prot · G30973 · 1979-12-31 00:00:00 — Jag vill påstå att under denborgerliga regeringens tid har tagit åtminstone ett steg mot avgrunden, kansketvå. Vi har fått denna dramatiska försämring av vår utrikeshandelsbalans. Detberor inle bara på den borgerliga regeringen, det beror på oljepriser osv. -jag har aldrig påstått annat. Men om ni nu ser alt det är sä, vad har ni förpolitik? Den finansplan ni lade fram ligger i ruiner. Det är litet hjärtlöst all tvingas konstatera det, men så är det;Den ligger i ruiner. vågar icke stå upp och försvara den längre.Han har ingen annan egen politik att redovisa för och för det svenskafolket. Då har vi en politik. Vi har lagt fram den i ett stabiliseringsprogram,som försöker pressa ner inflationstakten för att därigenom skapa möjlighet förlåga nominella löneökningar, för att skapa utrymme för en investeringsökning,för all rädda som industrination, för att komma ål spekulationsekonomin. tycker inte om det programmet. Del må vara.Del är ju egentligen hans rätt att få kritisera, och utifrån hans konservativavärderingar kan jag förslå att han tycker illa om del programmet. Om del harjag ingenting all säga. Men det värsta är att icke har någon egenpolitik att sätta emot. har bara handlingsförlamning och passivitetoch sönderslagna prognoser att sälta emot. Därför förblir elt bestående minneav denna debatt, att trots svårigheterna i oppositionsställning och detunderläge som det innebär, sä är det bara den samlade arbetarrörelsen sorn harett program som kan föra landet ut ur den här krisen. Det behövs en långsiktigrekonstruktion, svår och kärv och besvärlig med mänga uppoffringar, men som kanrädda oss från den avgrund sorn jag är djupt orolig för att borgerlig politikoch kärnkraftsavveckling tillsammans kan föra oss i. LARSWERNER (vpk) replik; Efler det att vi hört ekonomiministern här är det ju helt klart att löntagarna inte får något besked om vad de har attvänta efter en avtalsrörelse, om de går utöver hans ramar. Del innebär all dettroliga är all de farhågor som finns, att man från regeringens sida kommer altkorrigera Nr 73 avtalsrörelsen på ett eller annatsätt, också kommer all finnas kvar. Onsdagenden svaret är ju ungefär lika oklartoch luddigt som påstående att 30 januari1980 de skatteomläggningar som skettinte har gynnat höginkomsttagarna. behöverinte vara ekonomiminister - det räcker med att vara löntagare - för Allmänpolitisk aft se hur del förhåller sig på denpunkten. debatt Det framstår som alltmera klart altdet är som intagit rollen somstatsminister i den nya regeringen. när regeringsförklaringen skall omsättasi praktiken, dvs. i regeringens budget-och finansplan, är del tydligt alt herrBohman och har tagit de initiativ som vi har varnat för.Man kommenderar svenska folket i givakt för finansfamiljen . Detutgör ell nytt slags svångremspolitik, fast mycket hårdare. Trots ett direktreformstopp och trots direkta nedprutningar i budgeten ökar budgetunderskottetmed ytterligare och kanske mer ändå. Regeringen skyller det här nästan helt och hållet påoljeprishöjningar, och som särskild bov i dramat utpekas de oljeproducerande länderna.Att de internationella oljebolagen nu redovisar jättelika vinster - så storaall t, o, m, president , som ju är nära frände till,känner sig tvingad att ingripa - bekommer inte eller regeringenett enda dugg. Det verkar vara sä att säga helt i sin ordning. Budgetunderskottetuppgår nu till , och det kommer säkerligen alt ökaytterligare. Det är ingen hemlighet att budgetunderskotten växte kraftigare ioch med den borgerliga valsegern 1976 och den storfinansvänliga politik som denborgerliga regeringen då utvecklade ytterligare. Om man räknar samman alla bidrag och subventioner tillstorfinansens förelag kommer man fram till ,ett belopp som ligger ovanligt närabudgetunderskottet. Skall man till detta lägga de stödåtgärder som marr sägerhar vidtagits för att rädda sysselsättningen pä olika håll ökar del beloppet.Men, som sagt, om man bara räknar samman de stöd och bidrag