prot · G309111 · 1979-12-31 00:00:00 — Del glädjande inslaget i utvecklingen under de senastemånaderna är att det varit möjligt att kraftigt minska beroendet avberedskapsarbeten. Nedgången i antalet beredskapsarbeten har gått mycket snabbtunder . var 37 000 personer sysselsatta isådana arbeten. vilket är nästan 25 000 färre än . Av dennaminskning faller inte mindre än 20 000 på ungdomsgrupperna. Och denna minskninghar skett som även arbetslösheten för ungdomar minskat något iförhållande till . Den begränsade nedgången i arbetslöshet förungdomar, från 33 000 till 28 000 , innebär alltså isjälva verket en reell förbättring av ungdomarnas situation motsvarande 25 000personer på den öppna arbetsmarknaden. Arbelsförmedlarnas tålmodiga arbete medatt passa ihop ungdomarna och lediga platser börjar onekligen visa resultat. Vi kan inte slå oss till ro med delta. En del sådana kommer att föreslås i den proposition om gymnasialföretagsulbild-ning som läggs på bord. Ett oroande drag i utvecklingen är däremot att antaletpersoner i arbetsmarknadsutbildning ännu inte visat tecken på att sjunka. Vihade ungefär lika många personer i arbetsmarknadsutbildning somförra året och , trots alt antalet lediga platser fördubblatssedan februari 1978. Utrymmet för arbetsmarknadsutbildning är trots alltbegränsat, och ju närmare kapacitetstakel man ligger vid ingången till enlågkonjunktur, desto mindre blir möjligheterna all under lågkonjunkturen ökautbildningsinsatserna. Iarbetsmarknadsdepartementets bilaga till årets budgetproposition förut- såg jag enfortsatt förstärkning av arbetsmarknaden . med god efterfrågan påarbetskraft och relativt få uppsägningar och med svårigheter att tillsätta delediga platserna inom vissa yrkesområden och regioner. Den hittillsvarandeutvecklingen har inte givit skäl att ompröva denna relativt optimistiskakortsiktsbedömning. Antalet lediga jobb har fortsatt att utvecklas positivtunder . Även om uppgifterna frånkonjunkturbaromelrarna tyder på alt konjunkturuppgången kan bliganska begränsad och redan har mattats, har orderingången till industrin ännuinte vänt nedåt igen. Normall sett bör vi kunna räkna med ell relativt gottarbetsmarknadsläge åtminstone , kanske ännu något längre. Men jag är angelägen att stryka under ordet"normalt" i dessa framlidsförväntningar. Vi vet att situationen kanvända mycket snabbi om något allvarligt och oförutsett inträffar. Ochskillnaden mellan det normala och del oförutsebara är i dessa tider mycketliten. Utvecklingen kanske ännu inte hänger på en skör tråd, men den kan myckelväl hänga på en oljepipeline, vars hållfasthet vi inte har några garantier för.Ytterligare kraftiga oljeprisstegringar eller, ännu värre, en abrupt minskningav vår oljelillförsel kan myckel snabbt medföra störningar för sysselsättningensom är betydligt större än de vi är vana vid i samband med "normala"konjunktursvackor. Mot bakgrund av den utveckling som jag här skisseratskulle jag vilja ange tre huvuduppgifter för arbetsmarknadspolitiken i detkortsiktiga perspektivet. Den första uppgiften är att under den återstående periodenav ökande eller god efterfrågan på arbetskraft underlätta placeringen av demest utsatta grupperna på den reguljära arbetsmarknaden. Del gäller framförallt handikappade och nytillträdande ungdomar med otillräcklig utbildningsbakgrund.En huvuduppgift är alltså att - för att använda samma ord som i sitt anförande - utnyttja den förbättrade situationen på svenskarbetsmarknad just . Den andra uppgiften är att se till att industrinsutbyggnad inte hindras av brist på arbetskraft som antalet personersom är arbetslösa eller sysselsätts i olika arbelsmarknadspolitiska åtgärderfortfarande är stort. Den tredje uppgiften är all under den andhämtningspaus vifortfarande har kvar göra förberedelser och höja beredskapen inför denkonjunkturnedgång som förr eller senare kommer och inför de"oförulsebara" händelser som drastiskt kan förändra förutsättningarnaför arbetsmarknadspolitiken. Jag kan här konstalera att