prot · G309148 · 1979-12-31 00:00:00 — Vinner nejhar kammaren bifallit motion 1944 av m, fl, i motsvarande del. Vid omröstning genom uppresningförklarades flertalet av kammarens ledamöter ha röstat för ja-propositionen. DåSven begärde rösträkning verkställdes votering medomröstningsapparat. Denna omröstning gav följande resultat: Ja - 313 Nej - 18 Mom. 2 Nr 148 1979/80:38med anledning av motion orn ändrade forumregler i vissa barnmisshandel 1979/80:39 med anledning av motion om ordningen för förhör med målsägande1979/80:40 med anledning av motion om handläggning av mål om betalningsföreläggande Kammarenbiföll vad utskottet i dessa betänkanden hemställt. § 15Åtalsreglerna vid barnmisshandel m. m. Föredrogs justitieutskottetsbetänkande /80:41 med anledning av motion om åtalsreglerna vidbarnmisshandel m. m. Av justitieutskottets betänkande framgår attmisshandel som begåtts på enskilt område inte kan åtalas annat än när den somblivit utsatt för misshandeln själv anger brottet till ätal, eller också omåtal anses påkallat från allmän synpunkt. Också när det gäller vissa sexuellabroft finns det begränsningar i rätten att väcka åtal. Vidare framgår det av betänkandet att man måste varamyndig för att kunna ange brott mot sin egen person till åtal. Om man är under18 år är man alltså helt hänvisad till att ens förmyndare vill anmäla om manblivit utsatt för misshandel. Märkligt nog gäller samma regler även om det ärförmyndaren själv som har misshandlat barnet. Och hur många vill egentligenange sig själva? En annan situation, som inte tas upp i betänkandet men därliknande problem kommer upp, är när det visserligen inte är vårdnadshavarensjälv som har misshandlat barnet men då vårdnadshavaren ändå inte vågar ellervill göra anmälan. Så kan det vara om en man misshandlar både den kvinna hansammanbor med och hennes barn. Vågar inte kvinnan ange misshandel mot hennesjälv, så vågar hon väl inte heller ange aft barnet misshandlats. Det finns alltså en rad praktiska situationer där detfaktiskt år alldeles orealistiskt att räkna med att någon anger barnmisshandeltill åtal. Innebörden av det är att samhället alltså inte beivrarbarnmisshandel i så att säga "normala" fall. Och vill jag ocksåpåpeka att det inte är de lindriga, mera ursäktliga fallen som vi talar om nu.De här reglerna gäller vid "vanlig" misshandel, alltså ett brott somdet i allmänhet utdöms fängelsestraff för. Åtalsreglerna vid barnmisshandel m. m. Men just när det gäller våldsbrott inom familjen visar detsig att samhället intar en egendomligt tolerant inställning - för det är jubrott inom familjen det mest handlar om när man har begränsningen "enskiltområde". Har en kvinna blivit slagen av sin man eller sammanboendedärhemma, så krävs det av henne att hon besitter både mod och viljestyrka för attsamhället skall ställa upp. Man har visst nu börjat inse att det är entvivelaktig princip. Men när det gäller barn och ungdomar hänger de gamlaföreställningarna kvar. En femtonårig flicka som blivit utsatt för misshandeleller sexuella närmanden av t. ex. sin styvfar kan inte anmäla saken själv, omjag förstått utskottet rätt. Ställer inte mamman upp- och det är väl inte såsäkert att hon gör alla gånger - kan faktiskt flickans anmälan inte tas upp avpolisen. En förnuffig människa tycker förstås att detta naturligtvisär ett sådant fall där åtal är påkallat från allmän synpunkt, så att man ändåskall ta upp saken. Mensågårdet inte till i praktiken. Det finns otaligavarianter av skäl som gör att åklagare och polis inte vill ta upp brott motbarn, med hänvisning till att det inte är påkallat från allmän synpunkt. En konstighet när det gäller det här med "ur allmänsynpunkt" är de s. k. sociala hänsyn som skall tas och som utskottet ocksåredovisar i sin recit. Vad är nu det för något, och vad innebär det för ett misshandlatbarns del? Jo, först och främst skall man ta hänsyn till barnet, dvs.barnets intresse av att få behålla t. ex. sin styvfar hemma - med den risk somdet kan innebära för