prot · G30919 · 1979-12-31 00:00:00 — Oro, aggressivitet, missbruk av stimulantia, psykisk utarmning ochmarknadskrafternas fria spel ger verkligen inte utan vidare fullödig föda försjälen. Kravenpå unga människor är i motsats till vad man ofta hör väldigt stora. Skolanställer sina alldeles bestämda krav, och när man inte uppfyller dem så fårman vela del. Betygens oupphörliga ettor och tvåor kan för många ha varit deförsta stegen till en senare utslagning. Kamratkretsenställer sina krav. Här gäller det att hänga med i vanor, tänkesätt, kläder ochattityder, även om det kanske strider m.ot ens innersta. Vuxen- och yrkeslivetsstatusjakt hetsar med både piska och morot vidare. Detär alltså inte lätt att vara ung i vårt samhälle heller. Många unga människorhar att möta denna svåra period i ensamhet och övergivenhet. Hemmets stödsaknas kanske då det skulle ha varit som mest nödvändigt. Del är inte för atldöma som jag nämner det. Påfrestningen på familj och på makar kan ha varit förslor. Man kan bara konstatera att det ökande antalet skilsmässor har ettsamband med barnens framtid. Förett samhälle med ökande familjesplittring måste det vara elt illavarslandesymptom på något sjukt i samhällskroppen. I det sammanhanget kan man peka på ensamhällsplanering som varit under all kritik. Iblandkan den idyll som många av oss lever i fö oss att ensidigt tycka att harmoninär fulltonig och alt inget mer i stort sett behöver göras. Menallt kan snabbt ändras. Del räcker ibland med att slå på TV-n, och myckellidande och vånda och många problem strömmar in i våra vardagsrum. Det är denförsta aspekten jag nämnde, den internationella. Visst har många av oss det brai , och vi har rätt att vara lacksamma för det vi har. Men hur skulle visom människor kunna undgå att beröras av det vi ser och vet om: båtflyktingar påöverfyllda båtar utan någon tillflyktsort, ras kam pen i , slummen i de storastäderna. Menockså bekymren för de sociala problemen betydligt närmare oss - i vårt egetland, i våregen stad, på vårt eget torg, på vår egen gata - kanske berör osseller borde i varje fall beröra oss. Menvår reaktion inför allt delta blir ofta resignationens och likgiltighetens. Ochvad kan en person egentligen göra? Är inte en människa hopplöst i underläge? Jagtror inte det. Det kan vara en tro mot allt förnuft, men tron står ofta motallt förnuft, både mot visa och kloka och mol snusförnuftet. Årets mottagare avNobels fredspris, Moder i , är ett strålande exempel på del. Medvetenhetom problem, vare sig det gäller inhemska sociala problem eller väridsproblemen,måste vara första steget mol en långsam förändring, en förbättring. Det är barastrutsen som gömmer huvudet i sanden. Att vara människa är något annat. Viuppfattar lätt vår värld som ett arv från dem som gått före oss, och det medall rätt. Vem har vi annars att tacka för den välfärd som vi njuter av, om intei hög grad dem? Menlåt oss då inte glömma det andra perspektivet. Denna samma värid som vi fåttmotta är vi skyldiga att lämna ifrån oss. Det är ett lån, och kommandegenerationer-redan födda och ännu inte födda-liksom reser sig upp ur framtidenoch frågar oss vad vi nu gör av det som snart är deras. Skalljord, luft och vatten lämnas intakta? Eller missbrukade, förminskade,förstörda? Vihar inte räu aU med t. ex. kärnkraftsavfall förgifta brunnarna för kommandegenerationer eller att för kortsiktig skull bygga fast för framliden.Det är detta som gör vården av miljön till en så central fråga. Utan vården avden spolieras den yttersta förutsättningen för en framtid. Kortuttryckt så vilar barnens och allas vår framtid på två förutsättningar: Den enaär att jorden ger oss något som vi kan dela, och den andra atl fördelningensker någorlunda rättvist. Denförsta punkten handlar om produktion, om industri, om jordbruk, omföretagsamhet, om skolor, om forskning, om arbeten av alla de slag. Denandra punkten handlar om rättvisa, om social rättfärdighet, om människornasvärdighet i förhållande till varandra och i