som utgått ocksåtill företag som inte befinner sig i kris eller har problem, så kommer manmycket nära det nuvarande underskottet. Jag vill därför fråga ekonomiministern:Är det ändå inte så att de här generösa bidragen och gåvorna, som beredvilligtlämnats till näringslivet, har medverkat lill detta budgetunderskott? Jag utgår ifrån att inte helt kan säga nejbeträffande denna fråga. En följdfråga blir då: Anser då inte ekonomiministern att det hade varit väl använda pengar, om de hade kunnat bidra till att skapa fler nya jobb, lill att förnya och bredda svensk industri inför 1980-talet? Har de 55 miljarderna använts på ett riktigt sätt och medverkat till att föra utur den kapitalistiska krisen? Ett budgetunderskott kan man tvingas att arbeta med i vissa lägen, men allt beror ju på vad man använder budgetunderskottet till - om man använder det till en framåtsyftande politik, till en politik föratt skydd, lönlagarna, eller om rnan använder det för att berika storföretagen och storfinansen, I det senare fallet delar vi inte uppfattningen att det är acceptabelt med elt stort budgetunderskott, 54 Det vore mycket intressant att fåhöra åsikt om hur de 55 Har denna jättesatsning på storfinansens förelag rustat densvenska industrin inför 1980-talet? Är det inte sä att de här den miljardernabara har strötts ut vind för väg, utan några som helst krav på 30 januari1980 företagen,ulan några som helst långsikliga målsättningar? Del finns i varje - fall ingabelägg för alt pengarna har använts för investeringar i nya, framtidsinriktadeindustrier, I finansplanen sätter man nu allt hopp till sammastorföretag, framför allt inom exportindustrin, som har erhållit de härbeloppen. Vad får alt tro att det skall få en annan effekt i dagän ? Allt lyder pä att dessa företag, liksom företageninom verkstadsindustrin, gjort betydande vinster, bl, a, genom den ekonomiskapolitik som regeringen har bedrivit. Vi vet att företagen iallt mindre utsträckning investerar dessa vinster i - de investerar demutomlands. Vad tänker regeringen göra åt det? Anser inte alt dethär är ett allvarligt problem? Vad anser alt man skall göra åtdet? Vi har tidigare efterlyst konkreta åtgärder i kampen motinflationen. Vilka är regeringens konkreta åtgärder för all bekämpainflationen? Vad tänker regeringen konkret göra åt pris- och hyresslegringarna,som lönlagarna nu upplever ? ; Enligt ekonomernabefinner vi oss f, n, i en högkonjunktur. Det skulle vara intressant att höraGösta värdering av hur det kommer att bli när nästa lågkonjunkturbörjar. En del ekonomer hävdar att den kommer . fortsatte sin eländiga litania. Jagär litet förvånad över att inte sätter sina egna ord i halsen. Deborde vara rätt svårsmälta även för - han vet att hans beskrivninginte är sann, och ändå står han här och mal och mal. Jag har ibland undrat om egentligen vet hur enfinansplan kommer till. Det finns andra här i kammaren som har vissaerfarenheter hur del går till. Det material som arbetas ut av ämbetsmännen vidkonjunk-lurinsfitutet bearbetas inom ekonomidepartementet på grundval av allade fakta sorn är tillgängliga orn den svenska ekonomin - utomlands ochinomlands. Det är på sådana saker som man bygger upp en finansplan. Men faktakan sedan ändras. När det inträffar sådana ändringar av underlaget-oljeprishöjningarna t. ex. - efter det att finansplanen har färdigställts,leder del till att vissa siffror sorn är presenterade i den ursprungligafinansplanen måste ändras. Detta är så enkelt, men det vill man inte förstå. Det är rent struntprat, , att göra gällande attnågot slags "samlad expertis" skulle ha gjort ned den härfinansplanen, var uppenbarligen inte rned på och har inte lyssnat till ekonomerna. Att citera vad man skriver inågra veckotidningar är en helt annan sak. Jag vet inte om jag skall bli smickrad eller konfunderadnär antyder att jag skulle stå bakom de internationellaoljeprisstegringarna, att vad som görs i på något sätt skulle kunnahärledas till finurlighet. En del har jag att säga till