prot · G309136 · 1979-12-31 00:00:00 — har här alldeles sagt atthan ifrån förstamajtalen har fått vissa informationer om den kritik som vi frånarbetarrörelsen för fram mot regeringen i det här läget. Det är bra om 8 protokoll 1979/80:134-136 Om åtgärder för att minska utlandsupplåningen tardel av innehållet i förstamajtalen som har hållits landet över. De innehålleren kritik emot regeringens sätt att sköta ekonomin i det här landet, ochskattepolitiken i synnerhet. Jag skulle vilja framföra en liten undran till ekonomiministern,I det regeringspaket som ni har kastat in i konfliktbrasan erbjuder ni enskattesänkning på . Vi är ganska intresserade av hur det här skallbetalas. Skall pengarna lånas utomlands eller är det momsen som ni tänker höja?Är det fråga om nya punktskatter eller är det sociala nedskärningar, vilkadrabbar LO:s medlemmar, som ni är ute efter? Jag vill också peka på att sedan avtalen löpte ut ioktober har priserna på konsumtionsvarorna, liksom hyrorna, stigit med 8 %.Detta är prishöjningar som drabbar låg- och mellanlönegrupperna. Det är ocksådessa grupper som regeringen har misshandlat genom sina indexregleradeskatteskalor. Årets sänkta statsskatter innebär att en inkomsttagare meden årsinkomst på . - det svarar ungefär mot LO:s krav på lägsta lön -tål en prisökning på . Sedan är levnadsstandarden knaprad i kanten. i årsinkomst tål en större prisökning, nämligenen 7-procentig sådan, innan köpkraften naggas i kanten. Jag ville därför erinraom vad som har hänt sedan avtalen löpte ut . Den ekonomiska politik som den borgerliga regeringen harfört har direkt lett till att vi nu står mitt i en uppslitandeavtalskonflikt som rör praktiskt taget hela den svenska arbetsmarknaden. GöstaBohman skall därför tala ganska tyst om hur sällsynt lyckosam regeringen harvarit i sin ekonomiska politik. Av naturliga skäl vägrar jag att gå in i endebatt om den nu pågående avtalsrörelsen. Det är för mig en självklarhet attden inte skall diskuteras inom ramen för frågor som gäller den svenskautlandsupplåningen. Å andra sidan var inlägg belysande förde tendenser som från socialdemokratiskt håll har gjort sig gällande attpolitisera en för vår ekonomi och människornas välfärd utomordentligt tragisksituation på den svenska arbetsmarknaden. Det är ju fråga om en konflikt av enstorleksordning som vi i inte har haft i historisk tid och som detinte finns någon motsvarighet till på andra håll i industrivärlden. Jag konstaterar att inte vill diskuteraavtalsrörelsen. Det må vara hans sak, men det är egendomligt att han inte harnågot besked att ge om vad regeringen skall betala den erbjudnaskattesänkningen med. Blir det ytterligare pålagor på LO;s medlemmar, vilketännu mer skulle omöjliggöra en avtalsuppgörelse? F. ö. vill jag slå fast att det inte är jag som harpolitiserat avtalsrörelsen. Det har och hans regeringskolleger iallra högsta grad gjort . Överläggningen var härmed avslutad. § 3 Omviss lättnad i inkomstbeskattningen Budgetministern ordet för att besvara () anmälda fråga,1979/80:438, och anförde: har frågat mig om jag villöverväga bestämmelser som kan möjliggöra att synnerligen förtjänta medborgare,såsom t. ex. , som erhåller hög inkomst ,erhåller den skattelindring som är ett naturligt uttryck för vårt folksvärderingar och som onödiggör flyttning till utrikes ort. En grundidé i vårt skattesystem är att skatt skall betalasenligt den s. k. skatteförmågeprincipen. Enkelt uttryckt innebär detta bl. a.att den som har höga inkomster får betala mer i skatt än den som har lågainkomster. Härvidlag görs i princip ingen skillnad mellan olika personer ilikartade inkomstlägen. Detta är enligt min mening riktigt, och jag kan därförinte tänka mig ett system där generella skattelättnader skulle ges åt, som detsägs i frågan, "synnerligen förtjänta medborgare". En annan sak är att man kan diskutera om ett eller annatårs kanske mycket höga inkomster ger en helt rättvisande bild avskatteförmågan. Jag vill i detta sammanhang erinra om att