förhållande till sitt arbete. Delfinns hos allt fleren nyväckt medvetenhet om helheten i världen, iskapelsen. Ingen människa lever för sig själv, utan vi hör alla ihop - ocksåmed djur och växter är vi befryndade. Vitalar om den goda jorden som vi vill bevara. Är det kanske för attha ett museiföremål att visa upp? Nej, det är ett utslag avsjälvbevarelsedrift, fördel är ju egentligen den goda jorden som bevarar oss,den aren resurs som vi inte för förstöra utan som vi i stället måste formeraoch ta ränta av. Omvi förstör - kanske förgiftar - luften, förgiftar den oss. Det finns enömsesidighet. Vi kallar den med ett träffande namn ekologi. Som man ropar iskogen för man svar. Ekot kommer igen. Den insikten måste också vara avgörandei vårt förhållande till kärnkraften och lill avfallsproblemen, fillnedsmutsning av luft och vatten. Ingetland kan längre isolera sig i nationell självtillräcklighet. Inga händelser sominträffar är egentligen riktigt avlägsna längre. ,och berör oss direkt, både känslomässigt och faktiskt. Väriden ären krutdurk. Tändhattar finns det gott om, och tändande gnistor kan ju så lättuppstå. Dennarädsla är en gemensam egendom för alla folk, och ett arv av rädsla lämnar viöver. Men önskan om och längtan efter fred är också en gemensam strävan. Hurkan det då bli krig, om alla vill ha fred? Del är väl så aU den som är tillfreds med sina förhållanden är inställd på fred. Men de grupper eller rent avhela folk som saknar t. o. m. det rent elementära-bostad och föda-och som serbarnen svälta, lever i arbetslöshet, otrygghet, hemsökta av krig, godtycke,tyranni, de kan inte vara tillfredsställda. Klyftanmellan rika och fattiga länder får inte fortsätta aU öka så aU en allt störredel av människorna på jorden lever på en allt mindre del av den gemensammakakan. Också här hemma måste en utjämning ske. Allt som omöjliggör en sådanutjämning försvårar en bättre framtid. arbetslöshet,illa planerad och hälsovådlig arbetsmiljö, trivseln i arbetet, stora klyftor ilön, ojämlikhet mellan män och kvinnor, bristande förståelse föratt arbetet medbarn kräver tid, engagemang och uppskaUning, det gäller övertron på asfaltenoch betongen, kommersialismens hänsynslösa exploatering av just barnen som gerstenar i stället rör bröd. Dethar sitt pris att barnen i det här landet och i andra länder skall ha enframlid. Vad vi måste göra, det är atl förstå att den framtiden som också ärvår är värd def priset. 1979är alltså av FN proklamerat som ett barnens år. Avsikten är aU dra fram iljuset barns förhållanden och missförhållanden. Barn behöver försvarare på allanivåer. Ätt försynda sig, att förstöra och förföra barn, det är att släcka utljus. Misshandelkan ske i stor skala i staters regi. Barnen kan bli kanonmat, eller underkuvadebeundrare av någon tyrannisk halvgud, eller ut till tvådimensionellakugghjul i ett samhällsmaskineri för konsumenter och producenter. I alla trefallen plånas barnet ut, plånas det mänskliga i barnet ut. Då kan ett heltsamhälle gä miste om poängen i historien - att underlätta och främjamanniskoblivandel. Och det är något annat än att vara blott och bart soldat,slav, producent och konsument. Jag skall inle tala om vare sig alkoholpolitik eller barnåret. Kanskehamnar vi i . Förstnågra ord om valet och dess resultat. Efter en dramatisk röstsammanräkningblev det till slut en mycket knapp borgerlig majoritet i - med ettenda mandats övervikt. Vikan väl, herr talman, nu konstatera alt om vi inte hade gjort den förändringenalt vi minskat till ett ojämt antal mandat i kammaren, så hade den brunalotllådan på nytt blivit ett stående inslag i beslutsfattande.Risken att får ett ökat inflytande på beslut äremellertid överhängande med hänsyn till det ytterst knappa majoritetsförhållandesom råder i parlamentet. Det finns väl anledning, herr talman, att beklagadetta. Vadsom fallit ut av den knappa borgeriiga majoriteten i är ju också enmycket svag regering. Det som är mest uppseendeväckande i sammanhanget är attden man som spräckte