prot · G309102 · 1979-12-31 00:00:00 — Vi har upprepat vad vi har sagt tidigare om attinslagen måste begränsas, att man bör vara särskilt försiktig i barnprogrammenoch att man bör noga följa nya forskningsresultat på området. Sedan har vi sagtifrån att kraven på hur våldet skall behandlas i programmen följer avradiolagens bestämmelser om att människovärdet skall respekteras. Slutligen harvi med ytterligare skärpa sagt ifrån att det icke kan råda något tvivel om vadprogramföretagen har att tänka på i det fallet. De här formuleringarna ser kanske litet bleka ut när manläser dem och om man inte är van vid riksdagstext, men jag vill understryka attde är oerhört kraftiga i sak. Och hur massmedia utnyttjar våldet är inte någonlikgiltig fråga, särskilt inte när det gäller barn - barnen ser ju på de flestaprogram. Barns fantasi och sinnen fylls med stereotypa våldssituationer, därvåld beskrivs som det enda eller det bästa sättet att lösa alla konflikter.Mottagare av budskapet av sådana filmer får ingen möjlighet att se bakom de s.k. skurkarnas fasad, utan allting målas i svart och vitt. Det avtrubbarreaktionerna mot vald och visar ibland barn på nya sätt att använda våld. I stor enighet och efter mycket intressanta debatter harutskottet velat markera programmakarens ansvar i den här frågan. Att sedanmotionerna formellt har blivit avstyrkta är det minst intressanta isituationen. Utskottet är verkligen inte likgiltigt inför motionernas ändamål,som är att sanera våldsutbudet i radio och TV. Det är, särskilt efter en debatt sådan som den som harförts här just , viktigt att påpeka att det inte är fråga om något ingrepp iradiobolagens frihet, utan det är en uppmaning till dem att utnyttja sin finafrihet från kommersiella bindningar till att leva upp till statsmakternasintentioner i lag och avtal, till allmänhetens förväntningar på dem som skallförvalta yttrandefriheten och till sina egna samveten och anspråk på att vara kulturspridare.Jag vill citera Rädda barnens barnombudsman , som på en konferens iLondon sade att det inte är meningen att TV skall bli "en visuelltförbättrad upplaga av "; det är verkligen inte meningen. Med denna markering, herr talman, vill jag bara yrkabifall till hemställan i utskottets betänkande på alla punkter. De här dagarna är kanske inte den rätta tidpunktenatt diskutera det förslag till utbyggnad av regional-TV som vi har i vårmotion, speciellt som den aktuella regionen verkligenvarit utsatt för livliga diskussioner när det gäller objektiviteten. är jaggivetvis fullt på det klara med att det tar innan kraven i vår motionhar tillgodosetts, och då kommer dagens Örebrodispyt att vara löst. Det är två frågor jag skulle vilja ta upp i den härdebatten. Den ena gäller utbyggnaden av regional-TV:n i det mellansvenska distriktet,och den andra gäller våra invandrar- och minoritetsgrupper. Låt mig börja medden senare frågan. På flera ställen i betänkandet konstaterar utskottet attföredragande statsrådet funnit det mycket angeläget att inskärpa såvälstyrelsernas som företagsledningarnas ansvar för en god hushållning. Menföredragande statsrådet har också instämt i ett uttalande av omatt ansvaret för verksamhetens utformning inom ramen för statsmakternasmålsättning skall åvila . Jag anser att det finns grupper - och dem jag tänker på ärdå våra invandrare - som har all anledning att fråga om den nya organisationenkan sägas främja en god hushållning och uppfylla den innersta innebörden i detinvandrarprogram vi har; jämlikhet, valfrihet och samverkan. De gör det somkonsumenter av radions och TV:ns utbud. I propositionen säger visserligenföredragande statsrådet att en utbyggd programverksamhet för vissapublikgrupper, såsom språkliga och etniska minoriteter, skall främjas. Mennågot annat än de här välvilliga orden finner jag inte, utan dessa grupperlämnas utan några konkreta förslag till åtgärder eller förbättringar. Sammansättningen av invandrarprogrammen och deraskvantitet och kvalitet är ett problem som invandrarna ofta