om. menabsolut inte så mycket! Här ligger finansplanen i ruiner, sade . Självahar vi lagt frarn ett alternativ, sade han också. Men vad innebär detalternativ som ni har lagt fram? Jo, ett större budgetunderskott än det ni harkritiserat, ökade avgifter på företagen, som ändå har det besvärligt med sinkonkurrenskraft, höjda skatter och härigeriom sämre möjligheter för löntagarnaatt få ett rejält utbyte i den kommande avtalsrörelsen. Det är ingen logik och konsekvens i de socialdemokratiskaförslagen. Man inser att exportindustrin måste växa och investeringarna öka.Men trots det föreslår man nya kostnadsökningar, bl, a, promsen. Man talar omatt löntagarnas standard måste öka och att den offentliga sektorn rnåsteexpandera, och så lägger man fram förslag som gör del omöjligt för löntagarnaatt höja sin standard. Trots att man beskärmar sig över budgetunderskottet -och det gör man med rätta, det är för stort - så föreslår man nyautgiftsrniljarder, hyressubvenlioner, matsubventioner och all den våldsamt dyrasysselsättningsutredningens förslag skall förverkligas. Trots att man ärmedveten om att den kommunala expansionen är för hög vill man inte vara med omnågra åtgärder för att dra ned den kommunala konsumtionen. Trots alt delutrikespolitiska läget är skärpt vill man minska stödet fill det svenskaförsvaret. Att i detta läge lägga fram krav på nedskärningar av värtförsvar är verkligen illavarslande. All vpk kräver en nedskärning med 2 000milj. är inte sä förvånande. Men att socialdemokraterna, med de gamla finatraditioner som man har haft på försvarspolitikens område, går in på samma vägoch föreslår alt försvarskostnaderna skall skäras ned med 500 milj, kr, ärfaktiskt upprörande och djupt oroande. Det skulle innebära att alla åretsrepefitionsövningar fick ställas in som alla nya materialbeställningarstoppades. Det skulle självfallet få effekter på försvaret på både kort ochlång sikt. Men det värsta är: Hur går det med omvärldens tilltro tillSverige om vi. trots vårt balansläge mellan de två stora blocken, deklareraratt vi anser att vi kan skära ned försvarskoslnaderna med 500 milj. kr. och takonsekvenserna därav? Hur blir det med omvärldens tilltro lill vår förmåga attbidra till balansen och stabiliteten här uppe i ? Jag tycker, ,att detta är ett sällsynt illa valt tillfälle att vidta åtgärder som står istrid med de gamla socialdemokratiska traditionerna på försvarets område. Detär mer än sä, del är ansvarslöst, frågade mig om jag kunde gebesked om att inga åtgärder skulle komma att vidtas för alt korrigera eltavtalsresultat som inle stämmer med regeringens siffror. Jag säger som entidigare finansminister alltid brukade säga, att några sådana utfästelser kanen regering över huvud taget inte göra. En regering är ytterst ansvarig för denekonomiska politiken i landet. En regering har all utgå från den situation somlandet befinner sig i, både före och efter en avtalsrörelse. En regering kaninte vare sig i det ena eller andra hänseendet avsvära sig sillansvar för den ekonomiska politiken, och det kan inte heller göra.Detta om detta. Låt mig säga ytterligare några saker till , Hanbrukar inte spela en huvudroll i debatterna här i kammaren, Hans parti äregentligen intressant i debatten bara vid de tillfällen då hans broderparti iöst har inspirerat något nytt invasionsföretag. Då kommer plötsligt de svenskakommunisterna i centrum på ett eller annat sätt. Men det kanske inte ärrättvist att de bara skall uppmärksammas när broderpartierna i andra länder bärsig illa ät. Man skulle kanske granska vad och hans vänner gör äveni andra sammanhang. Det kan finnas anledning alt fundera över vad som egentligenskulle hända i det här gamla fina landet, orn skulle få sä mångabakom sig- nu får han det säkert inte - att hans parti kom imajoritetsställning. Av någon anledning har faktiskt vpk fått fler anhängareunder , Men vad skulle alltså hända om hans parti blev så stortatt del fick möjlighet alt bestämma inriktningen av vår politik? Ja, vi vet attvpk:s