prot · G309137 · 1979-12-31 00:00:00 — I princip råder ju förbud mot vapenexport. Det är dånaturligt att de undantag som görs måste vara omsorgsfullt reglerade. Lika naturligt är att den svenska vapenexporten blirlivligt diskuterad både här i kammaren och i våra massmedia. Den diskussionenhänger givetvis ihop med det starka engagemang som har käntför freds- och nedrustningsfrågornai vår värld. Av detta följer att vapenexportdebatten alltmerkommit att kretsa kring mottagarländernas lämplighet. Just på den punkten kanman säga att våra nuvarande bestämmelser inte är fullgoda. Jag kan ta någraexempel. Exporttillstånd beviljas inte till stat, där väpnad inrekonflikt pågår. Vad är då väpnad inre konflikt? Och hur definierar manuttrycket "internationell konflikt som kan befaras leda till väpnadkonflikt"? Valet av länder för vår vapenexport kan alltså ibland blisvårt. Om bestämmelserna och riktlinjerna kan vara svårtolkadenär det gäller dessa exempel, har vi däremot mycket klara definitioner på vadsom är krigsmateriel. Det finns en ganska noggrann förteckning. Den rymmer baratvå tydliga undantag. Materiel tillverkad är fri. Dvs, vårt gamlahederliga mausergevär m/96 är fortfarande krigsmateriel men däremot inteRemingtongeväret , En slätborrad hagelbössa är inte hellerkrigsmateriel. Det är helt överflödigt att läsa vidare ikrigsmaterielförteck-ningen. Vad vi däremot skall lägga märke till är attbestämmelserna endast reglerar hårdvaran. Mjukvaran, exempelvistillverkningsrättigheter, ritningar, know-how och liknande, är inte reglerad ibestämmelserna. Om utbildning står inte ett enda ord. Och vad vi diskuterar häri kammaren är ju försäljning av utbildning, en utbildning som sker här ilandet och som enligt läroplanen omfattar vad som betecknas vara"civila" ämnen. Därmed kan jag slå fast en sak; Det är inte regeringenshandläggning av krigsmaterielexporten som vi behöver diskutera här - ivarje fall inte från konstitutionell synpunkt. Jag skall inte ta upp någondebatt om Telubs interna beslut. Jag håller mig här enbart till regeringenshandläggning. Skall vi då lägga handelspolitiska aspekter på frågan? Detgör tydligen reservanterna. Vari ligger då det handelspolitiska ochutrikespolitiska problemet? Låt oss notera följande: Den andra parten ärLibyen. tillhör de länder till vilka vi inte säljer krigsmateriel. Menvi har diplomatiska förbindelser med . Vi har också handelsförbindelsermed med relafivt stor årsomslutning. 1979 exporterade vi för 293 milj.kr. och importerade för 481 milj. kr. Jag skall inte närmare kommentera denberömvärda goda vilja som ansåg saknas hos den nuvaranderegeringen men underförstått kanske ansåg fanns hos regeringen . Handelsförbindelserna med fick en alldeles speciellstatus, då den libyske premiärministern besökte den socialdemokratiskaregeringen . Det var då denna fråga uppkom. Här har viupprinnelsen. I den presskoinmuniké som utfärdades-jag håller mig tillöppna papper-är det intressant att notera den libyska delegationenssammansättning. Delegationen leddes av premiärministern, som är majoriLibyensarmé. Han åtföljdes av andra ministrar, bl. a. också chefen för denlibyska marinen, major . Under besöket, som varade i ,sammanträffade den libyska delegationen inte bara med de socialdemokratiskaregeringsledamöterna. Man träffade också representanter för detsocialdemokratiska partiet. Man träffade representanter för SSU, och manträffade represen- "i protokoll 1979/80:137-138 Granskning av statsrådens tjänsteutövning m. m. Utbildning i av libyska medborgare vid Granskning av statsrådens tjänsteutövning m. m. Utbildning i av libyska medborgare vid Det skedde ett tankeutbyte som fullföljdes i ett protokolloch också i ett offentligt pressmeddelande. Man var överens om att stärka ochutveckla samarbetet mellan och , speciellt på handels- ochindustriområdet. Man fann att på vissa områden var förutsättningarna specielltgynnsamma-jag räknar bara upp några-bl. a. kärnenergiomrädet. Låt det