barnets del - trots att styvfadern enligt vanliga reglerborde få ett fängelsestraff. Det är ju i och för sig litet egendomligt,eftersom man aldrig tar hänsyn till sådana faktorer om vårdnadshavaren skullegöra sig skyldig till något annat brott. Förskingrade han en stor summa pengar,skulle man minsann inte se genom fingrarna med åtal, även om han hade aldrig såmånga barn att ta hand om. F. ö. är det också cyniskt att säga attdet ligger i barnets intresse att misshandeln inte blir beivrad. Man vet attrisken för upprepning är mycket stor vid barnmisshandel. Ja, sedan är det ju inte bara barnets intresse som man harför ögonen när det gäller de sociala hänsynen. Här tror jag att åklagarna harkommit in på en mycket olycklig praxis, som i själva verket innebär att man tarstor hänsyn till konsekvenserna för den skyldige själv. Med det allmänna systemvi har är det en alldeles galen princip. Sådant får man ta hänsyn till vidstraffmätningen. Vid vilka andra brott har åklagaren rätt att underlåta åtaldärför att åtal blir obehagligt för gärningsmannen? Nej, det finns inga skäl att ha en särskild lagregleringsom direkt säger att man inte är beredd att åtala misshandel av egna barn påsamma sätt som man skulle åtala misshandel mot vem som helst. Det innebär juatt samhället accepterar en viss barnmisshandel, trots att brottet är såallvarligt att det i andra fall skulle leda till åtal och t. o. m. tillfängelsestraff. Ger man en främmande på gatan ett knytnävsslag, blir det utantvekan åtal. Där krävs varken angivelse eller allmänna skäl. Men slår man tilltreåringen där hemma på samma sätt, händer det sannolikt ingenting. För min del ser jag det som mycket vikfigt att man frånsamhällets sida verkligen arbetar på att förändra inställningen - som mångamänniskor fortfarandehar - att det är ursäktligt och förståeligt att man slär sina egna barn, medandet däremot är fult och förskräckligt att slå någon annan. Vill vi arbeta för det, så är ett första steg att avskaffaden särskilda åtalsbegränsningen för misshandel och liknande brott mot barn,som inte kan göra något själva för att få hjälp i en förtvivlad situation. Vikan inte ha regler som direkt säger ut att man ibland/År misshandla sina barn,åtminstone om det sker hemma. Därför hade jag väntat mig att utskottet skulle ställa uppbakom kravet i min mofion på att de här begränsningarna i åtalsrätten skulleavskaffas. Men till min stora förvåning ser jag att nian faktiskt inte hargjort detta . Utskottet talar vackert om att man med åtgärder pålagstiftningssidan skall försöka komma till rätta med våld och andra övergreppsom barn utsätts för inom hemmets väggar. Men så säger man plötsligt; "Detkan emellertid mot bakgrunden av motiven för den gällande ordningen inteuteslutas aft det finns skäl som talar emot en sådan vidsträcktåtalsmöjlighet."" undrar jag: Vad år det för skäl? Det borde utskottetverkligen ha talat om. Finns det över huvud taget några sådana skäl, utom ogärna vill överge den gamla inställningen att det på något vis ärursäktligt att misshandla just de egna barnen? Jag vill också påpeka att det lösryckta uttalandet avutskottet -det, som jag ser det, alldeles onödiga uttalandet - kommer att ståoemotsagt som mening, om man såsom utskottet föreslår inte vidtarnågon åtgärd med anledning av min motion. Det borde utskottet ha tänkt på. kommer kanske sexualbrottsutredningen, som skall seöver den här frågan, att tro att inte vill att barnmisshandel skallligga under allmänt åtal generellt. Och det är jag inte så säker på attmajoriteten av ledamöter anser. Jag vill erinra om att i stor enighet nyligeninfört förbud mot aga. Det beslutet ter sig ju som en ytterligt tom gest, omman uttalar sig för att misshandel av egna barn skall bedömas på ettannat och lindrigare sätt än annan misshandel. Jag hade egentligen tänkt yrka på återremisstill utskottet och på att även socialutskottet skulle få möjlighet att yttrasig. Men med hänsyn till arbetsbelastningen i slutet av rjksmötet avstår jagfrån detta