oppositionensföreträdare, , och jag har precis samma uppfattning om dagensmöjligheter och nödvändigheter inför morgondagens eventuellt ökande problem:Vi måste ta vara på situationen . kommer därför tyngdpunkten iinsatserna fortfarande att ligga på de rena platsförmedlande åtgärderna. Jaghar redan sagt all dessa åtgärder nu tycks börja ge resultat för ungdomarnasdel. Jag vill gärna passa på alt i detta sammanhang ge AMS ocharbetsmarknadsverket en eloge för det intensifierade arbete som man nu bedriverför all få in arbetshandikappade på den öppna marknaden med hjälp avfrämjandelagen och som har gett goda resultat, låt vara ännu så länge i enbegränsad omfattning. Vi har fått en rad utredningar sombehandlar sysselsättningspolitiken utifrån olika aspekter. De har alla olikautgångspunkter, och sysselsältningsutredningen och Bjurelrapporlen drartämligen skilda slutsatser om vad vi bör göra . Del har i pressen givits en viss spridning ål uppgifter omalt jag skulle ha lagt sysselsältningsutredningen åt sidan, eftersom jag skullebetrakta den som överspelad - försökte i sitt inlägg anspelapå samma tema. Del här är inte riktigt. Vi gör, som ju utskottet har noterat isitt belänkande, en översyn i av sysselsättningspolitikenoch den kommer alt redovisas i en proposition under nästa budgetår.Sysselsältningsutredningen är därvid ett av de dokument som ligger till grundför den översynen. Min ambition är så att säga att rädda de bra förslag somfinns i de olika utredningarna men strukturera och samordna dem påbästa sätt. Del är ingalunda någon enkel uppgift. somalla vet som har tagit del av det, inte av den karaktären att det omedelbartkan läggas till grund för en proposition. Del säger jag med bortseende från denpolitiska värdering man sedan måste lägga på utredningarna. Bjurelrapporleninnehåller ett synsätt, men mycket få förslag. Där finns av den anledningeninte särskilt mycket att hämta i det praktiska arbetet. Sysselsältningsutredningenpresenterar en omfattande förslagskatalog, men inånga av förslagen ärskissartade och kräver en omfattande vidarebearbelning. Del är någonting sommerparten av remissinstanserna har noterat och f. ö. i rätt stor utsträckningockså har kritiserat. riktade en direkt fråga till mig, vilketsynsätt som skulle vara förhärskande i arbetet med den sysselsättningspolitiskapropositionen. Jag tror, herr talman, att efter några årsdebatter med mig i arbelsmarknadspolitiska frågor rätt väl vet vilket synsättjag har i dessa spörsmål. I den kommande propositionen skall jag försöka vidareutveckladen sysselsättningspolitik som jag har fört som arbetsmarknadsminister- men då självklart anpassad och de ganska förändradeutgångsvärden som vi får under det kommande 1980-talel. Jag tror alt Anna-GretaLeijon och jag är överens om att vi kommer att ha en ganska annorlundasituation att bemästra både industripolitiskl, arbetsmarknadspolitiskt ochkanske framför allt ekonomiskt. Givetvis kommer det omfattande material som vihar i utredningar och remissvar att vara viktiga utgångspunkter i arbetet, somf. ö. är i full gång på departementet. Del är alldeles uppenbart alt strukturförändringarna iekonomin inte kommer alt bli mindre än vad de var under 1960-och 1970-talen. Dessutom kommer arbetsuppgifterna all förändras för väldigtmånga arbetstagare. Del kommer bl. a. datoriseringen och roboliseringen attsörja för. Nr III Sammanlaget kommer detta all skapaspänningar pä arbetsmarknaden TorscHp =nden under 1980-talel, som på intet sättblir mindre än dem som vi nu har vant oss 77 mars1980 ''' Sådana spänningar måste kunnalösas genom en bättre anpassning mellan arbetssökande och lediga platser. Arhpi nrk ind<: j" ' arbetssökande ocharbetsgivarna som tillsammans med olika jj.jl, samhällsorgan har alt dela på dentotala anpassningsbördan på arbetsmark- naden.Minskade krav på en part måste motsvaras antingen av minskade anpassningsbehoveller av ökade krav på någon annan part om balansen på arbetsmarknaden skallkunna upprätthållas. Totalt sett åstadkoms