framför. De önskarsig i det avseendet en bättre situation. Ett särskilt problem är bristen påbarnprogram på invandrarspråk. Barnen har svårare att föra sin talan än vadderas föräldrar har. Har man dessutom handikapp när det gäller språkkunskaperblir möjligheterna att framföra sitt budskap ännu mindre än om man har godaröstresurser och är vuxen. Jag anser att vi bör känna ett stort ansvar för att vi fåren vettig prioritering av medlen och att vi bör ålägga styrelseoch ledning att verka i den riktningen. Invandrarnas och invandrarbarnens röster har kanske inteså lätt att nå oss ansvariga. Därför är det ännu viktigare att deras kravtillgodoses bättre . Vi är ett antal riksdagsmän frän alla partierfrån , och län som i motion 1243 har krävtatt den mellansvenska regional-TV:n skall byggas ut. Vi är mycket förvånadeöver att utbildningsministern i årets proposition har gått in och styrt denplanering Medelsan visningen till radio och television, m. m. Medelsan visningen till radio och television, m. m. somtidigare gjorts och förordat andra regioner framför den mellansvenska. Varför?kan man fråga sig. Det vore väldigt intressant att höra om statsrådet här ärberedd att förklara varför han velat frångå den tidigare planeringen och varförhan gått in och styrt denna planering. Varför anser jag dä att det är viktigt att vi fårregional-TV i ? Det är fråga om ett distrikt som omfattar nästan10 % av den svenska befolkningen. 800 000 människor kommer att bo där när dettadistrikt är färdigutbyggt. Vi har tre stora kommuner-Örebro. ochEskilstuna - med omkring 100 000 invånare i varje. Vi har också en rad andraviktiga tätorter av icke obetydlig storleksordning. Det är klart att vi fär se regionalprogram - Västnytt.Nordnytt och Sydnytt -och det är ju alltid intressant att se hur människornahar det i andra delar av . Men alla måste väl förstå att det för oss ivår region vore mycket intressant att också få del av program som berör vårlandsdel. Är det mellansvenska distriktet med 800 000 människor sä ointressantatt man tycker att man kan skjuta frågan framför sig hur länge som helst innanman vidtar några utbyggnadsåtgärder? Det gäller ett område i med mycketstark och viktig industri. Vi har stålindustri, gruvor, verkstadsindustri.Inte minst den elektroniska industrin spelar en stor roll. Vi harförsvarsindustri och annan viktig produktion som vi bygger ut. Jag skulle kunna göra en lång lista. Visst finns det sakeroch ting i . Utöver själva industriområdena har vi storajordbruksområden. Trakterna runt och är viktiga bitar idetta sammanhang. Det är också frekventerade fritidsområden. ochMälaren är viktiga vattentäkter för många områden och fyller en stor funktionsom transportleder inne i landet. Ur fritidssynpunkt tror vi att Mellansverigefrekventeras av omkring I miljon människor när hela utbyggnaden är klar. Detgäller , Malingsbo och Kloten. Jag skulle alltså kunna göra listan lång,likaså uppräkningen av skälen till att vi icke längre i den här regionenaccepterar att bli bortglömda när det gäller regional-TV. Naturligtvis spelar också regional-TV en roll förutbyggnaden av riks-TV -eller för att man skall kunna bibehållariks-TV-programmen från denna del av vårt land. Jag kan inte bli annat änförvånad över hur det kan vara möjligt att bevaka riks-TV:s område med ett sålitet antal redaktörer. Man har inte ens någon egen redaktion placerad i varesig eller . Det får väl inte vara så att det mellansvenskadistriktet även i fortsättningen är en vit fläck på kartan. Vi anser av mångaskäl att det nu är dags att bygga ut. Jag kangöra en kort sammanfattning i fyra punkter: Vi mellansvenska tittare kräver att få ett egetregional-TV-program. Jag anser attdet är oförsvarligt att en av största kommuner, , skall lämnasobevakad av TV, att riksnyhetsbevakningen i skall behöva skötasav journalister från utan någon placering i och . Demellansvenska länen har många frågor gemensamt - frågor som faller mellanstolarna för lokalradion. Det finns alltså även där ett behov av