idealsamhälle ärett samhälle med en gigantisk offentlig sektor. Allt ärså all säga staten, staten det är landet. Vad som skulle hända framgår av demer än 200 partimotioner som vpk har väckt lill årets riksdag. Man skulleinleda ett massivt förstatligande, om dessa motioner bifölls. Det gäller del mesta i vårt samhälle från industrier nertill marken. Man vill inrätta ett särskilt planeringsdepartement. Staten skallbestämma vilka som skall arbeta och var de skall arbeta. De ekonomiskaverkningarna av en sådan politik skulle självfallet bli förödande, inte minstpå grund av de väldiga budgetunderskott som då skulle uppkomma och genom denavrustning av hela vår ekonomi som skulle bli följden av åtgärder av dettaslag. Det finns ju exempel utifrån världen på vad som har hänt med ekonomin ochmed demokratin i de länder där man har genomfört en samhällsomvandling av detslag som ligger i linje med vpk:s olika förslag. Låt mig än en gång-jag har gjort det förut-påminnakammaren om att del faktiskt inte finns ett enda land med bibehållendemokratisk frihet, i vilket sådana här teorier, tankar och förslag har kunnatförverkligas. Inte ett enda land! Vpk kräver dessutom en lång rad lagändringar för att gefacket vetorätt mot i stort sett alla beslut i våra förelag. Men vad händer medden fackliga friheten när företagen blir statliga? Vad görplaneringsdeparternenlet när fackets kamp riktas mot regeringens företrädare?Även här finns exempel från omvärlden. Det brukar inte bli mycket kvar av denfackliga friheten i länder där den socialistiska samhällsomvandlingen hargenomförts. Låt rnig citera ur ypk;s partiprogram: "En revolutionärregering försvarar med all makt foikets erövrade rättigheter rnotborgarklassens försök att tillintetgöra dem." Dessutom kommer utrikespolitiken att läggas om. Även dethar vi fåll veta. Man talar visserligen om alliansfrihet, men det är en alliansfrihetav kubanska, angolanska och etiopiska modell. 1 vpk:s partiprogramheter det: "Utrikespolitiken skall baseras på den proletära inlernatio- Nr 73 nalismen." Det var sammauttryck som användes såsom motiv för invasionen 30 januari1980 Jg skall inte längre uppehålla migvid och hans parti. brukarinte göra det. Men jag tycker att del finns anledning för oss som Allmänpolitisk representerar den demokratiska världen att då och då komma tillbakalill debatt detta i kammaren, att då och dåpåvisa de avgrundsdjupa skillnader som finns mellan departier som i denna riksdag företräder den demokratiska samhällsutvecklingenoch det parti som ser som sin uppgift, och kämpar för del, alt åstadkomma ensocialistisk samhällsomvandling, som är viktigare för detta parti än all slåvakt om de demokratiska värderingarna. Jag tycker att vi alla som representerarde demokratiska partierna har anledning att från denna talarstol och från andratalarstolar påminna svenska folket om vad som skulle hända i värt land omdelparti, vpk, som representerar får sådan makt att det kan styrautvecklingen . Delta är en demokratisk uppgift för de demokratiskapartierna. Förste vice talmannen anmälde attLars anhållit all lill protokollet få antecknat att han inte ägde rätttill ytterligare replik. När vi i 1980-lalels första allmänpolitiskadebatt ser ul över världen, är det en ganska ödesmättad bild som tonar fram.Spänningen har ökat och skapat oro och pessimism inför framtiden.Avspänningspolitiken mellan stormakterna har ersatts av kyla och ökadmisstänksamhet. I det perspektivet är den sovjetiska invasionen iAfghanistan oroande på många sätt. Övergreppen i och fåraldrig glömmas, men detta är första gången efter somSovjetunionen invaderar ett neutralt land. Den brutalt iscensatta statskuppen,följd av en jättelik militär inmarsch, var självfallet ett klart brott motFN-stadgans principer om icke-inblandning i andra staters angelägenheter, I FNvar det också bara de traditionella ja-sägarna till sovjetisk utrikespolitiksom förblev lojala. Resten av världen fördömde. Denna hårda reaktion kan givetvis inte ha kommit som någonöverraskning