prot · G309162 · 1979-12-31 00:00:00 — började med att säga att hanär anhängare av en så fri kreditmarknad som möjligt, och han frågade: Varförskall vi behöva ha en så hårt reglerad kreditmarknad, som förlorari effektivitet? Anledningen till atl vi måste reglera kreditmarknaden såhär hårt är ju den obalans vi har i ekonomin, med de stora växandebytesbalansunderskotten och det växande byiesbalansunderskottet. Närfinanspolitiken är satt ur spel kan man bara återställa balansen genom attstrama åt med penning- och kredilmarknadspolilik. Och som jag sade i mittinledningsanförande är det snart svårt alt klara detta. Vi får nu gå över tillatl reglera finansbolagen hårdare, och det kan, som sade, tvingafram en ytterligare Men statsmakterna kan ju inteavslå från att lagstifta bara därför atl det kan leda till en ytterligareoreglerad kreditgivning. Om så blir fallet måste vi se vad vi då kan göraytterligare åt detta. Beträffande kontokortskredilerna vill jag säga: Dettillsätts nu i dagarna en kontokorlsutredning, som beställt genom ensocialdemokratisk reservation med någon rösts majoritet. Annars har detutmärkande varil en passivitet på del här området. Det är klart att denna utredning behöver arbeta. Men jagvill peka på alt kreditköpskommittén föreslog attkontantinsatser skulle användas vid alla kreditköp, även beträffande kreditgenom kontokort. Här finns alltså elt förslag, och jag tyckerdärför alt vi redan nu kan vidta åtgärder. Kreditpolitiska medel, m. m. ROLFANDERSSON (c): Vi känner väl alla litet grand av detta altvi håller på alt tappa kontrollen över det omfattande nätverk av regleringarsom vi har på kreditmarknaden. Och det är just därför vi har fått en utredningsom skall se över kreditpolitiken och kreditregleringarna. Låt oss då avvaktaoch se om det finns möjligheter att lätta på regleringarna - del måsle vara denväg vi har att gå. Jag vill sedan tillägga något om finansbolagen. Det ärlätt att få en något negativ inställning till finansbolagen oeh deras frihet.Men jag vill nämna alt de uträttar ett utomordentligt fint arbete på marknadeni många avseenden. Jag kan nämna några. Det är angelägel för de mindre och medelstora företagenatl de får fungera. Finansbolagen har hittat nya vägar när det gäller desäkerheter som kan användas, t. ex. fakturabelåning. Leasingföretagen arbetarockså med andra säkerheter än dem vi har att kräva i bankerna. Finansbolagentillhandahåller en omfattande administrativ service som är mycket värdefull förde småföretagen. Det gäller fakturahanteringen, inkassering, bokföring,likvidmottagning etc. Men det som för dagen kanske är mest iögonenfallande ärjust den snabba tillväxten. Vi är överens om delta. Men jag tillägger än engång; Viskall möta delta genom atl se över hela regleringssystemet för alt seorn del inte finns möjligheter att i stället lätta på regleringarna förbankerna. Som säger är vi på väg atltappa kontrollen över den ekonomiska politiken. Då tycker vi frånsocialdemokratiskt håll att det är extra angeläget aft ge tillfälleatt utnyttja de möjligheter som den ändå har att klara penning- ochkreditpolitiken. Riksbanksfullmäktige har tillstyrkt förslaget frånfinansieringsbolagskommittén och påpekat att det är viktigt att bestämmelsernaom räntereglering får ligga lill grund för överenskommelser oehrekommendationer till kreditinstituten. Del är angelägel, framhållerriksbanksfullmäktige, alt finansbolagen omfattas av bestämmelserna omräntereglering oeh likvidi- Kreditpoliuska medel, m. m. tetskvoterför att bl. a. ränteläget på specialinlåningsmarknaden skall kunna hållas nereoch för att också bankerna skall ha möjligheter att konkurrera på något så närlika villkor, när de ändå konkurrerar på samma marknad. Jag kan hålla med om att finansbolagen görbetydande insatser i svensk ekonomi - de har bedrivit utvecklingsarbete ochfunnit nya kreditformer, vilket har varit till fördel för företag som har svårtatt på annat sätt få låna pengar. Men det kan också innebära nackdelar för desmå och medelstora