många regional-TV-program,som kan behandla olika delar av våra tre län. Jag vill, herrtalman, än en gångefterlysa de motiv som har legat bakom närutbildningsministern i årets proposition har föreslagit att andra områden skallbyggas ut innan man bygger ut det mellansvenska området. Med andra ord: Varförär utbildningsministern icke beredd att fullfölja de planer som ursprungligenvar uppgjorda? Med detta,herr talman, ber jag att få yrka bifall till motion 1243. Medelsanvisningen till radio och television, in. I dettaanförande instämde och (båda Det är inte så att regeringen har ändrat pänågon inbördes ordning som föreslagit, utan såvitt jag vet ärdet sä att själv har gjort en annan bedömning än manursprungligen avsåg. Vi har tillmötesgått framställning om enutbyggnad i . () replik: Jag vet inte om man skall läsa en propositionpå ett nytt sätt, om det införts några nyheter på det området under de senasteåren. Men för att inte det som utbildningsministern säger skall stå heltoemotsagt måste jag fråga om inte uttalandet att den sjunde stationen bör bliUmeå är en styrning och ett krav på bolaget att i första hand bygga ut i ,trots att det är det mellansvenska distriktet som borde stå i tur. Om det är som pä - jag trodde det var det tidigare skedet - så är det riktigt attregeringen i samråd med föreslår en utbyggnad i till det är det som angavs i radiopropositionen, nämligen att vi önskartillmötesgå det stora Norrlandsområdet. () replik:' Jag vill absolut inte förneka att ärstort. Även där behövs säkerligen sä småningom en utbyggnad, men jag tror skall göra klart för sig att och ickeär utan regional-TV. Det området har ju tillsammans med enregional-TV. Även om jag också ser det som angeläget att får sin egenregional-TV, kan jag inte låta bli att tycka att det är mer angeläget att ettdistrikt med 800 000 människor får sin. Medelsan visn ingen till radio och television, m. m. RAULBLUCHER (vpk): Det är lokalradionkom till världen i sju län, och blev den efter hand framfödd i våndaöver hela landet. Det ställdes stora förväntningar frän den lyssnandeallmänheten. skulle radion bli vardag och folklighet. skulle de mångakomma till tals, och det skulle bli en dialog mellan beslutsfattare och vanligtfolk, mellan politiker och väljare. Informationen måste gå i båda riktningarna,sades det i proposition nr 1975, lokalradiopropositionen. En radio somhuvudsakligen informerade från beslutsfattare skulle inte fylla hela sinuppgift. skulle medborgare med ett angeläget budskap ges möjlighet att görasin röst hörd, och mediet skulle vara särskilt lyhört för eftersatta grupper.De beslut som fattas i stat, kommun, näringsliv och organisationer skullekritiskt granskas. De lokala radiostationerna skulle få till uppgift att genomsjälvständigt redaktionellt arbete spegla bl. a. de lokala samhällsfrågorna ochdärvid ge enskilda medborgare samt olika grupper och företrädare för olikaintressen möjlighet att komma till tals. Allmänheten har fortfarande rätt att ställadessa höga krav på lokalradion, så länge inte har uttalat någon annanmening än vad som uttrycktes i lokalradiobeslutet . Utskottet vidhåller juockså uppfattningen att lokalradion skall utvecklas och erinrar om de tvåsenaste årens betänkanden, där det alltså har uttalats att det är"angeläget att lokalradioverksamheten tillförs personella och ekonomiskaresurser som gör det möjligt att successivt förverkliga de mål som sattes uppför lokalradion i proposition 1975:13 och efterföljande riksdagsbeslut". citeras:--- "lokalradionhar en väsentlig uppgift att fylla när det gäller att vidgayttrandefriheten och bredda den politiska debatten' . Ett flertal motionärer har uttryckt sin oro förlokalradions fortsatta utveckling. Med rätta har utskottet påpekat attriksdagen inte bör göra uttalanden med syfte att direkt styra Radiosbeslut i fråga om medelsfördelningen. Tyvärr har utskottet också ur motion 509 av m.fl. utläst en koppling mellan höjd ambitionsnivå och resurser, som tillsammansskulle innebära ett krav