prot · G30975 · 1979-12-31 00:00:00 — En central sats i vår socialdemokratiska motion om densociala utslagningen är denna: "Ofta börjar utslagningen i barndomen somett socialt arv från uppväxtmiljön, förstärks i förskolan och skolan och kanvara starkt befäst redan i ungdomen genom dålig utbildning och svårigheter attfå arbete," Vi har alltså att göra med ett sammanhängande helt. Eninternationell undersökning visade att det var många barn iSverige som inte kände att någon tyckte om dem. Jag tror att det är här vi haratt söka roten till vad vi nu menar har gått fel. Vi måste med all kraft värjaoss för en återgång till ett auktoritärt samhälle - det ligger, herr talman,snubblande nära. Vi behöver ett samhälle där barnen känner att de är omtyckta,att de betyder något, att de har ett ansikte. De har först och främst rätt till sina föräldrar.Kollektiv omsorg kan inte träda i föräldrarnas ställe. Samhällets barnomsorgutgör en komplettering, och en nödvändig sådan, inte minst nu när vi intelängre har de stora barnkullarna och ibland även saknar granngemenskapen. Att finna en lösning som tillfredsställer barnens behov avföräldrakontakt, av kontakt och stimulans med andra barn, och att ge bådaföräldrarna möjlighet till arbete utom hemmet, till förenings- ochfritidsaktiviteter, hör kanske till de främsta uppgifter som detta samhällehar. Lyckas vi, eller lyckas vi inte - resultatet kommer om i formav ökad eller minskad social utslagning. Kostnaderna kan bli väl så stora somde vinster samhället kan göra genom missriktad sparsamhet. Samhället har stora uppgifter framför sig. Det finns sakersom vi måste lösa gemensamt, som vi inte kan göra ensamma. Därför, herr talman,ser jag en utomordentligt stor fara i de ekonomiska svårighetersamhället hamnat i och de propåer som går ut på att spara på den offentligasektorn. Den offentliga sektorn - vad är det? En mängd byråkratersom betalar ut löner till varandra eller en apparat som växer efter den berömdaParkinsons lag? Ja, så kan man se det, om man inte ser att det saknasbarndaghem, att åldringsvården har för litet antal anställda eller att långvårdspersonalenkan säga: får det vara nog- nu klarar vi oss inte längre. Sä ser man detockså, om man inte märker att daghem, fritidshem, ålderdomshem, m,m, får skjutas därför att det inte finns pengar. En gjordopinionsundersökning visade att människor visst är beredda att avslå egenstandardhöjning, om man just får dessa tjänster. Det vittnar om ett gott omdömehos allmänheten. Den offentliga sektorn, eller låt mig kalla den för denväsentliga sektorn, får ekonomiska bekymmer, och gläder sig. Menmänniskorna, herr talman, får det svårare. Vi socialdemokrater har även återkommit med vårmotion om den sociala utslagningen. Vi började och har sedan fortsatt. På alkoholpolitikens område har regeringen föreslagitvissa förbättringar - och dem är vi glada åt, även om de är relativt små. Menförbättringarna vägs gott och väl upp av försämringar på det ekonomiska planet.Till det mera glädjande hör dock högre anslag till ,kampanjen mot langning och ett uppräknat anslag på 1 milj, kr, till Länkarna,Men har inte fält något förhöjtanslag, trots att den har högar av ansökningar från folkrörelserna för olikaaktiviteter. Vi får höra att regeringen höjer anslaget tillalkoholpolitiken med ca 50 milj, kr. Det mesta är dock, herr talman,automatiska höjningar. Och försvinner 122 milj, kr. i statsbidragtill kommunerna för nykterhetsvård. Vi var överens om att dettabidrag skulle gå in i det allmänna skatteutjämningsbidraget till kommunerna. Nuhar det allmänna skatteutjämningsbidraget prutats till hälften - och kommunernaoch vi i är lurade. Bidraget till nykterhetsvård, som varett stimulansbidrag, har betytt mycket, och det var med en viss tvekan som jagvar med om att ta bort det. Nykterhetsvården är ju inte alltid etthögprioriterat område i kommunerna. Det var för att få mera enhetlighet och ettförenklat bidrag som bidraget till nykterhetsvård logs bort ochpengarna