en allt mindre del avomställningarna på arbetsmarknaden i bokstavlig mening på marknaden, dvs.genom anpassningar hos arbetssökande och arbetsgivare. I stället har staten genomarbetsmarknads-och näringspolitiken fått ta på sig en växande del avanpassningsbördan. Det är en viktig orsak till all insatserna i form avsysselsättningsskapande åtgärder, bransch- och förelagsstöd, krisingripandenoch annat har vuxit så kraftigt och kostar så mycket. Den fördelning av anpassningsbördan som vi har fått undersenare år är inte den bästa. Vill vi slå vakt om allas rätt till arbete måstestaten naturligtvis la på sig det slutliga ansvaret för detta. Men det kan intefå innebära att arbetsmarknadsmyndigheterna skall påläggas ansvaret altsysselsätta alla dem som andra arbetsgivare inte vill anställa. Detta har bl.a. AMS påpekat i sitt yttrande över sysselsältningsutredningen. Det måstedärför skapas ökade möjligheter för samhället att påverka rekryteringspolitikenhos företag och myndigheter. Med andra ord: Arbetsgivarna måste ta ett större ansvarför anpassningsuppgifterna på arbetsmarknaden. Därmed är inte sagt att viskall överlåta direkta rehabilileringsuppgifter på arbetsgivarna. Något sådanthar de ingen möjlighet att klara. Inte heller vill jag ha sagt alt en sådanändrad fördelning av anpassningsbördan skulle behöva förutsätta en ökadstyrning på administrativ väg av företagens personalpolitik. Det senaste åretserfarenheter visar enligt min mening alt främjandelagen är ett effektivtinstrument, om den används på rätt sätt. Den kan dock behöva kompletteras medåtgärder som är av ett helt annat slag och som ger möjlighet till en smidigareoch mer marknadsanpassad påverkan på rekryteringspoliliken. Det är ju rekryteringslillfället som är densållningsmekanism som leder till alt de svagaste på arbetsmarknaden drabbas avde längsta arbetslöshetsperioderna. är del just det stora antaletrekryleringstillfällen - ca 1 miljon - som skulle kunna öppnamöjligheter för dem som saknar fotfäste på arbetsmarknaden. Därför är det särskilt viktigt all hitta metoder för attpåverka arbetsgivarna all i eget intresse anpassa sina rekryteringsönskemåltill de arbetssökandes förutsättningar. Det är naturligtvis viktigt alt vi kan förmå arbetsgivarnaatt bättre anpassa sina krav till vad de arbetssökande kan och vill. Men jagtycker att del finns anledning alt påpeka alt de arbetssökande också måste visavilja till anpassning. För egen del ser jag små möjligheter all förena kravet påfull sysselsättning Nr 111 och arbete åt alla med ett i varje enskilt falllångt gående motstånd mot alla Torsdaaen den former av geografisk ochyrkesmässig rörlighet. Jag tror inte att det är möjligt 97 ,;([.s I9S(I ellerönskvärt att hävda gångna årtiondens rörlighetsfilosofi, men jag menar . att motstånd mot att byta yrke, arbetsgivare, arbetsuppgifteller rent av Arbetsmarknads- bostadsort inte alla gånger kan förstås och försvaras. Den förändrade synen på rörlighet har, som jag nämnt,många orsaker. Den är dock också ett tecken på hur arbetslivets kvalitetsfrågoralltmer tränger sig på. Vi kan inte utforma 1980-talets sysselsättningspolitikutan att beakta all just frågorna om arbetslivets kvalitet blir allt viktigare. Arbetslivels kvalitet, det är sådant som har all göra medarbetsmiljö, alt den egna arbetsuppgiften är meningsfull, att någon efterfrågarde enskilda arbetstagarnas mening om hur arbetet skall bedrivas och all deenskilda individernas integritet värnas. Det krävs uppenbarligen insatser på många områden för attåstadkomma detta. Av central betydelse är dock att det är möjligt att slå vaktom de arbetssökandes valfrihet och integritet. En av de viktigaste principernaför en reformerad sysselsättningspolitik måste därför vara att dearbetssökandes valmöjligheter på arbetsmarknaden ökar och alt största möjligavalfrihet tillförsäkras också dem som har svårt att göra sig gällande ikonkurrensen om jobben. Endast på delta sätt kan en god sysselsättningspolitikskapas. () replik: Jag tycker att