på att skulle uttala att moderbolaget skullege lokalradion ökade resurser inom de givna ramarna. Jag skall inte här ge migin på någon semantisk diskussion av vpk-motionen. Jag nöjer mig med att påpekaatt vi i yrkande 3 i motion 509 har föreslagit att koncernen skall få ta ianspråk 54,5 milj. kr. ur radiofonden utöver vad regeringen har föreslagit. Iyrkande 6 i samma motion har vi föreslagit att skall uttala attambitionsnivån för lokalradion bör höjas och därmed avvisa regeringens förslagom lokalradions målsättningar. Vår avsikt med motionens yrkanden har inte varitatt binda koncernledningen vid den ena eller andra summan för vad en sådan höjdambitionsnivå skulle kosta. Det är dock alldeles uppenbart att det kostar pengar attinrätta och besätta nya tjänster för journalister och tekniker som skallplaceras utanför lokalradiostationernas huvudorter. Mänga anser ju med visstfog att det inte är nägon riktig lokalradio förrän man kan sända även inom enkommun och i vart fallha lokala redaktioner som går närmare in på de verkligt lokala frågorna änhuvudstationerna kunnat göra. En välbehövlig konsolidering avstationernas verksamhet kräver ökad personal på huvudredaktionernaom man skall leva upp till de målsättningar som allmänhetens förväntningargrundar sig på. Det är likaså uppenbart att koncernen inte kan satsa påhöjd ambitionsnivå inom lokalradion utan att sänka ambitionsnivån någonannanstans, om ramarna är otillräckliga för en sådan åtgärd. Jag satt som facklig representant med ilokalradions styrelse , och jag arbetade på en av de förstastationerna som startades . Jag kan intyga att bådeledningsgrupp i företaget och medarbetarna ute på stationerna gjorde sitt bästaför att ge lokalradion en god start i efterlevnad av propositionensmålsättningar. Jag kan också intyga att detta åtminstone under det förstauppbyggnadsåret skedde med dagliga, medvetna åsidosättanden av vad gällandelagar och avtal på arbetslivets område stadgade om arbetstider ocharbetsförhållanden. Om den fackliga organisationen nitiskt hade övervakat attlagar och avtal hade efterlevts, så hade kaos uppstått medden personaltilldelningen. har vi erfarenhet av lokalradio, och mängden avmotioner om lokalradions utveckling belyser de farhågor som allmänhetens kännerför lokalradions framtid. Lokalradion har inte misslyckats, men den harknappast helt kunnat leva upp till ambitionerna i starten med den snålttilltagna bemanning som stationerna fick. Att kritiskt granska beslut somfattas i , i länets kommuner, inom näringslivet och i organisationernakräver tid och tålamod. Skall uppgiften tas på allvar så kräver den också ettslags undersökande journalistik, som inte nöjer sig med den bekväma vägen överpresskonferenser och utsända kommunala handlingar. Att vara lyhörd föreftersatta grupper kräver också tid och tålamod. Det kräver en uppsökandeverksamhet, som knappast kan ha siktet inställt på att fylla dagens aktuellasändningar med snabbt hopkommet material. Det kräver resor, samtal, lyssnande.Den som inteär van vid att låta sig intervjuas med bandspelare har rätt attkräva att intervjuaren ger sig tid och inte är jäktad av en snart föreståendesändningstid. Jag vågar intyga att de som arbetarinom lokalradion inte uppfattar utvecklingen för stationerna somtillfredsställande och inte heller som överensstämmande med tidigareutfästelser. Man sitter i samma trista vardag som den gamlaregionalradions anställda gjorde - jag var en av dem -när en lovande utveckling bröts och kom i bakvattnet pä de nya utredningarna.Sedan starten har lokalradiofolket fått seden nyadiscoradion, den så kalladenärradion, dyka upp som konkurrent i etern. sker utbyggnaden avregional-TV:n. Många ser med undran på detta, eftersom regional-TV i jämförelsemed lokalradio kostar ungefär det tiodubbla per producerad programtimme. Jagvill inte med detta uttrycka någon mening om koncernens fördelning av resurser,inte heller om behovet Medelsan visn ingen till radio och television, m. m. Medelsanvisningen till radio