesministernssenaste inlägg kom det några uttryck för att regeringen tänker vidla sådanaåtgärder. Deborgerliga regeringar vi har haft -också den nya trepartiregeringen - har varitpassiva i säkerhets- och nedmstningsfrägorna. Tyvärr är det så. Regeringarnaoch olika företrädare för regeringarna har uttalat oro - precis somutrikesministern också gör här , och jag tror säkert att det är en ärligtmenad oro som han ger uttryck för. Men det räcker inte, , att barakänna oro, därför atl oron måsle följas av konkret handlande, och det är ändådet som slutligen är avgörande för atl vi skall få till stånd en förändring.Men därvidlag har alltså de tidigare borgerliga regeringarna varit passiva, ochdet kommer tydligen också denna regering att vara. OlaUllsten säger att man har varit ganska sä aktiv, all man har brännmärktkapprustningen. Ja, det är bra, |-i-ien vilka konkreta ålgärder tänker nividta? Jagär klar över att det är en allvarlig kritik som Jag och andra riktar motregeringen. Och del är en kritik som förts fram inte bara av oss kommunisterutan också av andra. Föross förefaller del som om den nuvarande regeringen har förpassatnedrustningsfrågorna i skymundan, precis som om man inte vore intresserad avdem. Det finns därför skäl alt la nya grepp i dessa frågor, atl gä från ordtill handling och börja agera på ett aktivt sätt i stället för att som intaen i internationell jämförelse myckel passiv hållning. har också sådanamöjligheler som neutralt och alliansfritt land. Vi kan föra en aktivneutralitetspolitik. Vi skulle kunna vara långt mer aktiva och pådrivande än viär . Men de särskilda möjligheterna står helt outnyttjade, och del i envärld med ständigt ökad kapprustning, i en värid med tillräckligt antalkärnvapen för atl förgöra mänskligheten mänga gånger om. skri ver , som jag refererade lill i mitt förrainlägg, sä här: "för alltsåinte någon aktiv säkerhetspolitik och reagerar mycket försiktigt eller inie allspå händelser i omvärlden. som gäller värt närområdetorde åtminstone till viss del kunna förklaras av vår syn på roll iNorden. Enligt denna syn råder det i en 'balans' som möjliggöravspänning. bidrar lill denna balans genom sin neutralitet, baserad päett starkt militärt försvar. Mot denna bakgrund är del försvarels betydelse somskjuls i förgrunden, medan aktiv diplomati tilldelas en andraplansroll. Någolförenklat skulle man kunna säga att den svenska politiken gått ut på att om vibara bevarar elt starkt försvar, kommer stabiliteten i att kunnavidmakthållas." Detär alltså i första hand en fräga för militären att agera i säkerhets- ochavspänningsfrågorna. möjligheter alt pä diplomatisk väg la olikainitiativ står helt outnyttjade, och uppenbarligen avser inte regeringen atländra på det förhållandet. Detta kan inte annat än beklagas, men det kan tyvärrockså få direkta följder för vårl land, vilket hävdar i sinartikel. Han säger i det sammanhanget: "Inget luftförsvar ivärlden kan bli tätt mot kryssningsrobolar, även om man vidtar oerhörtkostsamma åtgärder." Utrikesministernsade i sitt svar atl regeringen är villig att stödja och själv ta realistiskainitiativ till rustningskontroll och nedrustning i . Samma sak sägs iregeringsförklaringen. Jag noterar också atl utrikesministern välkomnade ochsåg posiiivt på det beslut som har fattat om ensidiganedrustningsålgärder, vilka redan har påbörjats. Det är alltså bara de gamlakalla krigsivrarna som försöker föra undan detta initiativ som enpropagandagest. Jagvill avslutningsvis fråga utrikesministern: Om utrikesministern ser positivt pådet sovjetiska initiativet och om utrikesministern vill verka för en fortsattnedrustning, varför är utrikesministern då inte beredd att proteslera och ageraemot NATO:s uppruslningsplaner och mot