i stället skulle inräknas i det allmänna skatteutjämningsbidraget -ochvi var som sagt med på det. var vi också tvungna att ordentligt rycka utför att klara hem de 69 milj. kr. till kommunerna som den folkpartisfiskaregeringen var på väg att ta bort. Jag vill göra följande konstaterande. När vinu försöker förbättra den öppna vården, försämras de ekonomiska bidragen tilldenna. Det är flera åtgärder som behöver vidtas för att klara engod miljö för barnens uppväxt. Tillsammans har vi från socialdemokratiskt hållplockat fram 250 milj. kr. för denna inriktning. Det är halva den summa som viansett oss ha till förfogande från de 500 milj. kr. som vi sparat på försvaret.Vi tror Nr 75 att det är viktigare att satsa päen förbättring av barnens uppväxtmiljö än på 31 januari1980 Vad vill vi då mera direkt påmissbruksområdet? I första hand önskar vi en regeringskommissionefter norskt mönster som ordentligt tar tag i alkohol- Den bör naturiigtvissamarbeta med nämnd för Vi vill vidare att skall göra en samlad översynav gällande restriktioner, deras tillämpning och efterlevnad samt av behovet aveventuella kompletteringar. Vi vill hakommunala handlingsprogram när det gäller utslagningen. 1 vår motion återkommervi också i budgetfrågan och återupprepar vårt krav på ett treårsprogram förnågot över 100 milj. kr. - 34 milj. kr. mer än regeringen - för nästa budgetår.Det gäller den kamratstödjande verksamheten inom fackföreningsrörelsen ochalkoholfri icke-kommersiell nöjesverksamhet. Det gäller stöd till andra folkrörelserför deras rehabiliterande verksamhet - information och aktiviteter. Det kangälla Länkarna, och alla de organisationer och kommuner som villställa upp för att göra en insats men som saknar medel. Det gäller också enförbättring av vården. Den satsning som regeringen gör är alldeles för liten ochmotsvarar inte de många ord som används i den allmänna debatten om vårt störstasociala problem. Jag ser, herr talman, att socialministern står strax eftermig på talarlistan. Jag skall med stort intresse lyssna till henne. Jag skulleönska att hon gjorde en bred redogörelse för hur hon ser på sitt socialaansvarsområde. Det kan vara tid till det , i kanslihuset.Hur vill socialministern bekämpa den sociala utslagningen, minska de socialaoch ekonomiska klyftorna mellan människorna, och hur tänker socialministernbygga ut den sociala omsorgen inom familjepolitiken, på nykterhelsvårdens ochåldringsvårdens områden? Hur ser socialministern på att skatteutjämningen drasner med 750 milj, kr, och gör det svårare för kommunerna att klara den socialaomvårdnaden? Jag har också några mer begränsade, men betydelsefullafrågor till socialministern. Vi talade i höstens allmänpolitiska debatt om spritfrirepresentation. Vi återkommer till den frågan i en mofion . Hur har detgått? I propositionen finns några luddiga formuleringar om att det är bra omdet allmänna och dess representanter visar föredöme och begränsar alkoholen vidrepresentation. Det tycker jag år alltför tamt. Är några riktlinjer på gång förstatens vidkommande i detta syfte? Vad menarsocialministern med att den senaste höjningen av alkoholbeskaltningen följde"de alkoholpolitiska grunder som man tidigare enats om"? Såvitt jagvet var det endast en anpassning till den allmänna prisnivån. Jag ställerfrågan därför att den har betydelse för framtiden. Till slut: Hur skall den omtalade folkresningen mot alkohol- och 64 narkotikamissbruket ske? Hur skallalkoholkonsumtionen kunna bringas Finns det inom regeringen någon kort- ellerlångsiktig planering i detta syfte? Det har väckts många motioner i alkoholfrågan.Socialutskottet har fått över 20 stycken, och några har dessutom gått till skatteutskottet.Detta speglar det stora intresse som finns f. n. Vi får anledning att återkommasenare, när utskotten har färdigbehandlat både propositionen och dessamotioner. Slutligen, herr talman, vill jag säga följande. Vi kaninte acceptera utslagning från arbetsliv, från skola, från mänsklig och