ordetsjunka ner i minnet litet grand. Det säger nämligen så mycket om hur omfattandeoch hur långtgående utbyte den socialdemokratiska regeringen hade tänkt sig medLibyen. Vidare nämndes yrkesutbildning, konsulttjänster, know-how ochexperter. Göres oss fler vittnen behov för att vi skall ha klart för oss vadden här affären började med? har gjort en historieskrivning. Låt miginnan jag kommenterar den bara säga: Den bakgrund jag har tecknat här är klaroch tydlig. Det enda som är förvånansvärt är att just socialdemokraterna ,, kritiserar den skörd till vilken de själva varit såningsmän. historieskrivning är korrekt så långt jaghar kunnat följa med. Han nämnde också, fullt korrekt, att berörda statsrådinte har varit förtjusta. Telubaffären har inte varit populär, vare sig iregeringskretsen eller i svenska massmedia, och det har sin speciellaförklaring. tillhör arabstaterna, och ledning har varitspeciellt aggressivt stämd mot staten . Man ifrågasätter t. o. m. dennastats existens. Det är inte populärt i . Här har, vågar jag säga, enklar majoritet stora sympatier just för staten . Men låt oss, herr talman, lämna våra sympatier åt sidan.Låt oss pröva den här tanken: Tänk om det vore 80 israeliska ungdomar somskulle genomgå en teknisk utbildning i i Telubs regi. Skulle reaktionendå ha blivit lika häftig? Jämförelsen finns där. Både i och i ärmanliga ungdomar i landetskrigsmakt. I länder där man fruktar krig och förbereder sig för krigspelar landets krigsmakt en mycket större roll än i vår fredliga vrå avvärlden. Där ingår totalförsvaret i det dagliga livet för medborgarna. I sådanaländer är gränsen mellan civila och militära myndigheter inte lika knivskarpsom här. Vi kan tycka illa om den här frågan, känna det helaolustigt. Men vi kan vara förvissade om att även om Telubs utbildning av libyeri ger berörda elever en god grund för en eventuell karriär i Libyenskrigsmakt, har vi svenskar helt ovetande vid våra tekniskahögskolor haft studenter från främmande länder som också skaffat sig en gedigenteknisk utbildning, som de har kunnat nyttiggöra i sitt hemlands krigsmakt närde återvänt hem. Telubaffären får ses som ett exempel på hur svårt detibland är att avgöra om en vara, hård eller mjuk, kan komma ett främmande landskrigsmakt till gagn. Det finns paralleller också på hårdvaruområdet. Den snabbatekniska utvecklingen, speciellt på elektronikens område, gör det allt svårareatt dra gränser mellan civil materiel och krigsmateriel. Komponenter som varför sig är helt oskyldiga och helt civila kan lätt sammanfogas till ettfullständigt Därmed har jag också antytt litet grand de svårigheter sommöter den särskilda utredning som skall göra en översyn av våra riktlinjer förkrigsmaterielexporten. Låt mig rikta några frågor till reservanternastalesman . Det sägs i reservationen att en samlad bedömning bordeha gjorts. Det sägs att handläggningen av frågan i regeringen har präglats avstor förvirring och oklara besked. Men låt oss då få höra hur det borde ha gåtttill! Vad är det för beslut som borde ha fattats? Har någon av detre aktuella regeringarna fattat något beslut i Telubaffären? Svaret är ju nej,och det menar också . Borderegeringen ha fattat något beslut om den aktuella utbildningsverksamheten? Vadborde man i sä fall ha gjort? Det förelåg ju inte någon formell framställning. Kan man påståatt en regering i f. n. har någon laglig rätt att förbjuda enutbildning av det slag som pågår vid Telub i ? Om man hadeutfärdat ett sådant förbud, vad skulle och kammaren dåha sagt ? Allra sist: Låt oss försöka se mera på destora, principiella linjerna när det gäller vår vapenhandel och inte ägna allvår tid åt att söka fel i detaljer och handläggningsrutiner. De svenskaregeringsledamöterna är inte och vill inte vara några "dödens köpmän".Oppositionen har säkert samma strävan, men om dagens debatt skall ge något avvärde för eftervärlden, någon vägvisning för framtiden, är det enligt minmening viktigt att felsökeriet