kulturskattekommittén(B 1979:14) skall undersöka om inte särskilda möjligheter till s. k.resultatutjämnande åtgärder bör införas för kulturarbetare och uppfinnare. Ettproblem för dessa är nämligen att de kan ha högst varierande inkomster olikaår. Kommittén skall bl. a. överväga om dessa grupper bör få rätt att fördelatillfälligt höga inkomster . Huruvida denna modell skulle kunnavara lämplig även för vissa idrottsmän vill jag för dagen inte uttala mig om.Jag vill i vart fall avvakta resultatet av kommitténs arbete. Om viss lättnad i inkomstbeskattningen Under detta anförande övertog andre vice talmannen ledningen av kammarens förhandlingar. TORENILSSON (m); Jag torde vara den i som vet minstom idrott - jag har varit tvungen att prioritera andra saker. När jag läste omIngemar flyttning utomlands var det den ekonomiska sidan som intresserademig. Jag tackar nu budgetministern för svaret. Det innebäralltså ett nej till sådana undantagsbestämmelser som jag har efterlyst. Jagdelar budgetministerns uppfattning om skatteförmågeprincipen, men när det ärfråga om en person som har hög inkomst, då vore vadbudgetministern kallar resultatutjämnande åtgärder naturliga. Vi har, för attta ett exempel som kanske inte är helt liknande men som påminner om detta, ettskogskonto för vissa jordbrukare. Jag har i min fråga talat om synnerligen förtjäntamedborgare. Det händer ju, mitt i gråheten, att någon råkar vara i positivmening annorlunda. Det händer då och dä att någon människa av utrustasmed synnerlig begåvning, med en eminent förmåga, och också förvaltar sitt pundväl. Om viss lättnad i inkomstbeskattningen en sådan"elit" med synnerligen ovanlig kapacitet tycker jag att man skullekunna vara generös. Man borde kunna tänka sig en belöning av något slag -detfinns nog länder i världen där detta förekommer. Måste allting alltid vara såstrikt? Kan det inte finnas undantag? Vad vinner , , på att IngemarStenmark flyttar från i till ett land pä sydligarebreddgrader? Jag menar att det är en förlust att han gör det. Han kunde hasatsat sina pengar i nyttiga saker- han kunde ha sparat till ett hem. hankanske kunde ha köpt aktier, och han kunde ha varit med och stärkt detfinansiella sparande som ekonomiministern talade om . Det är alltså, anserjag. en dålig affär för att han flyttar utomlands, I princip skall vi hålla på likheten för alla, Å andrasidan bör vi ha ett skattesystem som tillåter människor som har stor duglighetoch som offrar sig för en sak att ha kvar litet mer. Men detta ligger vid sidanom min fråga. Jag har lärt känna budgetministern som en mycket klokmänniska, och jag undrar om han inte skulle överväga den här frågan en gångtill - det är kanske bättre rådgivare som behövs. Jag har mycket kloka rådgivare till minhjälp, så ankommer det bara på det kan problemen vara hanterliga. Men det ärtrots allt ett rätt besvärligt problem som tar upp i sin fråga. I de allmänna utgångspunkterna tror jag att vi kan varaöverens. Det är nog många som tycker att det hade varit bra om kunnat fortsätta att arbeta och bo här hemma i . Och självfallet ärskattelagarnas utformning av betydelse också för hans beslut. En fråga hållervi på att arbeta med och kommer att fortsätta att arbeta med för att nå längreän vi har gjort, nämligen att ge inkomstskatterna en rimligareutformning och att få väsentligt lägre marginalskatter än vi har . Kan vinä hyggligt långt där så tror jag att det skulle påverka mångas, däriblandIngemar , beslut. Jag kan instämma i att skattelagarna skall ge möjlighettill undantag. Men -och detta är väldigt avgörande - de undantagen måste vararättvist utformade. De måste kunna hanteras av de myndigheter som skallhandlägga sådana här frågor. Det får inte byggas in för mycket av godtycke ihanteringen, utan vi skall kunna genomföra den på ett rättvist och försvarligtsätt. Det är här problemen uppkommer. Som jag nämnde i mitt svar arbetaren kulturskattekommitté med likartade problem, som författare, kulturarbetare,uppfinnare och andra