socialgemenskap. De grundläggande orsakerna till utslagningen måste angripas genomförbättringar i arbetsmiljöer, tryggad sysselsättning, bostadspolitiska ocholika familjepolitiska insatser samt akfiva insatser i skolan och påkulturområdet. Det gäller att försöka skapa ett samhälle som präglas av omtankeom varandra och där kommersialismens destruktiva krafter inte får plats. Kampen mot utslagning och missbruk måste präglas av endemokratisk människosyn, som bygger på principen om alla människors lika värde.Vi måste ha respekt för en människas integritet och tro på alla människorsmöjlighet att utvecklas. Jag tror att om vi utvecklar vårt samhälle efter dessariktlinjer skall vi också komma till rätta med den sociala utslagningen och medalkohol- och narkotikaproblematiken, som växer sig allt starkare och blirallt svårare. Förste vice talmannen (): Herr talman!Under den allmänpolifiska debatten tog jag upp missbruksproblemet,vårt utan jämförelse största och allvariigaste sociala problem. Jag tog då uppvad man kunde göra i förebyggande syfte i hem, skola och samhället i övrigt,vad man kunde göra för att hjälpa dem som blivit offer för missbruket. Jagkommer även i detta inlägg att ta upp vissa missbruksfrågor men begränsar migfill de fall då vård utan samtycke erfordras. Att beröva någon friheten är ett utomordentligt djupgåendeingrepp i vederbörandes liv. Måste ett sådant frihelsberövande trots allt ske,måste 1, frivillighetenvara uttömd, 2, reglerna varaså klara och entydiga som det över huvud taget är möjligt, 3, beslutetomgärdas med stränga krav på rättssäkerhet och 4, vården kunnautformas sa, att den så långt som möjligt svarar mot missbrukarens verkligabehov. Tvånget i sig kan aldrig bota eller rehabilitera. Det ärdess innehåll i det enskilda fallet som är helt avgörande för resultatet. Under en följd av år har man av olika skäl i det längstadragit sig för att tillgripa tvång enligt nykterhetsvårdslagen, Samfidigt harallt fler alkohol-och narkotikamissbrukare gått under - det finns skakandeuppgifter på detta från många håll - eller slagits ut. Detta har skett trotsatt betydande öppenvårdsinsatser gjorts av kommunernas alkohol- ochnarkotikapolikliniker, och inackorderingshem och behandlingshem samtidigtbyggts ut. 5 protokoll 1979/80:75-76 Del är också omvittnat att barn i missbrukarhem i växandeomfattning tas om hand för samhällsvård. Del innebär att man - i strid medhelhetssynen -tar bort den friska biten i familjen, alltså barnen, medan denvårdbehövande - missbrukaren - i stor utsträckning lämnas åt sill öde. Uppenbarligen har det på allt fler håll visat sig att mantrots allt inte kan undvara del sociala tvånget - trots de vällovliga och heltnödvändiga satsningarna på öppna och frivilliga vårdformer. har vi fått en markant ökning av antalet ansökningar omtvångsvård vid nykterhetsvårdsanstalter. Bakom ansökningarna ligger sorn bekantdubbla beslut i socialnämnd och länsrätt, varvid del också skall visas attmöjligheten till frivilliga hjälpälgärder har tömts ut. När statistiken för1979 nu är klar visar den pä en ökning av antalet ansökningar omtvångsintagning med inte , Också inom psykiatrin visar rapporter från olika delar avlandet att antalet hjälpsökande alkoholister ökat kraftigt utan att det alltidfunnits resurser att ge dem adekvat hjälp. En rapport som har publicerats justdenna vecka i och utförts vid visar att den årligaökningen av vårdfillfällen på grund av alkoholdiagnos i absoluta tal varitdrygt fyra gånger större än , Skulleutvecklingen fortsätta på samma sätt får man enbart för psykiatrins del räknamed en fördubbling av antalet vårdtillfällen på grund av alkoholdiagnos under1980-talet, sammanfattar rapporten. Så mycket torde därför, herr talman, stå fullständigtklart som att något utrymme inte finns för att ålägga psykiatrin ansvaret förytterligare kategorier vårdbehövande missbrukare. Psykiatrin kämpar redan numed stora, inte minst personella, svårigheter. Del borde också stå klart att vi inte