och television, m. rn. avregional-TV, endast referera vad mina tidigare arbetskamrater talar om. Och jag kan intyga att det är utomordentligt pressande attt. ex. bedriva en självständig journalistik mellan kl. 5 och 7 nären journalist och en tekniker ensamma har att ansvara för en sändning somstartar kl. 6. Det är pressande i synnerhet om hänsynen till gällande avtalinte har gjort det möjligt att ha någon reporter i farten kvällen innan. Deintervjuer som i en sådan situation görs i aktuella frågor - för att man skallslippa citera tidningarnas nyheter - görs hellre med intervjuvanabeslutsfattare, mycket sällan med den av beslutet berörde enskilde medborgaren.Detta är bara en godtyckligt vald ögonblicksbild av hur det emellanåt kanfungera. Och försöker lokalradiostationen att komina till rätta med det ena sågår det i regel ut över det andra. Bättre bemanning vid sändningarna betydermed oförändrad personal alltid sämre möjligheter att ha arbetsteam ute i länetpå reportage och inspelningar. Sådan är vardagen inom lokalradion. I motion 509 har kommunisterna begärt ökademedel ur rundradiofonden till koncernen, pä det att koncernen må tillförsäkraserforderliga möjligheter att ekonomiskt bl. a. sörja för en höjd ambitionsnivåför lokalradion. Desslikes har vi begärt att skall uttala sig för ensådan höjd ambitionsnivå. Med det anförda ber jag att få yrka bifalltill motion 509 av m. fl. FILIPFRIDOLFSSON (m): Som kammarens ledamöter väl känner tillsändes radions morgonandakt i program 1. Lyssnarfrekvensen varmycket hög, kanske för att programmet var mycket bra placerat - just föreradions Morgoneko. Jag är övertygad om att svenska folket, som är ett vaket ochnyhetsintresserat folk och som av den anledningen hade program 1 inkopplat föratt lyssna pä morgonnyheterna, mådde väl av att få sig till livs litet andligspis . Radions morgonandakt var ett uppskattat och populärt inslag iprogram l:s utbud . Vacker sång och musik och ett ord på vägen varockså ett välgörande avbrott i den aldrig sinande strömmen av skvalmusik. Så flyttades under uppseendeväckande former och understarka protester från stora folkgrupper radions morgonandakt till program 2.Resultatet blev att folk tappade bort programmet, lyssnarna bara försvann. Detär, om man får tro tidningarna, så få som lyssnar på morgonandakterna i radionu för tiden att de knappt är mätbara i de lyssnarundersökningar somkontinuerligt görs. , under den allmänna motionstiden, väcktejagen motion med yrkande om att borde uttala sig för att radionsmorgonandakt åter flyttas till program 1. som behandlade min motion har gjort detmycket lätt för sig. På ett par rader buntar man ihop fem sex motioner med mereller mindre anknytning och avstyrker dem med att det här har riksdageninte med att göra,det är inte vårt bord. Nej, menar utskottet, det här skall programmakarna påSveriges Radio ensamma sköta om. Det är deras uppgift. Skall jag vara ärlig, herr talman, så förstod jag nog attutskottet skulle tackla min motion så som man gjort. Men jag väckte motionenändå, därför att på det sättet fick jag tillfälle att gå in i debatt och sägaatt enligt mitt förmenande behandlar många radio- och TV-frågor heltfelaktigt. Vi som är valda ombud för folk skall se till attdet stora monopolföretaget får alla de resurser som bolagetbehöver-ekonomiska, personella och tekniska - för att bedriva sin verksamhet.Och det är inget fel i detta. Det är vår uppgift, vårt ansvar. Men det märkligaär att vi riksdagsmän, som enskilda ledamöter och som grupp, inte skall här iriksdagen få framföra väljarnas syn och önskemål vad gäller programverksamheten.Hit in till maktens korridorer skall inga opinionsvindar från folkhavet blåsain. Under mina i harjag aldrig deltagit inågon radiodebatt. Skälet till detta är inte att jag till min läggning ärtillbakadragen och försynt, utan skälet är att jag känner en viss rädsla föratt jag som politiker skulle uttala mig om programverksamhet.Att kritisera tidningarna, att skälla på och , gårväldigt bra - det