införandet av det nya vapnet? Föregen del och för vårl partis del vill jag deklarera alt vi helt delar deslutsatser kommil fram till och som han avslutar dagens artikelmed. Jag vill gärna läsa in dem i protokollet: "Rentpraktiskt innebär detta att bör agera för atl Nato inleden 12 decemberfattar beslut om nya kärnvapenrobotar, att som motprestation'fryser' tillverkning och utplacering av SS-20-robolar och alt förhandlingarsnarast sätts i gång kring dessa frågor. Vidare bör den utveckling som ägt rumleda till alt omprövar sin avvisande hållning till tanken päen kärnvapenfri zon i ." Delar utrikesministern ochregeringen den värderingen? Omregeringens syn på den militära upprustningen I , m. m. konstaterade attjag instämde i vpk:s kritik. Det är välkanske inte riktigt så del förhåller sig, ulan jag har formulerat minpersonliga syn på hela den här problematiken. Däremot kanjag instämma i delLars sade när det gäller vikten av alt de små länderna lar sitt ansvar.Jag tog i mitt anförande upp frågan om supermakternas ansvar och anförde attJag anser atl de har stor skuld till den upprusining som sker i världen, ochjag vill som sagl instämma i -jag hoppas det kom fram i mitt förra anförande -att vi som representerar de små länderna verkligen har ett enormt ansvar närdet gäller atl göra allt vad som står i vår förmåga för att förbättraförhållandena för människor. Det är också detta som vi från svensk sida gör iså många sammanhang. BådeAnders och jag menade att om vi får kryssningsrobotar utplacerade mntomkring våra gränser, sä kan det bli svårt för att hävda sinneutralitet. sade då att vi måste ha ett eget försvar som kan mötaalla kränkningar av vår neutralitet, oavseu vilka vapen som används. Jag skallinte vara kategorisk pä den här punkten, men jag undrar om det verkligen är sålätt-också om man hareU starkt försvar-aU försvara sig just molkryssningsrobotar Det skulle ju kunna uppstå enorma skador, om de sköts nedöver svenskt territorium - om det nu över huvud taget är möjligt att träffadem. har sagt atlNATO:s planer är olyckliga. De är eu led i en 13 protokoll 1979/80:467 0/7?regeringens syn på den militära upprustningen i , m. m. process för ökadupprustning. Han har ocksä sagt att understryker vikten avförhandlingar. Jag tycker ändå inte atl utrikesministerns svarar såtillfredsställande. 1 den nuvarande situationen har vårt land en fantastiskmöjlighet atl dels gä in och stödja våra nordiska bröder,dels att med kraftsäga alt det inte bör fattas något N ATO-beslut . Sätt i stället igång med förhandlingar och se vad som kan åstadkommas den vägen. Omden agerade pä det sättet skulle det vara alt fullfölja våratraditioner i fräga om aktivt utrikespolitiskt handlande och när det gäller denaktivitet som vi alltid brukar utveckla i alla upprustnings- ochnedrustningssammanhang. Jagvill upprepa atl, även om utrikesministern här har gåtl oss litet till mötes,finner jag det inte helt tillfredsställande. Jag tror att en klarare och rakaredeklaration frän svensk sida verkligen skulle kunna ha stor betydelse i den härsituationen. citerade vad Jag sagl om de akluella planerna. Jag hoppasalt hon korrekt uppfattade vad Jag sade. Enligt min mening är planernaolyckliga, eftersom de är, som jag tillade, ett led i en process som innebärupprusining. BeträffandeGunnel uttalande om vår tradition att stödja de nordiska grannländernatror jag att hon kan känna sig helt trygg. Vår attityd i säkerhetspolitiskafrågor när det gäller de nordiska länderna är densamma som den alllid harvarit. Den bygger i hög grad på att har fullt förtroende för deras sättatt utforma sin säkerhetspolitik. LarsWerner kom tillbaka till sin tanke att det inte räcker med att jag står här ochuttalar min oro -jag måste handla, uppenbariigen