möter i sin gärning. Jag vet att denna kommitté har kommiti gång med ett mycket aktivt arbete. Låt oss därför vänta och se på de förslagden kommer med. De kanske kan hjälpa oss ett stycke på vägen. TORENILSSON (m); Jag kan naturligtvis hålla med om det mesta som budgetministern säger. Men när han talar om att detskall vara rättvist utformadebestämmelser som skall ligga till grund för undantag, så underskattar han sigsjälv och andra som arbetar med sådana här frågor om han därmed menar alt maninte kan lösa detta problem. Det är ju bara i vissa fall som det är såuppenbart attdet gäller en person som står på absoluta toppeninom sitt område och då kan få endast liten ersättning för vad han sätter in avkraft och intresse och för de risker han tar. Det finns ytterst få sådanamänniskor, och det skulle säkert gå att komma fram till vad jag vill kalla enklausul på detta område. Jag håller också med budgetministern om att det ärorimligt med ett skattesystem som gör att en människa aldrig kan vara duktig,satsa litet mer eller anstränga sig mer och kunna ha litet mer kvar. Vi är förnjugga och snåla här i - det är en jämlikhet som är av ondo. Framförallt när det gäller en person som är så charmerande, med sådan färg, och somhar betytt så mycket indirekt för näringsliv är det underligt att detinte skall gå att hitta en klausul som säger: All right. under dessa tio-tolvår som du kan vara på toppen skall du kunna spara så att du har någonting förframtiden, till ett hem, en utbildning. Svenska folket skulle kunna säga: Duskall ha en belöning, för vi tycker det är riktigt. Det är inte skattesmitningoch det är inte orättvist. Om förläggningen av metodutvecklingsinstitutet Jag vill bara göra ytterligare ettförtydligande. Jag har inte sagt att vi inte kan lösa dessa problem. Jag harsagt att de är svåra att lösa och att en kommitté håller på att arbeta medproblem av näraliggande slag. Kommittén arbetar på ett mycket aktivt sätt, ochlåt oss se vad den kan komma fram till. Vi kan i vart fall inte lagstifta . Överläggningen var härmed avslutad. § 4 Om förläggningen av metodutvecklingsinstitutet Arbetsmarknadsministern ordet för att besvara () anmäldafråga. 1979/80:435, och anförde: har frågat mig närregeringen kommer att lägga fram en proposition med förslag om förläggningsortför , forskning och personalutbildning inom denyrkesinriktade rehabiliteringen. En särskild utredare arbetar med lokaliseringsfrågan. Somett led i sitt arbete har han bl. a. besökt ett antal platser, som på olikasätt aktualiserats som lokaliseringsorter. Enligt vad jag har inhämtat beräknasutredningsarbetet kunna vara slutfört i bör'jan av juni månad. Förslagetkominer därefter att remissbehandlas. Frågankommer därför att föreläggas nästa . Om förläggningen av metodutvecklingsinstitutet SVEN-GÖSTASIGNELL (s): Jag ber att få tacka arbetsmarknadsministernför svaret på min fråga. Arbetsmarknadsministern säger i svaret att en särskildutredare arbetar med lokaliseringsfrågan. När utredningsarbetet är färdigtkommer förslaget att remissbehandlas, och först kominer frågan attbehandlas i . Denna frågan har emellertid utretts under en ganska långtid, ända , och jag tycker att det efter riksdagsbeslutet ijuni borde ha varit möjligt att lägga fram ett förslag . Bakgrunden till att jag har ställt min fråga är, som jagockså har redovisat, att det nu gått över sedan utanvotering avslog arbetsmarknadsministerns proposition 1978/79:216 om , forskning och personalutbildning inom denyrkesinriktade rehabiliteringen skulle förläggas till Stockholmsregionen.Riksdagens beslut innebar ett tillkännagivande till regeringen om en fortsattutredning av frågan om förläggningsort för institutet. Denna utredning harenligt min mening tagit mycket långtid, och man ställer sig frågan ute ilandet: Kommer det något förslag eller ej från arbetsmarknadsministern? Det haräven framkommit farhågor om att man inom har kommit fram tillatt man kanske inte behöver något institut och att man skulle kunna