företagen, och jag tyckte att var inne på detnär han sade att om bankerna hade fått bättre möjligheter hade de i störreutsträckning kunnat stå de små och medelstora företagen till tjänst.Småföretagen får dras med höga ränte- oeh administrationskostnader för dessakrediter - det är minsann inte fråga om någon välgörenhet. Detta bör man ocksåha med i bilden när man talar om finansbolagens värde för de små och medelstoraföretagen. Jag yrkar bifall till den socialdemokratiska reservafionen. ROLFANDERSSON (c): påstår att jag har sagt attvi har tappat kontrollen över den ekonomiska politiken. Det var fräckt. Jag harsagt att vi har ett sådant nätverk av kreditregleringar att marknaden nu haranpassat sig till detta. Vi måste därför se över kreditpolitiken, och det ärjust därför som en utredning har tillsatts. Låt oss avvakta resultatet av denoch se vilka instrument som skall användas . Om vi inte har tappat kontrollen överekonomin, så vill ändå ha instrument för att kunna bedriva eneffektiv kreditpolitik. Det tycker jag är ett tungt vägande argument i ett lägedär vi har så enorma budgetunderskott. Överläggningen var härmed avslutad. Mom. 1 och 3 Propositioner gavs på bifall fill dels utskottetshemställan, dels reservationen av m.fl., oeh förklarades denförra proposifionen vara med övervägande ja besvarad. Sedan votering upplästes oeh godkändes följande voteringsproposition; Den som vill atl kammaren bifaller finansutskottetshemställan i betänkande 39 mom, 1 och 3 röstar ja, den det ej vill rösiar nej.Vinner nej har kammaren bifallit reservationen av m. fl. Vid omröstning genom uppresningförklarades flertalet av kammarens ledamöter ha röstat för ja-propositionen. DåRoland begärde rösträkning verkställdes votering medomröstningsapparat. Denna omröstning gav följande resultat; Ja - 161 Nej - 161 Då sålunda de avgivna rösterna var lika delade, gavspropositioner dels på åierförvisning lill utskottet av ärendet i denna del,dels på avgörande, och förklarades den senare propositionen vara medövervägande ja besvarad. begärde emellertid votering, varförföljande voteringsproposition upplästes och godkändes; Den som vill att kammaren skall avgörafinansutskottets hemställani betänkande 39 mom. 1 oeh 3 röstar ja, den det ejvill röstar nej. Om minsthälften av de röstande röstar nej har kammaren beslutat att ärendet isin helhet skall återförvisas till utskottet. Vid omröslning genom uppresningförklarades tvekan kunna råda angående resultatet, varför votering medomröstningsapparat verkställdes. Denna omröstning gav följande resultat: Kammaren hade alltså bifallit återremissyrkandet. § 6 Den statliga revisionsverksamheten Föredrogs finansutskottets betänkande1979/80:41 med anledning av propositionen 1979/80:150 bil. 2 såvitt avser denstatliga revisionsverksamheten m. m. jämte motioner. I proposition 1979/80:150 bil. 2 Reviderat budgetförslag ivad avsåg a. avsnittet 2.1 Den statliga revisionsverksamheten hade 10.hemställts att godkände de riktlinjer för den statligaredovisningsrevisionens organisation och bedrivande som förordats i propositionen, 1. riksdagenberetts fillfälle att ta del av vad som anförts i propositionen beträffanderevision av affärsverken, 2. riksdagenberetts tillfälle atl la del av vad som anförts i propositionen beträffandeförvaltningsrevision inom försvaret. 2 protokoll 1979/80:162-163 Den statliga revisions verksamh eten b. avsnittet 2.2 Omprövning oeh ompriorilering m. m. hade13. beretts tillfälle att ta del av vad som anförts i propositionenbeträffande omprövning och ompriorilering, m. m. I detta sammanhang hade behandlats dels deunder allmänna motionstiden vid 1978/väckta motionerna1978/79:218 av (), 1978/79:1610 av m.fl. (m),1978/79:1702 av och (båda m). dels de med anledning av propositionen väckta motionerna1979/80:2065 av förste vice talmannen m. (m,s,c,fp) och 1979/80:2066 av m. fl. (vpk), vari såvitt nuvar i fråga (yrkande 5) hemställts alt beslutade avslå regeringensriktlinjer för omprövningar och omprioriieringar av statlig oehstatsfinansierad verksamhet. 