på fläcken. Del räcker inteheller med den aktivitet som faktiskt är ganska berömt för pänedruslningsområdet, att vi under åtskilliga är - och med bred polilisk enighet- drivit kravet på partiella provstopp när del gäller kärnvapen, fortsätter attdriva kravet pä ett totalt provstopp, atl vi hårt drivit kravet på förbud molsärskilt inhumana vapen, kravet pä förbud mot användning av kemiska vapen etc.Som Jag påpekade driver vi också med stor intensitet, inom ramen för deleuropeiska säkerhetsarbetet, förslagen om s. k. förtroendeskapande ålgärder,som Jag tror tillhör just de områden där ell land som kan göra nyita. Menjag skall gärna medge atl i förhållande till den handling som sig, och som tycks skola innebära atl vi genom egna ålgärder sätterstopp för kappmslningen, ter sig givetvis allt detta resolu-tionsarbele, alltdelta trägna harvande vid nedrustningskonferenser och i somnågonting ganska blekt. Men det tillhör trots allt, , den härverksamhetens betingelser au man inte särskilt snabbt når några stora resullal.I själva verket kan vi alla konstatera att resultaten på nedrustningsområdetmer eller mindre uteblivit eller i varje fall varit ytterst blygsamma. Men vi tänker fortsättaoförtmlei den väg som vi valt, och som bygger på den möjligen fåfänga tronatt det internationella opinionstrycket skall förmå stormakterna alt la sillförnuft lill fånga. Jagkan inte underiäta att hälsa också välkommen i den krets avpolitiker som deltar i den här opinionsbildningen. I varje fall när det gälldedebatten kring de sovjetiska saknade vi både och sähans partikamrater. Men det är möjligt alt det bliren ändring i det avseendet ifortsättningen, och den hälsar vi i så fall med stor tillfredsställelse. LARSWERNER (vpk): Eftersomjag är något mer blygsam än utrikesministern är skall Jagerkänna min otillräcklighet beträffande aktivitet i nedmstningsfrägorna -menden delar jag i så fall med , som inte barett lika aktivt förflutetsom vi kommunister när del gäller alt slåss för avrustning och nedrustning. Varfanns ni på 1950-lalei, när det inte var så opportunt att gå ut och slåss förStockholmsappellen? Jag vet inte var fanns dä. Jag var inte gammal,men jag var med då. Jagerkänner dock alt vi har aort alltför litet för nedrustningen och avrustningen,och jag tycker som att det inte räcker att gå upp och säga är orolig. Del behövs ju något annat. Visst är del riktigt, allt detta somOla räknar upp. Vi är berömda för vår aktivitet i nedrustningsfrågorna,och det är en inställning som jag tror att alla partier delar. Men i denaktuella frågan är ni uppenbarligen passiva, ni är inte beredda att göranågonting annat än att uttrycka er oro. Och det är väl det längsta vi harkommit : säger alt NATO:s planer är olyckliga. Del är det somjag betecknar som den oroande passiviteten, i ett läge där det finns risk altkapprustningen kan skjuta ny fart och då också svenska säkerhetsinlres-sen ärhotade. Jagställde frågan om kryssningsrobotarna. Jag vet atl UD har gjorl eltuttalande i den frågan. Man sade då att man utgick ifrån att Sverigesneutralitet skulle komma att respekteras och att robotarna skulle dirigerasutanför landets gränser. Det vore bra som sä blev fallet, men tyvärr är sådanaförhoppningar en aning orealistiska. Det nya med kryssningsroboten ärju att denär speciell på så vis atl den söker sig fram i terrängen dit radarns sökandeöga inte når. Roboten tar sig fram i svackor i terrängen och flyger på mycketlåg höjd över marken. Och om robotarna skulle välja vägen över skulledet upptäckas av radarn, och framför allt skulle de ändå tvingas kränkaFinlands luftrum. Jagförslår inte och jag är förvånad över utrikesministerns och regeringens mycketöverslätande och ointresserade attityd i denna fråga.