är inne -men att framföra sin oförblommerade uppfattning omSveriges Radios verksamhet är värre. Jag har en känsla av att många som arbetar i det storahuset på anser att deras arbetsfält är helig mark, som inte skallbeträdas av riksdagsmän och annat folk. Är det någon som vägar kritisera,klipper programansvariga till med att vederbörande kritiker är ute för attcensurera programmen. Det är en teknik som alltid går hem, i alla läger. Men,herr talman, det är inte fråga om censur. Uppriktigt sagt är jag förvånad över det sätt som mantacklar dessa frågor på. Utskottet slår fast att radio- och TV-verksamheten iSverige i fortsättningen liksom skall vara anförtrodd åt ett företag iallmänhetens tjänst, som inom ramen för allmänna riktlinjer arbetar fritt ochsjälvständigt. Det är de flesta också ense om, men företaget arbetar ju inte iett lufttomt rum. Företaget skall tjäna allmänheten. Dä är det rimligt attallmänhetens åsikter om hur företaget fullgör sitt ansvarsfulla värv ocksåförmår påverka dem som är ansvariga för monopolföretagets verksamhet. Svenskafolket håller radio- och TV-företagen under armarna genom att betalaallt dyrare licensavgifter. blir för mediafolket en guldkalv, kring vilkenman ystert dansar då budgetpropositionen läggs fram. När sedan allmänhetengenom sina folkvalda framför synpunkter på programmen, fnyser man indigneratsom sårade oskulder och tar skydd bakom radiolag och avtal med staten. Då ärallmänhetens åsikter och politikernas medverkan inte lika välkomna. Medelsanvisningen ull radio och television, rn. Medelsan visningen till radio och television, in. har sagt;att mjölka kon går bra. men när kon ramar då vill man inte gärna kännas vidhenne. Jag tycker att utskottet för ett dubbeltungat resonemang.Man hänvisar till att regering och riksdag inte bör kunna anlägga synpunkter pät. ex. enskildheter i programutbudet. Det är väl i och för sig riktigt ochrimligt. Men om en stor opinion anser att radion misskött sig när denflyttat morgonandakterna från en kanal till en annan, sä är det inte fråga omenskildheter i programutbudet. Om radion skall vara i allmänhetens tjänst voredet snarare rimligt att kräva att den kristna grupp som enligt grundprincipenskall betjänas av radion också får sina önskemål tillgodosedda. Om radionnegligerar dessa lyssnare är det sak att påtala missförhållandenaoch framhålla att företaget bryter mot grundprinciperna för radio ochTV-verksamheten. En sådan åsikt borde kunna uttala. Därför tycker jagdet är trist att man nukan notera att utskottet inte haft tillräckligt kurageatt ställa sig bakom denna uppfattning. I så fall hade man biträtt min motion. Av erfarenhet vet jag att det är lönlöst attyrka bifall till en motion som enhälligt avstyrkts av ett utskott. Låt mig sägaatt jag ändå upplever en viss tillfredsställelse av att ha fått ta till ordahär. Jag anser nämligen att jag är folkets röst. () replik: Jag skall inte söka sak med denna fråga. Som enskilda riksdagsmän kan vi ha många synpunkter påprogrammen. Jag kan i långa stycken dela åsikter när han ikammaren för fram att de där uppe på borde se till att den ochden programpunkten fick en mer framskjuten placering osv. Men när säger att han finnerdet helt ogörligt att ställa något yrkande, gör han inte läget lättare förutskottet. Jag fattar hans uttalande så att han är lika väl medveten somutskottets ledamöter om vad som står i radiolagen. När vi tolkat radioavtalethar vi kommit fram till att motionen behandlar saker som vi måste överlåta tillSveriges Radio och programbolagen att själva sköta. Sedan tror jag det är vår uppgiftsom enskilda riksdagsmän att bilda opinion pä de punkter där vi tycker attSveriges Radio inte sköter sig bra. Men så länge följer gällandelag och avtal tror jag inte vi skall begära att utskottet skall gå in och börjapeta i sätt att sköta sitt arbete. FILIPFRIDOLFSSON (m) replik: Jag talar inte som enskild riksdagsman här,utan jag anser att jag talar för en stor grupp väljare. Vi sitter ju här påmandat av väljare.