3. beträffanderiktlinjer för den statliga redovisningsrevisionens organisa-fion ochbedrivande att med avslag på motionerna 1978/79:218 och 1979/80:2065godkände vad som förordats i proposition 1979/80:150 bil. 2 mom. 10, 4. beträffanderevision av affärsverken att lade till handlingarna vad som anförts iproposition 1979/80:150 bil. 2 mom. 15, 5. beträffandeförvaltningsrevision inom försvaret att lade till handlingarna vadsom anförts i proposition 1979/80:150 bil. 2 mom. 16, 6. beträffandeutredning om riksrevisionsverkels ställning m. m. atl skulle avslåmotion 1978/79:1610 yrkandet 1, 7. beträffandeytterligare uppdrag till förvallningsutredningen att skulle avslåmotionerna 1978/79:1610 yrkandet 2 och 1978/79:1702, 8. beträffande omprövning ochompriorilering att med avslag på motion 1979/80:2066 yrkandet 5 ladetill handlingarna vad som anförts i proposition 1979/80:150 bil. 2 mom. 13. EVAHJELMSTRÖM (vpk): För arbetsköparna mot folket - det är en kortkarakteristik av den borgerliga regeringens kompletteringsproposition. Denpolifik som där kommer till uttryck kännetecknas av insatser enligt trehuvudlinjer; för det första en omfördelning av resurserna till de arbetandesnackdel, fördel andra angrepp på den offentliga sektorns sociala verksamhet ochför det tredje åtgärder för att berika kapitalägare och höginkomsttagare. Vad kammaren har att ta upp till diskussion ärfrämst avsnittet 2.2, som avser omprövningar och omprioriieringar av denstatliga verksamheten. I kompletteringspropositionen lämnas dörren öppen för enökad avgiftsfi- nansiering.Vad detta kommer att innebära är inte svårt att föreställa sig,nämligen höjningar av taxorna för den offentliga sektorns tjänster, något som iförsta hand drabbar de redan sämst ställda. Vidare skall riksrevisionsverketpröva konsekvenserna av olika ledighetsregler. Ipropositionen sägs sålunda följande om det aktuella översynsprojektet;"Efter samråd med cheferna för social- och arbetsmarknadsdepartementen ochstatsrådet anser jag att ett sådant bör avse effekterna avlagstiftningen om ledighet och utförande av olika uppgifter på arbetstid utomramen för den ordinarie verksamheten. har en snabb utvecklingägt rum vad gäller både möjligheterna till ledighet från arbetet ochutnyttjandet av dessa möjligheter. Det gäller bl. a. den successivt utvidgadeföräldraförsäkringen, rätten till deltidsarbete för småbarnsföräldrar, rätttill ledighet för studier, facklig verksamhet, offentliga förtroendeuppdrag m.m. Syftet med dessa reformer är att skapa ökad valfrihet och välfärd förmedborgarna. Ännu har dock inte någon samlad analys gjorts av vilkakonsekvenser som denna utveckling för med sig. Dessa frågor bör nu studeras. Avpraktiska skäl kan det vara lämpligt att begränsa studien fill ett mindre antalmyndigheter och företag. a. bör den samlade frånvaron och - jag villunderstryka det, herr talman - "kostnaderna i olika avseenden kartläggas.Ett uppdrag med denna innebörd bör lämnas fill ." Frånvänsterpartiet kommunisternas sida anser vi de reformer som räknas upp ipropositionen oeh som genomförts på detta område vara i huvudsak positiva, ävenom de naturligtvis i många fall har varil såväl otillräckliga som ofullgångna.Reformer kostar pengar oeh måste givetvis få göra det. Men dessa reformer harfått posifiva effekter för många medborgare. Ipropositionen betonas just kostnadsaspekten, vilket är illavarslande. Det lederosökt fill misstanken att vad den planerade översynen avser alt åstadkomma ärinskränkningar i de rättigheter som lönarbetarna tillkämpat sig. Utskottet påstår att denna översyn inte är ett led i enförberedelse för en social nedrustning. Dettalåter sig naturligtvis sägas, men med tanke på den allmänna inriktningregeringens politik har finns det, herr talman, sannerligen ingen garanti fördetta - tvärtom. Jag vill därför yrka bifall till vpk-motionen 2066. Det beslut som står i begrepp att fatta rörande denstatliga redovisningsrevisionen blir dåligt - ja, jag är rädd