för ledarna i Kreml. Därför demonstrerar också deras beslut tyvärr fäster mycket litet om ens något avseende vid hur man skapar sinimage inför den internationella opinionen eller vid avspänningspolitiken. Denmilitära styrkedemonslrationen i ett strategiskt viktigt område är viktigare änett gott förhållande till den andra stormakten och värnandet om världsfreden. deporterar man en av de få ännu inte tystadeegna kiilikerna av sovjetsamhället. Fredspristagaren får intevara fri i ett land som säger sig älska freden. Den sovjetiska invtisionen i har ockå påverkatden inrikespo litiska stämningen i . President mjukare utrikespolitik har belönats illa. ger del återigen poäng i presidentvalskampanjen alt kräva 58 ökad upprustning och framflyttningav de amerikanska militära positionerna. Godkännandet av det s. k. SALT Il-avtalel kommer attskjutas på en oviss framtid. Många har länge sett med ogillande bäde på delta och påandra uttryck för avspänningspolitiken. Det är dessa som fått luft undervingarna. Det är viktigt alt skilja dessa krafter från dem som medbeklagande kräver en ny inriktning av den amerikanska utrikespolitiken. Även i pågår en oroväckande upprustning.Sovjetunionens installerande av nya medeldistansrobotar i har inleöverraskande mötts av ett NATO-beslut om motåtgärder på samma område. I bådafallen handlar det om kärnvapen. är en del av , och vi känner skiftningarna idet storpolitiska klimatet. Vi lever i den nukleära kapprustningens skugga, ien medvetenhet om att dagens vapen inte gör det möjligt för någon stat alteffektivt skydda sitt område. Men har vi kunnat upprätthålla en särskildordning i , Stormakternas militära närvaro har begränsats. Vi har sluppitkriser och kunnat hålla regionen fri frän egentlig spänning och direktakonflikter. Vi har utvecklat ett omfattande nordiskt samarbete på bred folkliggrund utan att hindras av skillnaderna i säkerhetspolitisk orientering. Det är under dessa villkor som vi kunnat koncentrera vårakrafter på att omdana och förbättra det svenska samhället. Att slå vakt omstabiliteten i inåste därför vara en huvuduppgift för både oss och varagrannar. Men detta kräver också en beredskap från vår sida att möta förändringar. Vi har under åtskilliga år varit medvetna om alt detnordiska området fått en ökad strategisk betydelse genom basanläggningarna iMurmanskområdet. Den militära uppbyggnaden på skall ses som ett ledi del globala militärstrategiska sammanhanget. Den är inte riktad mot oss. Mendet är självklart att den inle kan undgå att få verkningar för . Denskapar skärningslinjer för stormakternas strategiska intressen i den norradelen av på ett sätt som saknar motsvarighet under tidigare skeden.Detta får följder för planeringen inom stormaklsblocken redan under fredstid.Del gäller särskilt om avspänningen inte utvecklas som vi hoppas. För ställer detta stora krav på en fast ochkonsekvent neutralitetspolitik och ett starkt försvar. De bådamililäralliansernas låga profil i beror till väsentlig del på allSverige har elt starkt försvar. Regeringsförklaringen uttrycker detta sambandsä här: "Genom alt upprätthälla det svenska försvarels styrka ger Sverigesitt bidrag till tryggheten och stabiliteten i det nordiska området". Om denna inriktning har det länge rått en bred politiskenighet i . Denna enighet har gett trovärdighet åt den svenskaneutralitetspolitiken och den svenska försvarsviljan. Det är därför ett viktigtsäkerhetspolitiskt intresse att denna grundläggande samsyn kan bestå inför 1982års försvarsbeslut. Vi får emellertid inte glömma bort alt den strategiskabilden inte bara handlar om block, stater och förändrade positioner - en sortsschackspel med Det handlar framför allt om konsekvenser förenskilda individer. Som en direkt följd av den sovjetiska invasionen iAfghanistan har hundratusentals människor flytt lill . En nyflyktingkatastrof läggs lill raden av de redan existerande. Regeringen kommer att besluta ge ett bidrag till FN;s flyktingkommissarie på 5 milj. kr.för de