kringgåriksdagsbeslutet genom att låta bygga upp egna resurserför att klara de uppgifter som institutet skulle utföra. Jag är glad för attdet i svaret har givits besked om att så icke är förhållandet. När det gäller lokaliseringen förutsätter jag att det idet kommande regeringsförslaget inte kommer att bli fråga om en förläggningtill , eftersom arbetsmarknadsministerns regeringskollega,statsrådet , nu har tillsatt en delegation som skall planeradecentraliseringen av statlig verksamhet. I direktiven för det arbetet sägs bl.a. att delegationen särskilt skall uppmärksamma lokaliserings- ochdecentraliseringsaspekterna vid inrättandet av nya statliga organ och vidomorganisation eller utökning av en statlig myndighets verksamhet. Här sägs utan tvivel i klartext, herrarbetsmarknadsminister, vad som i allra högsta grad bör gälla förlokaliseringen av , forskning ochpersonalutbildning inom den yrkesinriktade rehabiliteringen. Vi väntar nu påarbetsmarknadsministerns förslag som skall komma och förutsätteratt det innehåller förslag om en förläggningsort utanför . Jag vill göra ett par korta kommentarer.Regeringen lade fram ett förslag om lokalisering . Som Sven-GöstaSignell påpekade har arbetsmarknadsutskottet och lämnat synpunkter pådetta förslag, och det beslut som fattade föranledde detutredningsarbete som jag redovisade i mitt svar. fortgå pådet sätt som angivits, och jag vill, herr talman, inte föregripa Nr 136utredarens ståndpunkter. Vi får anledning att återkomma till dem . Överläggningen var härmed avslutad. § 5 Om den svenska befolkningsutvecklingen Socialministern erhöllordet för att besvara i (m) anmäldainterpellation, 1979/80:175, och anförde; i har frågat mig om jaghar några upplysningar att ge om min aktuella bedömning avnativitetsutvecklingen i vårt land och vilka åtgärder jag överväger attföreslå . Antalet födda barn har minskat ochnådde sin lägsta nivå. Detta år föddes ca 93 000 barn i . Enviss ökning skedde , då drygt 96 000 barn föddes, vilket var drygt3 % fler än . Utvecklingen 1980 pekar på enytterligare ökning av barnafödandet med jämfört med . Man kan således konstatera att en viss återhämtning harskett. Det bör dock noteras att varje kvinna i genomsnitt föder 1.6 barn.För att befolkningen skall fortsätta att växa krävs att varje kvinna föder igenomsnitt 2,1 barn. har fått i uppdrag avsocialdepartementet och beredningsgruppen för internationella barnåret attutreda orsakerna till de låga födelsetalen. I rapporten - behov ellerbörda har centralbyrån presenterat de första resultaten i denna utredning.Rapporten är en sammanställning av befintlig kunskap överfruktsamhetsutvecklingen och de faktorer som anses påverka den. Centralbyrånsutredning fortsätter bl. a. med framtagning av statistik över fruktsamhetsutvecklingeni på basis av befintliga uppgifter i olika dataregister samt medytterligare datainsamling direkt från familjer och individer. De slutligaresultaten beräknas kunna presenteras . Regeringen har tillkallat en kommitté meduppgift att göra en översyn av det ekonomiska stödet till barnfamiljerna medsärskild inriktning på flerbarnsfamiljernas situation. Kommittén skallundersöka vilken effekt de nuvarande direkta och indirekta stödformerna har förolika typer av familjer i olika inkomstlägen. Mot bakgrunden av en sådan analysskall kommittén överväga vilka åtgärder som inom ramen för i första handbefintliga resurser för det familjepolitiska stödet kan behöva vidtas för attstödet bättre skall tillgodose barnfamiljernas och då särskiltflerbarrisfamil-jernas behov. Låt mig härutöver peka på att regeringen fortlöpande harvidtagit åtgärder som på olika sätt syftar till att skapa bättre förhållandenför barnfamiljerna. Barnbidragen höjdes , och den särskildaföräldrapenningen Nr 136 föriängs fr. o. rn.den 1 juli . Tisdaeenden centralbyråns försorg genomförs f.n. också en landsomfattande barnom- 6 ma i1980 sorgsiindersökning som skall geett bättre underlag för kommunernas planering av barnomsorgen. Om densvenska