den tidigare trepartiregeringen -som då hade en ganskabetryggande majoritet bakom sig i - åter föu förtroendet alt blistatsminister och bilda en ny trepariiregering, och detta efter alt ha förioratvalet och tappat en fjärdedel av sin väljarkår. Vivet nu att och fött denna möjlighet tack vare stödfrån och . Det är väl därför som det nu jäser inomfolkpartiet . Vi kan konstatera att de s. k. mittenpartierna nu ärhögerkrafternas fångar. "Detär som är i den här regeringen", utropade . Det skall bli intressant atl se hur mycket vänsterpolitikOla orkar bedriva tillsammans med och . Närcentern nu förlorade valet så stort hade det väl från parlamentarisk synpunktvarit naturligt att man försökt ta revansch i nästa val. Med en bättre politikhade man kanske kunnat återvinna centerväljarnas förtroende. Så gjorde manemellertid inte. Man struntade i stort sett i väljarnas klara utslag. Man togrevansch redan nu vid regeringsbildningen med stöd av . Hur detta kan komma att uppfattas bland de breda väljariagren kanman naturligtvis spekulera i, men inte är det väl ägnat att öka förtroendet fördet politiska arbetet, när valets store förlorare plötsligt blir statsminister.Det går Ju tvärtemot vad man väntar sig av en fungerande pariamentarism. Riskenär väl påtaglig att det s. k. politikerföraktet, i den mån något sådant finns,ökar och att nya missnöjespartier växer fram. Samtidigtsom detla inträffar på riksplanet börjar man ute i landet att till följd avcenterns stora valförluster starkt ifrågasätta maktställning iborgerligt styrda kommuner och landsting. Det skal I bli intressant att se ommoderater och folkpartister i kommuner och landsting med borgerlig majoritetkommer att låta behålla sina nyckelposter trots det storavalnederlaget. Imitt hemlän, , förlorade de tre regeringspartierna 5 000 röstersammanlaget. Socialdemokraterna och vpk ökade sin väljarandel med ungefär sammaantal. i gick ut i valrörelsen och sade att man skulle blidet största partiet i länet; det skilde bara 700 röster mellan osssocialdemokrater och i förra valei. ville emellertid de skaraborgskaväljarna något helt annat. förlorade 13 600 röster, medan vi vann 3230. är socialdemokraterna således det utan jämförelse största partiet iSkaraborgs län, med en marginal till , som ligger på andra plats, på närmare18 000 röster. Jag tror att nu kan skrinläggaplanerna på att bli det största partiet i . som vi har haft borgerliga regeringar i vårt land hararbetslösheten ökat, köpkraften hos lönlagarna minskat och oron för framtidenbrett ut sig bland stora medborgargrupper. , där vi tidigare hade en ganska stabil arbetsmarknad, brottas vinu med betydande svårigheter när det gäller sysselsättningen. Trotsatt man talar om en begynnande konjunkturuppgång har vi fortfarande närmare 10000 arbetssökande i . Det mest allvarliga är emellertid atfungdomsarbetslösheten ytterligare breder ut sig. Över 1 000 ungdomar gårfortfarande ulan arbete i . Detta är elt socialt ont som måstebekämpas med alla tillgängliga medel. Vihar hotande sysselsättningskriser på flera håll i länet. Den mest utsattakommunen är , där man vill lägga ned Luxorfabriken och ställa etthundratal kvinnor utan arbete. Detta på en ort där sysselsättningen blandkvinnor är ett stort problem. VidVanäsverken i Karisborg hotaren betydande sysselsättningskris. Där riskerar 150personer att bli ulan arbeie, beroende på uteblivna statliga beställningar. Vidfrågestunden .kunde försvarsministern tyvärr inte genågra lugnande besked då det gäller Vanäsverken. Jag upprepar vad jag sade ifrågedebatten, att definitivt inte tål den stora åderiåtningav arbetsfillföllen som det här är fråga om. -Vihävdar vidare från socialdemokratiskt håll i länet alt staten har ett alldelessärskilt ansvar för sysselsättningsutvecklingen i . Det är ju statensom från början byggt upp som ort. Detta skedde i historisk tid genomtillkomsten av . Kring detta fästningsverk har man sedanlokaliserat ytteriigare militära anläggningar och gjort kommunen nästan heltberoende av den militära verksamheten för sysselsättningen. 