för att dettyvärr blir ett riktigt dåligt beslut. Antagför att ett meddelande fill Volvos över 100 000 aktieägare utgickfrån företagets VD med följande lydelse; Jaghar beslutat att företagets räkenskaper inte skall utsättas förnågon extern revision. Vid bolagsstämman kommer i fortsättningen inte atttillsättas revisorer. Jag kommer i stället att låta några på företagetanställda, över vilka jag självfallet har direktivrätt, tillse att denekonomiska redovisningen sköts på rätt sätt. Jag kommer själv attbestämma vad som får revideras, och jag anser det inte nödvändigt att delgevare sig akfieägarna eller styrelsen resultatet av revisionen. Företagel måste spara, och då har vi inte råd fill merrevision än vad jag nu sagt. Med ungefär tioåriga mellanrum kommer jag islället att låta en utomstående konsultbyrå gå igenom företaget för att se omdet finns saker som enligl deras mening kan effektiviseras. Men någon årligoberoende extern revision skall vi inte ha. Det är inle svårt att föreställa sigreaktionen på ett fingerat meddelande av detta slag till Volvos aktieägare.Bortsett från att en sådan åtgärd skulle stå hell i strid med aktiebolagslagenskrav på revision så skulle aktieägarnas, de anställdas och andra intressentersreaktion med all säkerhet bli skarp. Vad jag sagt är ändå inte någon särskilt grov karikatyr avhur den stadiga redovisningsrevisionen fungerar. I själva verket är den bildjag målat upp en pinsamt korrekt beskrivning av skattebetalarnas, och i derasställe och regeringens små möjligheter att kontrollera vad som skeri statsförvaltningen eller med andra ord hur skattepengarna används. Den nuvarande fingens ordning - eller oordning - är ettresultat av ett riksdagsbeslut från 1967.1 det fastslogs attredovisningsrevisionen inte längre skulle ligga hos utanflyttas ut i elt antal revisionskontor, 23 till antalet. I samband med enutvärdering av hur redovisningsrevisionen fungerar, som riksrevisionsverketgjorde , konstaterade auktoriserade revisorn ett utlåtande kort oeh gott följande: "Jag vill påstå att det inteförekommer någon oberoende extern redovisningsrevision av statlig verksamhetsåsom revisionen nu är uppbyggd". Den översyn som då gjordes har resulterat ien proposition som i sin tur föranlett det utskottsbetänkande som vi nubehandlar. 1 propositionen föreslås ett antal förändringar syftande till attstärka redovisningsrevisionens ställning. Det är inget tvivel om att deförslagen innebär inte oväsentliga steg i rätt riktning, men de innebär inteatt principerna i den nuvarande ordningen ändras. Det finns många sätt att kritisera svagheterna i detnuvarande systemet. egen granskning har visat atlrevisionskontoren står i elt faktiskt beroendeförhållande till de granskademyndigheternas chefer, alltså ett beroendeförhållande mellan dem som skallgranska och dem som skall granskas, alt revisionskontoren ofta har lågkompetens, oklart formulerade arbetsuppgifter, ett ofullständigt definieratrevisionsområde samt ett alldeles för svagt eller obefintligt stöd frånriksrevisionsverket. Ett annat sätt att beskriva bristerna i den nuvarandeorganisationen är atl peka på resultatet av redovisningsrevisionen. I motion218, där jag tar upp frågan inte bara om redovisningsrevisionen utan omhuvudmannaskapen för den statliga revisionen över huvud taget, nämns att av 234avlämnade revisionsberättelser för /78 revisorn i 156 fallavstått från att uttala sig, beroende på resursbrist. Revisionsuppdraget haralltså i nästan av fallen över huvud taget inte kunnat fullföljas. För den som till äventyrs tror att förhållandena harförbättrats kan jag nämna - det här är opublicerade siffror - alt fördet senaste revisionsåret, alltså 1978/79, har i av samlliga fall revisornavstått från att uttala sig om redovisningen. Alltså en nästan lika hög siffrasom fidigare. I bara 47 fall, motsvarande , föreligger en renrevisionsberättelse, något som man i sin enfald skulle tro var det i särklassvanligaste. En dålig redovisningsrevision innebärnaturligtvis problem i