afghanska flyktingarna i . Det som händer i dessa delar av världen får inte heltförta intresset för skeendet i , ett område som länge varit föremålför aktiva svenska insatser. Här kan vi nu iaktta en positiv utveckling. Under1970-lalet har det portugisiska kolonialväldet fallit. Just nu står Rhodesiainför fria val. Detta ären stor framgång för frihetens sak. Så mycket angelägnare är det därför att alla bestämmelseri den s. k. House-överenskommelsen följs och att varjemisstanke om närvaro av främmande trupper i effektivt undanröjs. Det finns också anledning att känna oro över att denbrittiska kolonialmyndigheten ännu inte ansett sig kunna häva det rådandeutegångsförbudet i . Alla parter - inte minst den brittiska regeringen, som påett förtjänstfullt sätt bidragit till all en fredlig lösning nu är inomräckhåll - måste göra allt för att undvika alt del efteråt skall kunna sägasatt valen inte har varit helt fria. Ingenting i den internationella bild som jaghär har redogjort för och som i huvudsak är ganska oroande kan lämna Sverigeoberört. Avspänningssträvandena har varit ett skydd förvärldsfreden. När den politiken är på väg all förbytas i sin motsats innebärdet ett hot mot alla nationer, även mot . Den militära uppladdningen i kan fåödesdigra konsekvenser för hela industrivärldens och därmed också för våroljeförsörjning. Kärnvapenuppruslningen i värt eget närområde ökar helaliden risken för att dessa vapen, trots alla försäkringar om motsatsen,faktiskt kan komma till användning. Mot detta vansinne måste vi protestera. Kapprustningensoch stormakts-politikens kusliga logik kräver att den ena sidans åtgärder mötsmed motåtgärder från den andra sidan. Alt just när denna process pä nytt tagitfart kräva besinning och avspänning kan måhända verka en aning naivt. Vi får ändå inte enligt min mening överge tanken attfortsatt avspänning är möjlig. Även en diskussion om svensk ekonomi måste la sinutgångspunkt i den internationella utvecklingen. Och även då handlar del i höggrad om olja. Tydligare än någonsin har händelserna i visat hurfrågan om krig eller fred och andra länders ekonomi är beroende av förhållandenai ett fätal länder i och norra präglade av starkpolitisk, religiös och social förändring. I denna region finns av världens kändaråoljereserver; de står för av den totala råoljeproduktionen, dominerarhelt den internationella handeln och svarar för av Europasoljeförsörjning. har det dessutom alltmer klartframgått all OPEC-lånderna inle längre är villiga att oavbrutet ökaproduktionen av olja på det sätt sorn skett . De vill inte, heltnaturligt, utnyttja och tömma sina egna tillgångar i en snabb takt. Del finns bara en väg för industriländerna att möta dennautveckling-som kommer att innebära otrygghet när det gäller oljeförsörjningenoch ökade prishöjningar på olja. Det är alt snabbt, resolut och effektivtminska oljekonsumtionen. Det kräver en hushållning med energi, framför alltolja. Men det kräver också att vi nu utnyttjar andra under 1980-lalettillgängliga energikällor, även kärnkraften. Därtill krävs en beslutsamsatsning på energiforskning och utveckling av nya energikällor, så att vi pålängre sikt kan fä både säkrare och miljövänligare alternativ än vad som finnsi dag. Men inle ens om de mest ambitiösa sparmål skulleuppfyllas, inte ens om svenska folket skulle avvisa tanken på ensnabbavveckling av kärnkraften och planerna på att ersätta oljan med andraenergikällor lyckas, ar problemen förbi. De snabbt ökande oljepriserna kommerändå att utgöra en belastning som hotar att störa balansen iekonomin. Detta förutsätter mer än något annat expansion iindustrin. Det är ju bara genom att öka exporten av våra produkter som vi kanbetala för oljan och allt annat som vi måste köpa utifrån. Det kommer, fru talman, att ställas stora krav päåterhållsamhet både i den offentliga och i den privata sektorn. En sådanåterhållsamhet präglar redan statens verksamhet. Det är nu nödvändigt att ocksåkommunerna inser behovei att hålla tillbaka utgifterna .