yrkande. Jag räknar med att sexualbrottskommittén läser både minmotion och mitt anförande och drar de nödvändiga slutsatserna. Utskottet harvarit i alltför god tro då det fattat beslutet att inte göra någonting åt sakennu. Men för barnens skull är denna fråga alltför viktig för att man skall sekallsinnigt på den. Jag har inget yrkande. Atalsreglerna vid barnmisshandel m. m. BERTILLIDGARD (m): Låt mig börja där slutade. säger att han är förvånad över attutskottet inte har gjort någonting med anledning av hans motion. I självaverket har vi ju talat om att det pågår ett utredningsarbete sedan knappt ettår tillbaka, där man tar upp just de frågor som har behandlat. Jag instämmer till stora delar i vad sade inledningsvisom den icke tillfredsställande situationen när det gäller nuvarandelagstiftning i som kom till 1964. Justitieministern är av sammamening och har tillkallat en utredning, som fått tilläggsdirektiv för attsyssla just med dessa frågor, och det är det vi redovisar i betänkandet. Men vi skulle ha berett ärendet dåligt för ett beslut idenna kammare om vi inte hade påmint om att det när denna lagstiftning kom till1964 fanns en del motiv för dess utformning. Vi kan av tilläggsdirektivenutläsa att justitieministern numera också är tveksam orn bärigheten av demotiven. Vid en noggrannare genomläsning av betänkandet finner nog GöranKarlsson att vi är på samma linje. Jag kan tyvärr inte instämma med att säga att vi är på samma linje. Jag tycker att utskottet kunde havarit litet fastare i handläggningen av denna fråga. Jag skall också ta ett lösryckt citat: "Mot bakgrund av detanförda anser utskottet i linje med vad motionären begär att åtalsreglerna vidbrott mot barns person måste ses över." Kan vi vara mer än eniga medvarandra? Överläggningen var härmed avslutad. Utskottets hemställan bifölls. § 16 Föredrogs betänkande 1979/80:29 med anledning av motionom uppräkning av skadeståndslivräntor 1979/80:18 med anledning av motioner angående vårdbidrag Kammaren biföll vad utskotten i dessa betänkanden hemställt. Föredrogs socialförsäkringsutskottets betänkande1979/80:19 med anledning av motion om delpensionsförsäkringen. I detta betänkande behandlades motion 1979/80:1632 av SvenAspling m. fl. (s), vari hemställts att beslutade om sådant tillägg i6 § lagen om delpensionsförsäkring att med förvärvsarbete somanställd jämställdes fackliga och politiska förtroendeuppdrag som arbetstagareutförde under tid då han åtnjöt ledighet från sitt ordinarie arbete och flckvidkännas inkomstavdrag. Utskottet hemställde att skulle avslå motionen1979/80:1632. Reservafion hade avgivits av SvenAspling, , , , Lars-Äke ,och (allas) som ansett att utskottet bort hemställa att med bifall fill motionen 1979/80:1632 somsin mening gav regeringen till känna vad reservanterna anfört. HELGEKARLSSON (s): I socialförsäkringsutskottets betänkande 19behandlas en socialdemokratisk motion, där vi begär att polifiska och fackligauppdragstagare skall äga rätt till delpension såsom arbetstagare, och inte,som gäller, att en uppdragstagare skall räknas som egenföretagare. Delpensionsförsäkringen trädde i kraft ochavsåg från början endast arbetstagare. Fr, o, m, har försäkringen utvidgatstill att avse även egenföretagare och uppdragstagare, I samband med behandlingen av proposifion 1978/79:69 omegenföreta-gares och uppdragstagares rätt till delpension behandlades en motionav m, fl,, där krav ställdes att fackliga och politiskauppdragstagare skulle med anledning av sina uppdrag betraktas såsomarbetstagare. Motionen avslogs av den borgerliga majoriteten i medmotiveringen att alla uppdragstagare skulle behandlas lika och att därmedingen särbehandling skulle ske av fackliga och politiska uppdragstagare. Menman förutsatte att i den fortsatta uppföljningen avfrågan skulle särskilt beakta vilka konsekvenser de föreslagna reglerna kundefä för de grupper uppdragstagare som åsyftades i motionen, Samma motiveringtill avslagsyrkandet har utskottsmajoriteten även , dvs, man hänvisar