klarar oss utanmöjlighet att tillgodose de missbrukare som behöver en mer långvarig socialrehabilitering och som inte av egen kraft mäktar stå emot missbruket. Förslaget i socialtjänstpropositionen om borttagande avnykterhetsvårds-lagens tvångsmöjligheter och om införandel av en särskildmissbruksparagraf i den psykiatriska tvångslagen (LSPV), en missbruksparagrafsorn skulle möjliggöra ett vidgat kvarhällande för psykiatrisk tvångsvård, hardärför redan passerats av utvecklingen. Den nya missbruksparagrafen innebär att den som till följdav beroende av alkohol eller narkotika är i trängande behov av avgiftning ochannan psykiatrisk vård i samband med denna får beredas psykiatrisk tvångsvård ihögst . Det är helt orealistiskt att på en fid av maximalt fyraveckor kunna ge en meningsfull vård åt de oftast i grunden socialt utslagnamänniskor det här är fråga om eller bedriva ett konstruktivtrehabiliteringsarbete för dem. Resultatet torde i de flesta fall bli att denintagne efter några veckors omhändertagande i den skyddade sjukhusmiljön ochtrots aldrig så fina behandlingsplaner ganska direkt skulle återvända till densociala och mänskliga misär från vilken han kommit. Vi måstekomma ihåg att de positiva erfarenheter vi trots allt har av vård av missbrukare knappast har vunnits på de psykiatriskasjukhusens slutna avdelningarutan på sådana mindre vårdenheter som t, ex,, där vård-och rehabiliteringsarbetet bedrivs i helt andra former än denpsykiatriska vården och där det rör sig om mycket långa vård- ocheftervårdsperioder. Låt mig så, herr talman, gå över till rättssäkerheten.Nykterhelsvärdsla-gens tvångsbestämmelser bygger på dubbla beslut i socialnämndoch länsrätt. Intagning enligt det nya LPV-förslaget avgörs av endast tvåläkare, som ensamma skall såväl ta initiativ till som utreda och fatta beslutom intagning. Den nya psykiatriska missbrukarparagrafen bygger på indikationen"beroende". Beroendet definieras som ett tillstånd, där missbrukarenhar ett tvångsmässigt behov av medlet i fråga och inte själv kan viljemässigtstyra sina egna begär. Tas möjligheten till tvängsomhändertagande enligtnykterhetsvårdslagen bort, kommer naturligtvis trycket på läkare att utfärdavårdintyg för psykiatrisk tvångsvård att öka starkt. Men hur skall denvårdintygsskrivande läkaren, som kanske har sett patienten,kunna avgöra om den person som han har framför sig lever upp till definitionenskrav på "beroende"? Bedömningen torde dessutom ofta få göras på gravtpåverkade personer, eftersom de ju måste vara i trängande behov av avgiftningför att kunna tvångsintas enligt den nya missbruksparagrafen. Bedömningen idessa fall kommer ofta att ske när möjligheten att inhämtainformation från socialvården är mindre än annars. Vilka korrektiv mot från psykiatrisk synpunkt felaktigatvångsintagningar finns då i lagförslaget? Den överläkarprövning som enligt 9 §i lagförslaget skall ske efter intagningen skall endast prövaom pafienten "är i behov av psykiatrisk vård", Samma prövning skall,om patienten begär det, göras av den föreslagna psykiatriska nämnden. Detförefaller som om utomordentligt få har uppmärksammat det häpnadsväckande idetta. Borta är således det krav på "beroende" som skulle legaliseraden psykiatriska tvångsvärden, borta är kravet att det skall föreligga "trängandebehov" av sådan vård och borta är åtminstone i lagtexten kravet på attutebliven vård skall innebära allvarlig fara för liv och hälsa. Kvar står, somsagt, endast ett krav på psykiatrisk vård som, av propositionen att döma,uppenbarligen kan bestå av "motivationsbehandling kombinerad medkartläggning av behovet av sociala stöd- och hjälpinsatser". Föreliggersådant "behov av psykiatrisk vård" skall patienten även ifortsättningen vara intagen. Detta, herr talman, bör jämföras med nu gällandepsykiatrisk vårdlag, LSPV, som inte bara för intagning utan också förkvarhällande av patienten kräver att det skall föreligga psykisk sjukdom, enpsykisk sjukdom som dessuton- skall vara av sådan art