del var tre bra punkter somRolf kom med, och jag hoppas bara att vi inte blir besvikna när vi sedanfår de konkreta förslagen. Det första kan vi såvitt jag förstår bedöma ganskasnart, och del gäller ungdomarna. Vi har inte pratat från vårt håll särskiltmycket om ungdomsarbetslösheten just av den enkla anledningen alt vi får enproposition till som vi skall diskutera här . Annars ärdet precis som sade: Trots det relativt sett gynnsamma läget totaltpå arbetsmarknaden återstår väldigt mycket all göra för ungdomarna. Vi hoppas verkligen att det förslag som regeringen nuskall komma med innehåller verkliga förbättringar och praktiska möjligheter förde många fler ungdomar som vi vet kommer ut på arbetsmarknaden . Får jag sedan ta upp den framtida sysselsättningspolitiken.I långa stycken har en grundsyn på dessa frågor som jag kan dela,men inte helt. Jag blir litet orolig när han poängterar attsysselsältningsutredningen bara är ett av de dokument som skall tas fram, ochnär han säger att han skaW försöka driva igenom sitt synsätt. Jag hoppas atthan lyckas med det. Jag upplever de tankegångar och synsätt som förs fram avBjurelkommissionen som ell hot emot den sysselsättningspolitik som vi nubedriver. Låt mig kort hänvisa till vad som sägs i reservationentill betänkandet, av och . De säger att delegationen behandlar arbetsmarknadens funktionsduglighet som en fråga om att förstärka vissa ekonomiska incitament. Det menar är att vi skall öka 71 skillnader i löner mellan olika grupper av människor,sänka skatterna och göra så alt det skall svida i skinnet när man är arbetslös.Reservanterna påpekar att med detta synsätt läggs hela anpassningen påarbetstagarna. De finner det anmärkningsvärt att delegationen har gått förbi deutslagnings-problem som vi alla vet finns på den svenska arbetsmarknaden. Jag hoppas alltså att regeringen snabbt arbetar fram ettförslag. Det finns, som sade, behov av nya åtgärder. Vi står införnya problem. Jag hoppas också att det synsätt som Bjurelkommissionenföreträder i detta avseende kan vara begravet. Jag skulle önska ännu klararebesked på den punkten. LARS-OVEHAGBERG (vpk) replik: Arbetsmarknadsministern kunde i sin exposéöver läget konstalera att vi har bekymmer framför oss. Det är då naturligt från regeringens sida uppehåller sig vid de kortsiktiga åtgärder man kanvidta och bara anmäler att långsiktigt är det allvarligt. Jag tror dock all både långsiktigt och kortsiktigt är detungefär samma åtgärder som måste till. Vad man inte gör är att på allvar ta itumed de problem som vi har och som inte nämnvärt har förändrats. Vi har ju ändå parollen arbete åt alla som man säger sigstå bakom. Men vi har de arbetslösa och dem som är föremål förarbelsmarknadspolitiska åtgärder och dem som tvingats till förtidspension. Ivilket läge anser arbetsmarknadsministern att vi kan få jobb åt alla dessamänniskor? Det skall råda något slags balans mellan arbetssökande ochlediga platser. Men vi kan inte rubba de förhållanden som finns påarbetsmarknaden, och med internationella mått så ligger vi lågt i fråga omantalet arbetslösa enligt arbetsmarknadsministern. Men är det så lågt enligt våra förhållanden? Naturligtvisinte, och ännu värre blir det i den lågkonjunktur som kommer, då vi får ännufler människor i de arbetslösas armé. Under denna högkonjunktur har vi kunnatöka endast med mellan 15 000 och 16 000 heltidsarbetande. Del är också mångasom varit sjukskrivna och som stått utanför i detta läge. Det är alltså ett allvarligt läge. Och i detta läge skallvi inte a.nvända några som helst styrinstrument! Vi skall bara säga att del ärvår konkurrens, vår exportindustri och dess krav som skall avgöraarbetsmarknaden. Är det inte, herr arbetsmarknadsminister, egentligen samma saksom att säga all vi får dras med stor arbetslöshet framöver - regeringen tänkerinte göra någonting? Detta är egentligen i klartext vad vi fått höra. Helaresonemanget går: Om vi kan lösa del hela, om vi kan lösa problemen meddatoriseringen och roboliseringen, om vi kan