Regeringens samladefamiljepolitiska åtgärder är avsedda att stödja önskat till världen. befolkninssutveck- föräldrarna i deras viktigauppgifter. Målet är att varje barn skall komma lingen i (m); Tillåt mig framföra ett tack tillsocialministern för hennes utföriiga svar på min interpellation. StatsrådetSöder är den tredje socialministern under loppet av föga mer än samma antal årsom jag har haft tillfälle att utbyta tankar med i den här frågan. Det kankanske verka litet väl ambitiöst, men mitt intresse för den svenskabefolkningsutvecklingen är av gammalt datum: det är jag undermin beredskapstjänstgöring författade en skrift i befolkningsfrågan, därför attjag då upplevde det vara lika viktigt att slå vakt om vårt folks fortbeståndsom att försvara vårt lands gränser. Båda betingar varandra ömsesidigt. Jag har känt ett behov av att fortsätta minberedskapstjänstgöring genom att bevaka befolkningsfrågan, och detta är orsakentill denna interpellation . Jag ser det som en viktig uppgift att följa uppsocialutskottets enhälliga betänkande 1977/78:32, som lika enhälligt vannriksdagens bifall, och se till att vad som där sades också infrias. När jag diskuterade medGabriel , ställde han i utsikt att vi från skulle fådels en kunskapsöversikt, dels uppgifter om regionala skillnader i födelsetalen. Detta har vi fått. Han meddelade också att en intervjuundersökning om motivkretsen kring regleringen av barnantalet skulle påbörjas . Den har vi ännu inte sett något av, och det är svårt att veta om det är den som döljer sig under formuleringen "ytterligare datainsamling direkt från familjer och individer" i statsrådets svar. I stället har en ledamot avdenna kammare, , publicerat en begränsad intensivstu die från sina hemtrakter med tonvikt på den frågeställning många av oss har bedömt som särskilt betydelsefull, nämligen steget från två barn till tre -eller flera. stryker starkt under betydelsen av de emotionella aspekterna och attitydbildningen när det gäller barn och familj. som jag jag varit i har arbetat för att försöka lätta //e/-barnsfamiljernas ekonomiska bördor, vilket jag anser vara en rättvise fråga under alla omständigheter, känner jag mig övertygad om att det psykologiska klimatet i samhället - och i massmedierna - beträffande barn i allmänhet och syskonkretsar i synnerhet är mycket betydelsefullt. Redan det förhållandet att det förs en befolkningsdebatt i massmedierna ser ut att ge en viss effekt. Året efter makarna bok i befolkningsfrågan vände födelsetalet uppåt, och något liknande ser ut att ha skett 1979 - året efter socialutskottets och positiva ställningstagande för barnfamiljer- 108 na. Det skulle vara mycketglädjande om denna tendens står sig, som socialministernhär har antytt, och förstärks . Vi vet att det efter ettfödelsemaximum kommer ett nytt, därför att det då är dags för en större årskullatt bli mammor, men den här stegringen verkar att komma litet för tidigt föratt ha denna orsak. Men det är långt till att, som socialministern nu sade,befolkningen växer. De 2,1 barnen per familj är vad som behövs för att hållabefolkningen . Vi kan i alla fall inte nöja oss med, eller litapå, den ökning av födelsetalet man nu ser. hoppades att manredan före sommaren 1979 skulle få en "översiktlig redogörelse förundersökningen om orsakerna till födelseminskningen". Det har vi välknappast fått, och det kanske också vore för mycket begärt, I varje fallinnehåller ju skrift Barn - behov eller börda? enintressant diskussion av tänkbara orsaksfaktorer. framhöll emellertid också att regeringenutan dröjsmål borde överväga, vilka å/garrfe/--förutom den föreslagnaundersökningen av orsakerna ~ som borde vidtas med anledning av den oroandebefolkningsutvecklingen, I detta hänseende står vi fortfarande, även eftersocialministerns svar, rätt tomhänta. Och vi gör det nu i en situation, då denekonomiska analysen av samhällets många åtaganden inom den sociala sektornvisar att man uppenbarligen kan finansiera dem skattevägen på