och sådan grad att slutenpsykiatrisk vård är oundgängligen påkallad. Dessutom krävs en av femspecialindikationer. Lagförslaget i socialtjänstproposifionen innebär således,i strid mot såväl Hawaiideklarationen, psykiatrins etiska kod, som gällandepsykiatriska tvångslag, att en missbrukare lagligen kan hållas kvar upp för psykiatrisk tvångsvård utan att psykisk sjukdom föreligger -bara ett s, k, psykiatriskt vårdbehov, som uppenbarligen ges en mycket vidinnebörd. Jag har, herr talman, uppehållitmig vid detta ganska ingående, och jag har gjort det därför att jag inte vetnågot annat land i världen som medger kvarhällande för psykiatrisk tvångsvårdpå så lösa grunder. Lagförslaget bäddar för godtycke och oenhetlighet utanminsta garantier för att den tvångsomhändertagne verkligen får den vård somjust han är i behov av, Inga, allra minst missbrukarna, är betjänta av psykiatrisktvångsvård - om det i själva verket är andra vårdformer de är i trängande behovav. Förslaget har, trots de utomordentligt allvarligakonsekvenser det skulle få ur vård- och rättssäkerhetssynpunkt, varkenremissbehandlats eller i sin nuvarande form granskats av lagrådet. Ändå är detuppenbart att det berör de medborgerliga fri- och rättigheter som åtnjuter förstärkt grundlagsskydd. Min innerliga förhoppning är därför, herr talman, attriksdagen inte skall avveckla de tvångsregler som finns i nykterhetsvårdslagenförrän man har ett lagförslag som bättre och inte sämre än nu tillgodoser bådevård- och rättssäkerhetssynpunkter. Ett samhälle statt i snabb omvandling, såsomfallet är i hela den industrialiserade världen, ställer solidariteten påständiga prov. Vår omsorg om varandra och det solidariska ansvaret kan ochmåste uttryckas på olika sätt. Det gäller i det personliga handlandet liksom idet kollektiva ansvaret, "Samhället" utpekas ofta som ansvarigt i olikasammanhang. Vad är då samhället? Ja, det kan formas genom de beslut vi fattar idemokratisk ordning, men därutöver formas det av det sätt på vilket vi somindivider uppträder och beter oss och verkar i samhället. På det viset bidrarvi också till dess utformning. När vi ser fram emot är det viktigt attdiskutera det just utifrån solidaritetssynpunkt. Det är också delvis svar påden fråga som ställde här alldeles . Att solidariskt skapamöjligheter för människors trygghet har nämligen varit utgångspunkten ochkommer att vara utgångspunkten för regeringens arbete allt framgent. Det harvarit det i årets budgetförslag. Trygghet för oss människor omfattar inte baraden materiella välfärden - det har också påpekats här - utan den omfattar lika mycket möjligheten att få uppleva andra former avlivskvalitet. Om jag vågar använda ordet "lycka" i dag- men vi måsteväl ändå ibland få ta det i vår mun - skulle jag vilja säga att vi behöver fåuppleva lyckan att få känna att vi behövs, att få känna att vi får och kan taansvar, I arbetet för människors trygghet måste vi vårda, vi måstebehandla, vi måste stödja dem som behöver stöd. Vi måste därutöver också skapaförutsättningar för att , och , minska behovetav behandlande insatser. Vi måste satsa på åtgärder som utvecklar människor och gerdem trygghet i en vidare bemärkelse, en tro på den egna förmågan alt åstadkommaen posifiv tillvaro med ansvar för både den egna generationen och kommandegenerationer. Det innebär att man skall ge barnenen framtidstro, en upplevelse att vara efterfrågade, att behövas. För oss i de "aktiva" åldrarna måste en tillvaroutformas som låter oss känna ätt vi räcker fill för alla uppgifter och att detvi uträttar är meningsfyllt inte bara för stunden. När det gäller de äldre måste våra insatser utgå frånsynsättet alt de äldre är en tillgång för samhället och att deras kunskaper ochlivserfarenheter är en resurs som bör och kan användas. Regeringen har trots det kärva ekonomiska läget gjortklara markeringar i budgeten om sin vilja att slå vakt om de svaga grupperna isamhället. Detta framgår klart inte minst på det sociala området. Barnfamiljerna