3 000 personer iKarlsborg har sin utkomst från arbete vid de militära anläggningarna ikommunen, medan endast ca 500 har arbete inom civil tillverkningsindustri. Viutgår alltså ifrån att regeringen känner sitt sociala ansvar för ochser till att sysselsättningen i kommunen tryggas. ILidköping hotas hundratalet personer alt bli utan jobb vid MekaniskaVerkstad. LM V ägs av den stora och mycket rika . Det är minstsagt förbluffande att denna koncern med sina enorma resurser inle skall kunnaordna nya jobb åt de yrkesskickliga arbetarna vid LMV, när det nu visat sig atltillverkningen av slipmaskiner är lönsam. Delär ett exempel på utomordentligt dålig planering, när man inte kan ta fram enny produkt som skulle kunna rädda de här jobben i . Vi delar tillfullo den besvikelse de anställda vid i känner. Visocialdemokrater på länsbänken i är beredda att ge Lidköpingsjobbarnavårt aktiva stöd i denna allvarliga fråga. IMariestad dök ett nytt sysselsättningsproblem upp. Fernmo IndustriAB, som tillverkar traklorhytter,skall läggas ned, och mellan 50 och 100personer blir där utan arbete. Den"återuppståndne" industriministern sade attsamhällsekonomiska engagemang inom näringspolitiken i fortsättningen intekommer att bli tänkbara annat än undantagsvis. skall alltså inte pånyit öppna sin "akutmottagning". skall han låsa in checkblocket.Det stundar tydligen kärva tider för sysselsättningen, inte minst i Skaraborgslän. Slutligen,herr talman, vill jag säga att man kan göra en intressant iakttagelse. Liksomförra gången då vi fött en borgeriig frepartiregering har ingen av deborgerliga ledamöterna på länsbänken anmält sig till den allmänpolitiska debatten- vad det nu kan bero på. Man har inle funnit det angeläget alt anlägga någrasynpunkter på de allvariiga problem som vi f n. brottas med i . Men de har fortfarande chansen. Jag hoppas de hör av sig. I detta anförande instämdeBirgitta (). För praktiskt taget alla människor är bostaden en nödvändighet, liksomrätten till arbeie, mat och kläder. upplever många människor oro när detgäller utvecklingen på det här området: kostnadsutvecklingen när det gällerbostadsbyggandet, de allt högre hyrorna som människor försvårt att klara,regeringens inflationspolitik,som har lett till aff hyrorna har ökat, ochskattepolitiken, som innebär att människor med låga och medelstora inkomsterför allt svårare alt klara de allt större hyreshöjningarna. Detförslag som har lagts fram om en ytterligare höjning av oljepriserna innebärtillsammans med elskatten att människor runt om i våra bostadsområden för enytterligare belastning. Mångamänniskor säger att nu har vi inte råd längre. Det måste bli ett stopp påkostnadsutvecklingen när det gäller våra hyror. Därför finns det naturligtvisall anledning att ställa frågan till bostadsministern; Vilken politikkommer regeringen alt föra på dessa områden föratt begränsa hyreshöjningarnaoch se till att människorna över huvud taget har möjlighet aft klara av dehyreshöjningar som de har drabbats av och som blir en följd av den politik somden borgerliga regeringen har aviserat? står tusentals ungdomar, inte minst här i , i bostadsköför att fö en lägenhet. Även på många andra håll i vårt land råder detbostadsbrist. har bostadsbyggandet under ledning -hon har överlevt de båda borgeriiga regeringarna och burit ansvaret förbostadspolitiken under de gångna tre åren - minskat. Detla har i sin lur letttill aft rekryteringen av byggnadsarbetare till branschen inte är vad den bordevara. Många byggobjekt på åtskilliga platser i vårt land kan inte komma i gångdärför att det råder brist på arbetskraft. Påandra håll i vårt land, inte minst i Norriand och i glesbygdsområdena, finns enmängd arbetslösa byggnadsarbetare, som där råder brist på bostäder.Del går egentligen inle ihop. som det råder brist på bostäder går enmassa människor arbetslösa, som samhället på olika vägar får ersätta viaA-kassor osv. Detla är betecknande för den