sig. Men än viktigare är måhända frågan omhuvudmannaskapet för den statliga kontrollapparaten över huvud taget. Riksdagenhar till sitt förfogande revisorer. Men del är uppenbart alt deninstitutionen inte utgör någon effektiv apparat för kontroll av den statligaverksamheten. Till det är revisorer en alldeles för liteninstitution. Sanningen är alltså den alt vi här i fattar beslul ommiljardbelopp, om anslag, om verksamhetsinriktning oeh liknande, men vi haringa verkliga möjligheter att här i huset kontrollera vad pengarna användstill, dvs. om våra beslut verkligen fullföljs. revisorer är som sagten för liten kunna åstadkomma den granskning som skulleerfordras för alt vi skall få etl rimligt beslutsunderlag.Konstitutionsutskottets dechargegranskning är inte heller något effekfivt sättalt kontrollera den statliga verksamheten. Jag tycker det finns skäl att just här iriksdagen rikta uppmärksamheten på att den kontrollapparat som finns, framföralll i form av , ligger under regeringen oeh icke underriksdagen. Det kan vara intressant att observera att institutioner motsvaranderiksrevisionsverket i de flesta demokratier ligger under , exempelvisi , , , , , och . Iländer som , , , och , för att nämnanågra, ligger motsvarigheten till precis som i Sverigeunder regeringen. Bland västdemokratierna intar faktiskt i det häravseendet en unik ställning genom alt den helt dominerande kontrollapparatenligger under regeringen i stället för under . Det kan vidare förtjäna observeras att i stadgarna för deninternationella organisationen för statlig revision så förutsätts attkontrollapparaten -eller vad den må heta - ligger underriksdagen. Slutsatsen blir att man måste fråga utskottets talesmanvarför inte utskottet har ansett det önskvärt att överväga frågan omhuvudmannaskapet för den statliga revisionen. Fungerar verkligen allt så välmed de nuvarande tingens fillstånd att frågan inte ens behöver övervägas? Jag skall avslutningsvis säga följande: Minuppfattning är att arbetsinriktning i viss utsträckning måsteförändras. Vi måste i ökad utsträckning granska vad som sker istatsförvaltningen. Jag tror att det är både bra och nödvändigt att en sådanförändring av arbetsinriktning kommer till stånd. Bra därför att ensådan måsle till om det skall finnas möjligheter för att verkligenstyra och bedöma den verksamhet som påstås stå under demokratisk kontroll. Den statliga revisions verksamh eten avriksdagens arbetsinriktning är också bra om man vill minska byråkratin. För attkunna hävda rättssäkerheten är det nödvändigt att verkligen vet ochhar möjlighet att kontrollera vad som sker i den statliga förvaltningen. Ensådan förändring, herr talman, är nödvändig helt enkelt därför att - som vialla vet - den ekonomiska verkligheten tvingar fram en omprövning av befintligverksamhet. För att detta skall kunna ske är det emellertid nödvändigtatt har en effektiv kontrollapparat till sitt förfogande. Det kan juinte vara nog att vi här i kammaren diskuterar och beslutar vad som skall ske iolika statliga förvaltningar, om vi därefter inle har möjlighet att kontrolleraalt besluten verkligen följs upp. Just mot bakgrund av vad jag senast har sagt,dvs. nödvändigheten av att får en effektiv kontrollapparat till sittförfogande, tror jag - även om det inte finns anledning att tavoteringsstrid mot ett enigt utskott - att det finns all anledning attåterkomma i den här frågan. Idetta anförande instämde i (m). De initiativ som upprepade gånger har tagitsför att effektivisera den statliga redovisningsrevisionen är ett tecken på attverksamheten inte helt funnit sin slutgiltiga form. Vid årets harrepresentanter för de olika partierna inom revisionen gemensamt undertecknaten motion beträffande revisionskontoren. Motivet för en sådan mer ovanligåtgärd är att vi har en annan mening än regeringen om hur denna fråga bordelösas. Motionen bygger på de synpunkter som revisorerframförde i ett remissyttrande . Revisorerna framhöll då att manredan i samband med principbeslut starkt ifrågasatte