har t, ex, fått ökade resurser.Barnbidraget, som är det grundläggande stödet till alla barnfamiljer, har höjtsfrån . Från samma fid höjs den del av bostadsbidragen som utgårper barn med . En annan viktig del av familjepolitiken är stödet tillsmåbarnsfamiljerna. har stödet till familjer med sjuka barnbyggts ut väsentligt, och nya regler har införts för de kvinnor som på grund avarbetets art inte kan arbeta under slutdelen av graviditeten. En utredning som behandlar flerbarnsfamiljernas ekonomiskasituation är i arbete. En god barnomsorg är mycket betydelsefull för att gebarnen en bra start i livet. som utbyggnaden av daghemmen går vidare är detviktigt att föräldrar och barn ges tid att vara fillsammans och bygga uppstabila och trygga relationer mellan sig. Det är ett viktigt led i arbetet påatt minska antalet otrygga och vilsekomna barn i samhället. I en särskild proposition har jag därför föreslagit attden s. k. särskilda föräldrapenningen byggs ut . Ersättningenkommer enligt förslaget att utgå med ett belopp motsvarande garantinivån, likaför alla. Den ökade tiden kan tas ut både som heltidsledighet ochsom en förkortning av arbetstiden. Förslaget underlättar ekonomiskt försmåbarnsföräldrar att utnyttja den lagstadgade rätt fill förkortad arbetsdagsom de redan har. Speciellt viktigt är detta för ensamstående ochlåginkomsttagare. Utan en ekonomisk ersättning blir deras möjligheter attutnyttja sin lagliga rätt små, för att inte säga obefintliga. Stödet för utbyggnaden av barnomsorgen i daghem,fritidshem och familjedaghem fortsätter. I budgetpropositionen räknasstatsbidragen upp med nära . Det är angeläget att viunderlättar den fortsatta utbyggnaden bl. a. i form av små daghemsenheter innei bostadsområdena. Därför kommer fortsatta ansträngningar att göras för attminska byråkratin och svårigheterna när befintliga lokaler byggs om föranvändning som daghem. Jag räknar med att kunna presentera bl. a. sådanaförenklingar för i en proposifion om barnomsorgen. kommer också att läggas fram förslag om principerna förett enklare och rättvisare statsbidragssystem och om vissa grundläggandekvalitetsfrågor inom barnomsorgen. Överläggningar sker fortlöpande med säkerställa utbyggnaden av daghem och fritidshem ochför utbyggnaden av familjedaghemmen. Regeringen har också, herr talman, i budgetpropositionenföreslagit att ett självständigt organ, barnmiljörådet, inrättas den 1 juli1980. skall svara för de uppgifter som socialstyrelsenslekmiljöråd handlagt och skall också vara ett centralt organ försäkerhetsfrågor bland barn och ungdom. Det betyder att barnmiljörådet skall ta initiativ till ochinformera om åtgärder för att förbättra barnens miljö och åtgärder som kanförhindra barnolycksfall. Rådet får också till uppgift att bevaka de insatserför barn som görs såväl lokalt som centralt av olika organ. Jag vill gärna tillägga att våra kunskaper om barn ochbarns situation är ganska stora. Åtskilliga statliga utredningar harbehandlat barnmiljöfrågorna. Jag vill bara erinra om att barnmiljöutredningenför publicerade en rad rapporter som belyste barnets situationfrån olika utgångspunkter: hälsa, ekonomi, kultur, uppfostran och utveckling,arbete och fysisk miljö, har speciellt studerat de småbarnens situafion - på daghem och i familjedaghem. Barnomsorgsgruppen har, vidsidan av sitt viktiga arbete med att utforma ett underlag för en allmänföräldrautbildning, behandlat barns situation vid långvarig vistelse påsjukhus, den uppsökande verksamheten och de handikappade barnens integreringbland andra barn i samhället. Olika utredningar ser nu över ensamföräldrarnasoch flerbarnsfamiljernas situation. Inom ramen för barnåret har bl, a, samtliga högskolorpresenterat och givit bred offentlighet åt den omfattande forskning om barn sombedrivs i , Under barnåret har också ett omfattandediskussionsunderlag arbetats fram som bl, a, behandlat segregationenskonsekvenser för barn, barnen och våldet i vardagslivet, barn i vårt land och iandra länder.