politik som de borgeriiga driver pådella område. Påmånga håll är man också rädd föratt sätta i gång byggobjekt beroende på de högaöverkostnaderna, vilka leder till priser som människor inte har råd att betala.De överkostnader som uppstår på dessa olika områden för hyresgästerna betalafullt ut. Där hjälper inga ränteavdrag, utan överkostnaderna leder tillorättvisor som i allt högre utsträckning belastar människor som hyr sin bostad.Det finns hos byggherrarna en rädsla för alt sätta i gång eu bostadsbyggande isådana här områden, trots att det på många håll råder brisl på bostäder. Manhar alltså upplevt att kostnaderna i nyproduktionen är en broms för all sätta igång byggen. Därför är det naturligtvis angeläget att bostadsministern här klarar ut hur dessa problem skall lösas. Tusentalsmänniskor i vårt land har missat bostadsbidragen, som inte följer med i inflationensutveckling. Man faller ur systemet, eftersom bostadsbi- drageninte räcker till. Kostnaderna för nyproduktionen leder till alt människor inlehar råd att bo där. eftersom bostadsbidragen är för låga. Manupplever också på många håll att konkurrensen är obefintlig. verkar detsom om entreprenadföretagen gör upp om vem som skall bygga och pressar prisernai höjden. Det finns all anledning att se över orsakerna till dessa effekter avde höga överkostnaderna. Vihar från socialdemokratiskt håll föreslagit en rad åtgärder på bostadspolitikensområde. Framför allt vill vi naturiigtvis öka bostadsbyggandet och se till attde människor som står i kö, inte minst alla ungdomar runt om i landet, förmöjlighet lill en bostad. Ungdomarna efterfrågar inga villor som kostaren massapengar. De är ute efter en bostad, kanske en etta eller en tvåa, och sådanafinns inte . Vihar sagt alt bostadsbyggandet måste öka. Del står också i regeringsdeklarationenatl bostadsbyggandet skall ökas. Då vill Jag ställa en fråga tillbostadsministern: På vilket sätt har man tänkt åstadkomma detta? Trots allt harbostadsbyggandet minskat under ansvarsperiod. Vihar från socialdemokratiskt håll föreslagit att det skall införas etttilläggslån föratt kapa överkostnaderna i nyproduktionen. fordrasnaturligtvis också en kontroll över kostnadsutvecklingen på området, så attinte entreprenadföretagen kan göra vinster på vad som kallas ökade byggkostnader.Vi har också sagt att det måste skapas en totalfinansiering av bostadsbyggandetför att åstadkomma en säker och jämn kreditgivning. Dethär är viktiga saker, och Jag hoppas all man under den kommanderiksdagsbehandlingen lar hänsyn till våra förslag och är beredd alt diskuteradessa ting som betyder så väldigt myckel för så många människor runt om ilandet. Detstår också i regeringsdeklarationen att spekulation på bostadsmarknaden skallmotverkas. På vilket sätt skall det ske? Det är naturligtvis viktigt altbostadsminisfern talar om för oss hur man skall klara de här bitarna. Vidaresägs att det skall vara likvärdiga kostnader i olika boendeformer. Det är baraatt konstalera att är så infe fallet, inte minst mot bakgrund av vad jagsade förut om de överkostnader som hyresgästerna får betala fullt ut. Hur skallman skapa likvärdiga kostnader mellan olika boendeformer? Det är viktigt att föreda på. Hurskall man se till att fö en jämn och planerad sysselsättning förbyggnadsarbetarna, så att de inte på ett håll i landet går arbetslösa,som det på ett annal håll råder brist på byggnadsarbetare? Kommerregeringen att diskutera med exempelvis föratt klaraen Jämn sysselsättning på området? Också delta är viktigt att fö reda på. Mångamänniskor upplever förhållandena på bostadsmarknaden som orättvisa. Man kannaturligtvis föra en skendebatt i dessa frågor och tala om valfrihet, attmänniskor skall ha möjlighet att köpa sin bostad, osv. Men det går ju ändå inteatl sticka huvudet i busken. Naturligtvishar vi socialdemokrater all anledning att i olika sammanhang varasjälvkritiska, nu när vi ser i facit hur utvecklingen har varit. verklighetenär den att människor ringer upp en och säger: klarar vi inle av det härlängre. Vikan se orättvisorna: hur del byggs upp förmögenheter, hur det spekuleras ifastigheter, osv. Hyresgästerna får däremot betala kostnaderna fullt ut,antingen via skatten eller i form av hyreshöjningar. Vi för inte slicka huvudeti busken och drömma oss bort från verkligheten. Verkligheten är ändå den att vihar en rad bostadsområden i vårt land där man upplever problem som vi måsle taitu med. Om vi inte gör del, kommer del all fö helt förödandekonsekvenser för samhället. Vaddet handlar om är alltså att vi måste föra en politik som skapar rättvisamellan olika boendeformer. gäller det också att sälta i gång byggandet,alt införa tilläggslån för atl kapa de överkostnader som leder till alt man påmånga håll inte har råd atl bygga, som det på andra håll råder brislpåbyggnadsarbetare. Förhoppningsvis kommer bostadsministern att förklara vadregeringen menar med att den skall öka bostadsbyggandet, hur man skall motverkaspekulation, hur man skall fö lill slånd likvärdiga kostnader mellan olikaboendeformer och hur man skall kunna planera byggandet så att byggnadsarbetarnaför en Jämn sysselsättning. Det finns anledning att återkomma till frågor ochpåståenden beträffande bostadsbyggandet i ett annat sammanhang, , då vi skall ha en ganska omfattandeinterpellationsdebatt just om de frågorna. Låtmig bara säga att påståendet om aft bostadsbyggandet har minskat är fel. Dethar tvärtom ökat. Bostadsinvesteringarna ökade med hela 18 96 i fastpenningvärde, och Ökningen står sig även . Vårahyror är låga, i varje fall Jämfört med andra länder och i jämförelse med denverkliga kostnaden. - Hyrorna ökar snabbt. Viharen hög boendestandard och alla människor bor bra. -Ungdomar och svagagrupper har på vissa orter svårt alt fö tag på en bostad. Vihar många bostadsområden med en usel bostadsmiljö. - De sämsta bostadsområdenaför nu radikalt bättre boendemiljö med hyresgästernas entusiastiska medverkan. Bostadsbidragenhar realt sett ökat för flerbarnsfamiljerna. - Färre hushåll får nubostadsbidrag. Hyresgästernahar ingenting att säga till om i sitt boende. - Hyresgästernas rätt tillinfiytande har väsentligt förbättrats. Deekonomiska orättvisorna är stora i boendet. - Den ekonomiska rättvisan mellande boende har blivit bättre. Bostadsbyggandet är förlågt. - Bostadsbyggandet har ökat. Detrivs för många bra byggnader. - Rivningarna har kraftigt minskat de senasteåren och vi har på ett helt annat sätt än tidigare lagit till vara värdefulläldre bebyggelse. Detspekuleras i fastigheter. - Bostadshajarna har stängts ute frånbostadsfastighetsmarknaden. Det byggs för litel flerbostadshus. - Byggandet avflerbostadshus ökar kraftigt och småhusbyggandet minskar. Jagskulle kunna fortsätta länge med liknande påståenden om förhållandena påbostadspolitikens område. Alla påståendena har fog för sig. Olika debattörerlägger tyngdpunkten på olika faktorer. Verkligheten är komplicerad, men mankan naturligtvis göra det lätt för sig genom alt måla upp en förenklad bild.Problemet är bara då all människorna inte känner igen sig. gångna valrörelsen var förenklingarna som jag upplevde det väl grova.Debatten fördes som om det bara fanns villaägare i . Jag tillät mig ivalrörelsen upprepa del jag har sagt under en lång lid, nämligen att jag tyckeratt debatten i vissa hänseenden är otäck. Man försöker att ställa två jämnstoragrupper i samhället emot varandra. Detfinns orättvisor i boendet, men de orättvisorna finns inom hyresgästkollektivetlika väl som inom villaägarkollektivet. Det går inte som den gångna debattenkan ge intryck av någon klar gränslinje mellan å ena sidan villaägare och åandra sidan hyresgäster och bostadsrättshavare. OlofPalme och gjorde ett gemensamt uttalande omregeringsdeklarationen den presenterades. Förmodligen gick det såsnabbt atf de inte hann läsa regeringsdeklarationen innan uttalandel gjordes.Man säger att hyresgästernas intressen tillgodoses påfallande svagt. Såär det naturiigtvis inte. Löften ges och de skall infrias.