lämpligheten avatt inrätta revisionskontor, direkt underställda de myndigheter som skullegranskas. Revisorerna befarade att revisionskontoren till följd av sinställning inte skulle kunna bedriva en tillräckligt obunden granskning medhänsyn till bindningen till den s. k. värdmyndigheten. Revisorerna föreslog istället att ansvaret för den externa redovisningsrevisionen borde föras över påRRV och revisionskontoren inordnas såsom lokala organ i detta verk. En närmare granskning av remissutfallet visar attrevisorernas mening kom att delas av många betydande remissorgan. Det har visatsig att även inom RRV:s ledning meningarna är delade. Även där finnsföreträdare för samma uppfattning som den som revisorer ger uttryckåt. Beträffande referaten av remissvaren från andra myndigheter uttrycker sigproposifionens författare en smula kryptiskt. På s. 36 i propositionens bilaga2 står följande: "Remissinstanserna har starkt delade meningar omRRV;s förslag. Något mindre än hälften- ansluter sig i huvudsak till RRV:s förslag." "Någotmindre än hälften" måsle innebära att majoriteten har en motsatt Denna lätt vinklade beskrivning lederdepartementschefen till att uttrycka kritiska synpunkter beträffande bindningentill de s. k. värdmyndigheterna i likhet med vad revisorer hargjort. Departementschefen fullföljer dock inte dessa tankar utan anser istället att förbättringar kan uppnås inom nuvarande ordning. Det blir något aven kompromiss. Mot denna bakgrund är finansutskottets belänkande av stortintresse. Utskottet säger bl. a. att det vill "understryka atl allrevision i princip bör vara oberoende av den granskade verksamheten".Utskottet fortsätter: "Skulle emellertid ytterligare erfarenheter peka motatt revisionen inte kan ske enligt statsmakternas intentioner i vad avserreella möjligheter lill oberoende granskning m. m., får enligt utskottetsuppfattning frågan om revisionens organisation och huvudmannaskap på nyttaktualiseras." Denna reaktion visar att åter begränsar sig tilldelreformer på revisionens område. Jag skall inte gå in på vad som anförs i andra motionersom har väckts i anslutning till denna fråga oeh som visar alt ävenrevisionsfrågorna ofta är mycket polifiskt laddade. Denna utveckling kommersäkert att fortsätta, och därför är det en förändring till det bättre atlriksdagsrevisorernas granskningsarbete fortsättningsvis i allt högreutsträckning samordnas med resp. sakulskott. För det stora flertalet av ledamöter är detnaturligt att alla delar av den offentliga sektorn och alla områden som berörsav den statliga anslagsverksamheten blir föremål för en saklig genomlysning.Detta ställer stora krav på granskningsarbetet. har det blivitpå modet att mera generellt angripa den s. k. byråkratin och den offentligasektorn. När detta sker med en önskan atl begränsa den statligastafistikpro-duktionen, är del enligt min mening fara å färde. Det statisfiskamaterialet skall rimligtvis beskriva samhället sådant del är och ge underlagför en saklig och kritisk samhällsdebatt, som har mycket gemensamt medrevisionens arbete. Beträffande den fråga som behandlas i den gemensammamotionen - oeh som gäller organisationen av den statligaredovisningsverksamheten - vill jag åter beklaga att grundlagberedningen i såuppseendeväckande ringa grad engagerade sig i dessa frågor. På de flestaområden framlade grundlagberedningen omfattande förslag till förändringar ivår författning. Men knappast elt ord blev sagt om de framtida riktlinjerna förriksdagsrevisionens arbete. är det känt att intresse för dessa frågorhitfills inte varit särdeles översvallande. Intresset tycks vara större förframtidssatsningarna än att utvärdera erfarenheterna av de reformbeslut som ärnågra år gamla. De närmaste årens perspektiv kommer att tvinga fram enförändrad attityd till revisionsarbetet. Det är symtomatiskt att den enda betydande förändring somunder senare år genomförts av arbetet för revisorer har initieratsav de valda revisorerna. Det var revisorerna själva som 1974 tog initiativ utredning