sammasätt som man tidigare i sin oskuld föreställt sig. Det finns mindre pengar attfördela och ge ut, och om vi fortsätter att ge ut mer än vi kan få in, betyderdet bara att dessa pengar blir mindre värda, inte minst när det gäller attbetala för personliga tjänster. Vi har rimligtvis att se fram emot knappareresurser för institutionell vård för både barn och gamla. Jag tror för min delatt den omfattande insfitutionalisering som drivits fram - att"samhället" skall överta "familjens" uppgifter när detgäller de yngsta och de äldsta - knappast kan fortsätta i samma takt somhittills. Vi måste nog räkna med att på nytt lita mer tillsammanhållningen i familjen för vård- och tillsynsuppgifter. Det är då viktigtatt göra klart för sig att det tidigare tregenerationsmönstret alltmer hållerpå att ersättas av ett fyragenerationsmönster, där den näst äldsta generationeni många fall får en stödjande uppgift både uppåt och nedåt i åldrarna. Detsvenska samhället kommer i stor utsträckning att behöva ta i anspråk sina ungaoch arbetsföra far- och morföräldrar. Den generationen är också den sista somkan förmedla erfarenheter och värderingar från ett samhälle med störreberedskap och förmåga att rida ut kriser än dagens. Det gäller att ta vara pådessa människors kunnande och känsla för familj och anförvanter innan det blirför sent. Kanske är en attitydförändring på väg. Det är inte bara "Roots" och "Gräv där du står" som gör att de svenska släktforskarna f.n. håller på att slita ut landsarkivens kyrkböcker på jakt efter sitt ursprungoch sina anförvanter. När det nu på nytt mörknar vid den utrikespolitiskahorisonten kanske sammanhållningen mellan de närmaste förstärks, såsom detbrukar ske vid sådana tillfällen, då driften att leva fördjupas till en driftatt överleva. Under andra väridskrigets år steg våra födelsetal kraftigt. Om den svenska befolkningsutvecklingen Nr 136 Ja, herr talman, detta var någrafunderingar i anslutning till socialminis- Tisdaeen den terns redovisning. Jag vill inte bli beskylld för att vilja ersättaekonomiska 6 ma i1980 satsningar för barnfamiljerna medett förbättrat psykologiskt klimat genom förändringar av attityder. I hela mitt verksamma liv har jag arbetat för stöd Om densvenska ''' rättvisa åt de familjer som föder och fostrar nästageneration, den h f Ik ' / prk generation som i sin tur skall svara för att ocksåpensionärerna i sinom tid kan .. få något för sina pengar. Men närdet är sagt må det väl vara tillåtet att tillfoga,attdet inte skulle skada om både politiker och journalister också ville gefamiljerna - och familjen - ett rejält och uthålligt emotionellt stöd. Jag vill dels göra några få reflexioner ianslutning till vad säger, dels svara på en fråga som hanställde. Frågan gällde den passus i mitt svar där jag talar omytterligare datainsamling direkt från familjer och individer. Det är denutredning efterlyste - som alltså pågår och som bör ge oss ettbättre underlag för att finna vad det är för motiv som styr familjensbarnafödande. Vi vill också säga att det inte är så lätt i ett samhällesom är ständigt statt i förändring att helt och hållet kunna analysera debevekelsegrunder som gör att det föds fler barn, en annan färre. Jag ärinte så helt övertygad om att man nu och kommer att se sammamönster för detta som man sett tidigare. Men kanske kan vi få någon ytterligareklarhet - som kan ge ett bättre underlag för de familjepolitiska åtgärder viskall vidta för framtiden. Jag kan försäkra att barn och derasföräldrar intar en mycket framskjuten plats i regeringens arbete. Vi vill gedem det allra bästa stöd som vi kan inom de ramar som vi förfogar över. Iregeringsförklaringen och i de dokument som därefter har lagts fram påriksdagens bord har också, med utgångspunkt från det ekonomiska läget,barnomsorgen, äldrevärden och långtidsvården fått en framskjuten plats. Härhandlar det om de grupper i samhället - barnen, de äldre och de sjuka - som iförsta hand skall ha samhällets stöd även i ekonomiskt kärva tider.