klara av strukturomvandlingarna. Jag tycker att läget är allvarligt om man bara kan visa påalt vi får gå in med arbetsmarknadspolitiska åtgärder enligt traditionelltmönster. Var skall de nya jobben ordnas? Det borde arbetsmarknadsministernkunna peka på . Och framför allt: Hur många skall tillåtas att slås utunder den närmaste framtiden? Samtidigtsom vi kan placera en del av dem som redan är handikappade ochutslagna, slås kanske ännu fler ut . Är detta inte ett allvarligt Nr 111 läge, herr arbetsmarknadsminister, som vi måste göra någonting ål Torsdaaen den "''''t- Både och tagit politiken upp utslagningsproblemel. Jag är myckel medveten om attvi där har ett växande problem. Del följer av att vi har en snabbarestrukturförändring i del svenska näringslivet. Därför har jag tagit myckelallvarligt just på den frågan. som jag har haft ansvaret förarbetsmarknadspolitiken har det inte alls varit så, , attregeringen bara låtit tiden gå -tvärtom. Ett par av de grupper som varit mest utsatta är ungdomarnaoch de handikappade - del tror jag att vi är överens om. Beträffande ungdomarnafår vi, som sade , tillfälle till en ganska ingåendediskussion . Får jag bara erinra om vad som gjorts. Utöver den mycket aktiva arbetsmarknadspolitik som förtshär i landet -del borde råda enighet om den värderingen - har vi frånregeringens sida gått vidare med ungdomsgaranlin som ställt sig bakomoch försökt finna nya former för att ordna den - alt varva utbildning ochpraktik. Den proposition som är på väg skall vara ett ytterligare steg i denriktningen och ett steg som jag hoppas att finner riktigt. Vi fåråterkomma till del. Beträffande den andra gruppen, de handikappade, är detinte så att vi har lämnat den åt sidan heller. Tvärtom har regeringenpresenterat en omfattande proposition som i stort sett innebär en fördubblingav resurserna för alt hjälpa de handikappade. Jag nämnde också hur vi nu haraktiverat främjandelagen för att utnyttja den ökade tillgången till ledigaarbeten för att hjälpa de handikappade till jobben. Nog är del fråga om att förändra arbetsmarknadspolitiken.Lars-Ove . Jag kan inte förslå varifrån den bedömningen kommer alt viinte skulle vidta några förändringar inför det som sker . Heladen sysselsättningspolitiska proposition som vi förbereder innebär ett försökatt beakta de kunskaper vi har skaffat oss under 1970-lalet och sätta dem irelation till vilka problem och svårigheter vi förväntar oss under 1980-lalet. Där vill jag gärna till säga att delarbete som vi nu bedriver är baserat på ett myckel omfattande material. Jag tycker alt det blivit litet för snävt när man i debatten sagt all det skulle röra sig bara om sysselsältningsutredningens material och Bjurelrapporlen, som varit uppe . Det finns väldigt mycket annat material också. En redovisning som jag själv tillmäter stor betydelse är EFA:s, som tar upp hur den arbetsmarknadspolitik som förts under 1970-talel har slagit ut, vilka brister och förtjänster den haft. Och nog vore det väl konstigt om vi inte, när 73 vi försöker utforma 1980-talets arbetsmarknadspolitik,ansträngde oss för att dra riktiga lärdomar av del materialet. Vi har ocksåfått en redovisning av hur lagerslödsbidraget slagit ul, vilka svagheter ochförtjänster det har. Och jag skulle kunna fortsätta att räkna upp fyra femandra utredningar som finns med i bakgrundsmaterialet tillsammans medsysselsältningsutredningens material, som naturligtvis är det lunga och vikligamaterialet. Jag har för dagen inte bedömt Bjurelrapporlen vara så viktig altjag här drar citat ur den. Man kan myckel väl ta fram synpunkter frånremissvaren på sysselsättnings-utredningen för att. , finnasvagheter i såväl den ena som den andra utredningen - del är jag helt på detklara med. Det är anledningen till att del bör göras en ordentlig bearbetningav dessa förslag och dessa synsätt. För alt just visa att det också har kommit fram ganskakritiska tankar om sysselsättningsutredningens material kan jag ur LO-tidningenläsa upp delar av en recension av . När han värderade dettamaterial anförde han att det från sysselsältningsutredningens sida närmast varfråga om "en aningslös pratighet, som enbart tröttar läsaren. Del vore enhopplös uppgift att formulera en proposition på sysselsältningsutredningen. "Del är mycket hårda ord, som alltså har presenterats i . Jag är dock medveten om att det här finns så många godaansatser all om vi får tid på oss att bearbeta delta material vi /81 skall kunna presentera en intressant proposition om hurarbetsmarknadspolitiken skall utformas. () replik: Vi skall här i kammaren återkomma tillungdomsarbetslösheten, men jag vill - för att ingen skall tolka en tystnad påannat sätt - säga all vi inte är nöjda med det som har gjorts. Detkunde ha gjorts mer, bl. a. när del gäller den varvade utbildningen. Men viåterkommer till delta. sade att det vore konstigt om regeringen inteskulle anstränga sig för att dra lärdomar av den tidigare arbetsmarknads- ochsysselsättningspolitiken och att del finns många utredningar som gör olikavärderingar. Delta är naturligtvis riktigt, men både och jag ärmedvetna om att de slutsatser som kommer att dras, även inom regeringen, kommerall bli av olika karaktär. Det är ju ingen hemlighet alt del i regeringen finnsolika uppfattningar om dessa frågor. Och det är anledningen till att jag harlagt så stor vikt vid denna diskussion. Vi känner nämligen oro. Jag vill avsluta med att uppriktigtönska lycka till i arbetet på all övertyga sina regeringskolleger,så att vi kan få en framsynt sysselsättningspolitik för 1980-lalet. LARS-OVEHAGBERG (vpk) replik: Jag kan bara konstalera att både Anna-GretaLeijon och tydligen inte har kommit ur sina linje 2-fållor utanganska hejdlöst omfamnar varandra i denna debatt. Framöver kanske vi får döpaom oppositionen. Vi står inför myckel snabbastrukturrationaliseringar, vilket helt rikligt sade. Men han vägraralt svara på någon av de frågor om framtiden som jag ställde. Var skall viskaffa de nya jobben? Vad gör arbetsmarknadsministern åt de svårigheter vimöter inom industrin och kraven på en begränsning av den offentliga sektorn?Var skall jobben finnas? Jag får inga svar, utan här anmäls bara problem. Hur många skall tillåtas slås ut av den arbetsmarknad vi har? Arbetsmarknadsministern måste väl ändå hålla med om att vi dagligdagsslår ul människor på grund av kraven på arbetsmarknaden. Vilket innehåll ger arbetsmarknadsministern parollenarbete ål alla? Vi har i vår motion om handikappade skrivit alt det har tummatspå denna paroll - det ställs av och till villkor för att ge alla ett arbete.Vilka vill ställa sig bakom parollen och utifrån denna målsättning verkligenvidta åtgärder? Del finns mängder av invändningar. Kan vi förvänta oss att del bliråtgärder för denna halva miljon människor så att de får plats på den reguljäraarbetsmarknaden? Del är väl inte så att vi skall ha en arbetsmarknadspolitik avtillfällighetskaraktär och som hela liden dämmer upp för att vi skall räddalivhanken? Jag har inte heller sagt alt man har låtit det gå. Jag vetatt till viss del har vidtagit åtgärder, t. ex. för dehandikappade, och all det har satts in nya resurser. Men effekten av dessaåtgärder visar ju att de ändå är för begränsade och inte kan uppfylla målet. Dåfrågar man sig: Måste vi inte ta till andra åtgärder? Men regeringen är inteberedd alt vidta några som helst planerade åtgärder eller göra några ingrepp ivår produktion och i vårt näringsliv, utom att förhoppningsvis tro alt vi skallkunna skapa några jobb framöver. Vore del inte på sin plats, , altnu så snabbi som möjligt och på ell drastiskt sätt ta till främjandelagen föratt klara denna situation? Jag vet att det pågår försök och att de försöken ärpå rätt väg, men vi behöver inte vänta på en utvärdering. Använd främjandelagenfullt ul och styr in människor i arbetslivet! Del förslag vi har lagt fram påarbetsmiljö-området syftar till all fler skall få plats i produktionen, attarbetsbördan i större utsträckning skall delas, för alt allt färre skall slåsut.