tillriksförsäkringsverkets uppföljning. Det är ett i och för sig märkligt uttalande med hänsyntill att i sitt förslag om delpension åt egenföretagareoch uppdragstagare hade anfört att uppdragstagare skulle betraktas somarbetstagare och inte som egenföretagare. Vi är medvetna om svårigheten att fastställa den normalaarbetstiden i allmänhet för dessa yrkesutövare, men de svårigheterna föreliggerinte när det gäller fackliga och politiska uppdragstagare, ty för dessa är jutidsåtgången för uppdraget dokumenterad hos arbetsgivaren på samma sätt somövrig arbetstid. Det är enligt vår mening orimligt att facklig och politiskförtroendeman som är ledig med löneavdrag från sitt ordinarie arbete för attutföra uppdrag vid delpensionering skall bedömas enligt reglerna föregenföretagare, vilket bl, a, innebär att han är tvungen att trappa ner sinarbetstid till minst hälften. är det ju oftast så att uppdrag av den här karaktäreninte omfattar halva veckoarbetstiden utan endast ett mindre antal timmar. Omvår reservation vinner kammarens gehör, blir dessa uppdragstagare betraktadesom arbetstagare och får därmed möjlighet att göra den fingraderade minskningav arbetstiden som är nödvändig för uppdragstagare. Man kan i det här sammanhanget fråga sig vilka det är somär uppdragstagare i denna bemärkelse och vad som menas med det, I de flestafall är det fråga om människor som har sysslat med facklig eller politiskverksamhet och som när de går i delpension vill fortsätta kanske fem eller tiotimmar med detta. Det har de emellertid ingen möjlighet till med denutformning som lagbestämmelsen nu har. Vi vill därför yrka att kammarenbeslutar i enlighet med reservationen, vilket skulle ge dessa fackliga ochpolitiska uppdragstagare möjlighet att trappa ned sin arbetstid och använda denför de viktiga uppdrag som de har skaffat sig en lång erfarenhet av. Jag yrkar bifall till reservationen. NILSCARLSHAMRE (m): och alla andra uppmärksammaläsare av socialförsäkringsutskottets betänkande har naturligtvis inhämtat attutskottsmajoriteten på intet sätt har ställt sig kallsinnig till de önskemålsom framförts i den socialdemokratiska motionen. Men utskottsmajoriteten harinte funnit att problemet, där det finns, är så enkelt att lösa att man skullekunna nöja sig med att tillstyrka den socialdemokratiska reservationen. Vi har i utskottet inte bestritt att de regler som i daggäller kan få otillfredsställande effekter eller att det kan vara fråga om enorättvisa mot vissa grupper, men vi brukar försöka att inte lösaorättviseproblem genom att flytta gränsen mellan de grupper som utsätts förorättvisa, utan i så fall måste vi försöka se till att vi får bort den. Här harpekats ut en eller, om man så vill. två grupper av uppdragstagare som kanskeskulle kunna behandlas som arbetstagare. Jag tror emellertid att ävenmotionärerna och reservanterna är medvetna om att det finns andra grupper avuppdragstagare för vilka det skulle vara lika önskvärt och självklart att fåden åsyftade möjligheten till delpension på litet förmånligare villkor men förvilka den angivna förutsättningen, att tidsåtgången är lätt att dokumentera,inte gäller. De skulle med reservanternas förslag fortfarande lämnas utanför.Därför har utskottsmajoriteten stannat för att avvakta det bättre material somvi hoppas få och som vi - märk väl! - räknar med att få redan denna höst.Riksförsäkringsverket har nämligen lovat att vara färdigt med sin översyn då,och därefter får vi se om det går att göra någonting. Låt mig nämna något enda exempel på att det faktiskt finnsandra grupper uppdragstagare än fackliga och politiska förtroendemän som är isamma situation eller kanske en ännu värre. Det finns t, o, m, riktigaföretagare som skulle behöva behandlas som arbetstagare idet här fallet. Jagtänker t, ex, på våra yrkesfiskare med part i båt. De behandlas i allaavseenden - skatte- och avgiftsmässigt - som företagare, och de är det också.Men i verkligheten är deras villkor sådana som om de vore anställda med enmycket hård arbetsgivare, nämligen båten själv. Vi har i många sammanhangförsökt få den gruppens intressen bättre tillgodosedda, och det har ofta varitväldigt svårt. Det finns också andra grupper. Vi löser alltså inte de härproblemen genom att försöka hyfsa situationen för ett ganska begränsat antal avdem det verkligen gäller. Det är i stället - menar utskottsmajoriteten - bättreatt avvakta det underlag som vi ändå har utsikt att få redan om några månaderoch sedan gemensamt se om vi på någon punkt kan förbättra de härbestämmelserna. Jag yrkar bifall till socialförsäkringsutskottets hemställan. Jag vill bara erinra om attvi motionerade om detta i samband rned den proposition sornförelåg då. Vi uppmärksammade där felaktigheten att uppdragstagare behandladessom egenföretagare, och vi var medvetna om konsekvensen av det. Vi är också, . medvetna om att vi inte kannå alla grupper genom vårt förslag, och det har vi sagt i motionen ochreservationen, Men det får inte vara någon anledning till att infe göranågonting. Ingen reform som vi genomför är ju, , någon färdigprodukt från början, utan man vinner vissa erfarenheter undan för undan. Detgäller ATP, ja, hela pensionssystemet, sjukförsäkringssystemet,semestervillkoren och inte minst det nu aktuella delpensionssystemet. Där fickvi först genomföra reformen för arbetstagare för att vinna vissa erfarenheteroch sedan kunna genomföra den också för egenföretagare. Men systemet är inte färdigt ännuutan behöver slipas av ytterligare. Det gäller uppdragstagarna. Och här finnsdet en avskild grupp av politiska och fackliga uppdragstagare som vi kangenomföra reformen för utan några negativa konsekvenser. Låt oss då vinnaerfarenheter genom att utvidga reformen till dessa grupper och sedan byggavidare. NILSCARLSHAMRE (m); Vi är kanske mer överens än vad HelgeKarlsson tror. Det är att märka att den socialdemokratiska motionen framladesredan när reformen genomfördes och alltså innan vi hade några erfarenheter avden. Det är utskottsmajoriteten som föreslår att vi skall avvaktaerfarenheterna av åtminstone något års verksamhet. Och de erfarenheterna får vidokumenterade . Jag vet för resten inte riktigt vilka grupper man åsyftar.Det finns de som är lätta att avgränsa. Det gäller t. ex. regionalaskyddsombud, som har nämnts. Polifiska uppdragstagare - det är vi här iriksdagen t. ex. Jag vet inte om det är möjligt med delpension för riksdagsmän.I så fall skulle jag föreslå att en del av oss utnyttjade möjligheten att taledigt låt oss säga under den allmänna Överläggningen var härmed avslutad. Propositioner gavs på bifall tilldels utskottets hemställan, dels reservationen av m.fl,, ochförklarades den förra propositionen vara med övervägande ja besvarad. SedanHelge Karisson begärt votering upplästes och godkändes följandevoteringsproposition; Den som vill att kammaren bifallersocialförsäkringsutskottets hemställan i betänkande19 röstar ja, den det ejvill röstar nej. Vinner nejhar kammaren bifallit reservationen av m, fl. Vid omröstning genom uppresningförklarades flertalet av kammarens ledamöter ha röstat för ja-propositionen. DåHelge begärde rösträkning verkställdes votering medomröstningsapparat. Denna omröstning gav följande resultat: Ja - 165 Nej - 165 Då sålunda de avgivna rösterna var lika delade, gavspropositioner dels på återförvisning fill utskottet av ärendet, dels påomedelbart avgörande, och förklarades den senare proposifionen vara medövervägande ja besvarad. begärde emellertid votering, varförföljande voteringsproposition upplästes och godkändes. Den som vill att kammaren skall avgörasocialförsäkringsutskottets hemställan i betänkande 19 röstar ja. den det ejvill röstar nej. Om minsthälften av de röstande röstar nej har kammaren beslutat att ärendet skallåterförvisas till utskottet,. Vid omröstning genom uppresningförklarades flertalet av de röstande ha röstat för bifall fillja-propositionen. Då begärde rösträkning verkställdes voteringmed omröstningsapparat. Denna omröstning gav följande resultat: Ja - 166 Nej - 164 Dåkammaren alltså beslutat att ärendet skulle avgöras genom Nr 148 lottningnedlade talmannen i rösturnan en ja-sedel och en nej-sedel, varefter den påtalmannens anmodan () ur urnan upptog den ena av dessa bådasedlar, och befanns denna innehålla nej, Kammaren hade således i enlighet med nej-propositionensinnehåll bifallit Kontinuiteten i reservationen av m, fl, hälso- och sjuk- vården m. m. § 18 Kontinuiteten i hälso- och sjukvården m. m. Föredrogs socialutskottetsbetänkande /80:38 med anledning av propositionen 1979/80:116 om åtgärderför att förbättra kontinuiteten i hälso- och sjukvården m, m,, såvittpropositionen hänvisats till socialutskottet, jämte motioner. Propositionen 1979/80:116 hadehänvisats till socialutskottet såvitt avsåg socialdepartementetsverksamhetsområde (bil, 1), I denna del av propositionen hade regeringen() föreslagit att godkänna deallmänna riktlinjer och de förslag till åtgärder för att förbättrakontinuiteten i hälso- och sjukvården som angetts i propositionen, till Åtgärderför att förbättra kontinuiteten i hälso- och sjukvärden för /81under femte huvudtiteln anvisa ett reservationsanslag av ,, till Bidragtill sjukvårdens och socialvårdens planerings- och rationaliseringsinstitutför /81 under femte huvudtiteln anvisa ett förslagsanslag av ,, till Institutetför psykosocial miljömedicin för /81 under femte huvudtitelnanvisa ett förslagsanslag av . Beträffande propositionens huvudsakliga innehåll anfördesbl, a, följande: "Såsom framgår av regeringsförklaringen ärreformverksamheten på hälso- och sjukvårdens område inriktad på förebyggandeinsatser, utbyggnad av öppenvård och hemsjukvård samt införande av system medhusläkare och mindre vårdenheter. Förutsättningar skall även i fortsättningenfinnas för privatpraktiker. Utbyggnaden av långtidssjukvården fullföljs. Föreliggande proposition innehåller förslag till åtgärderför att förbättra kontinuiteten i hälso- och sjukvården bl, a, i syfte attinföra ett husläkarsys-tem. Viktiga inslag i åtgärderna är ökad efterutbildningsamt stöd till utvecklingsprojekt inom primärvårdens område. Medel beräknasockså för tillämpad forskning inom främst primärvården. För dessa åtgärderföreslås att medel anvisas med , under /81, I detta sammanhang hade behandlats de med anledning avpropositionen väckta motionerna 1979/80:1933av m, fl, (s) och Kontinuiteteni hälso- och sjukvården m. m. 1979/80:1934 av m. fl,(vpk), vari hemställts att beslutade att med avslag på propositionen1979/80; 116, i vad avsåg allmänna riktlinjer och förslag att förbättrakontinuiteten i hälso- och sjukvården, uttala att hälso- och sjukvårdspolitikenborde inriktas efter i motionen uppställda målsättningar. 1, beträffande bättrekontinuitet i hälso- och sjukvården att med bifall till regeringens förslag och med avslag på motion 1979/80; 1933 och motion 1979/80:1934 skulle a) godkänna de ipropositionen angivna allmänna riktlinjerna och förslagen till åtgärder för att förbättra kontinuiteten i hälso- och sjukvår den, b) till Åtgärder för attförbättra kontinuiteten i hälso- och sjukvården för /81 under femte huvudtiteln anvisa ett reservationsanslag av ,, 2, att med bifalldll regeringens förslag för /81 under femte huvudtiteln anvisade a) till Bidrag tillsjukvårdens och socialvårdens planerings- och rationali seringsinstitut ett förslagsanslag av ,, b) ett förslagsanslag av . KARINNORDLANDER (vpk); För nästan exakt hade vi en stordebatt om husläkare. Inget i sak har ändrats , och därför kan mittinlägg kortas av. Efter den bakläxa som folkpartiregeringen fick medanledning av sin proposition om genomförande av ett husläkarsystem, har denborgerliga treparfiregeringen nu lyckats ena sig om ett nytt förslag. Även ombegreppet husläkarsystem inte lika klart framhävs i den proposition som nuföreligger till behandling, är det en klar kompromiss mellan folkpartietsvalparoll val och ständiga krav på ökad privatiseringav samhällets funktioner. Det är hälsoministern som står förpropositionen.