inte drivs in absurdum. Granskning av statsrådens tjänsteutövning m. m. UtbUdning i av libyska medborgare vid ANDERSBJÖRCK (m): Utbildningen av libyska inedborgar'e vidTelub i har väckt en uppmärksamhet av mer än normal omfattning, och mankan tycka att det mesta borde vara sagt vid det här laget. Men det är det inte.Om det lämpliga i denna affär kan råda delade meningar. Ekonomiskt sett tordedet emellertid vara en mycket god affär för det helstatliga Telub. Goda affärerhar som bekant inte alltid kännetecknat statliga företag, men självfallet finnsdet långt viktigare aspekter än rent ekonomiska i detta ärende. har vi inte exporteratkrigsmateriel till . I konsekvens därmed bör inte heller utbildning medmilitärt innehåll erbjudas libyer från svensk sida. Frågan är då - och det är, herr talman, den avgörandefrågan - om denna utbildning är militärt inriktad eller inte. Här står uppgiftmot uppgift, och det är inte möjligt för att definitivtavgöra denna fråga. Vad som dock kan konstateras är att frågan omutbildningsverksamhet av militärt slag är föremål för behandling i denutredning om den framtida krigsmaterielexporten som tillsattes den 19 juli1979.1 framtiden behöver vi förmodligen inte komma i denna situation, genom attvi då bör ha ett säkrare underlag att stå på när det gäller liknande affärer. Vadbeträffar den här aktuella affären kan vi konstatera att flera Granskning av statsrådens tjänsteutövning m. m. Utbildning i av libyska medborgare vid regeringarbedömt de konstitutionella möjligheterna att stoppa affären som obefintliga. Omdetta råder uppenbarligen ingen oenighet inom . Densocialdemokratiska reservationen har alls ingen anmärkning att rikta på denpunkten. Och om det skulle ha funnits några konstitutionella möjligheter attstoppa affären så vore det utmärkt om vi i dagens debatt kunde få ett beskedfrån den socialdemokratiske talesmannen om vilka dessa metoder skulle ha varit. Någon konstitutionell kritik kan alltså inte riktas ochhar inte heller riktats från reservanterna mot de regeringar som varitinblandade. Olika statsråd har varit olika negativt inställda, och det vore välmärkligt om alla hade exakt samma bedömning. som åberopades här,sade redan från början att han var utomordentligt tveksam till denna affär menatt han inte såg några konstitutionella möjligheter att gripa in. Om regeringen hade ingripit och försökt förbjuda affären,hade med all säkerhet fått utreda denna sak, fiist dåfrån rakt motsatta utgångspunkter. Men för framtiden måste det finnas klaralegala möjligheter att via krigsmaterielexportkungörelsen säga ja eller nejtill affärer av detta slag. Den utredning som arbetar måste försöka kommafram till så enkla och klara regler som möjligt. Är utbildning av det aktuellaslaget i praktiken att jämställa med export av krigsmateriel, ja. då skall denhelt enkelt inte få äga rum när det gäller elever från sådana länder som intefår motta svensk krigsmateriel. Socialdemokraterna har avgett en märkligreservation i ämnet. De har uppenbarligen inget emot att utbildningen äger rum,för den tar man inte avstånd från. De anser inte heller att regeringen harhandlat inkonstitutionellt. Vidare hävdar de inte att regeringen haftkonstitutionella möjligheter att stoppa affären. Nej, de menar, föga konkret, att "handläggningen avfrågan präglats av stor förvirring och oklara besked". Därför har de somsökte råd och anvisningar från medlemmar av regeringen känt osäkerhet. Nåja, låt oss först och främst konstatera att frågan harhandlagts av tre olika regeringar. En av dessa tillkom också genomsocialdemokraternas medverkan. Några bestämda direktiv har dessa regeringarinte kunnat utfärda, för då skulle regeringarna ha handlat inkonstitutionellt. Direktivenfrån enskilda statsråd kan i detta fall aldrig bli så bestämda att affärendärigenom stoppas, för då handlar det om ministerstvre. Sådant är som bekantförbjudet. Socialdemokraterna har i tidigare i andrasammanhang anmärkt på vad man har hävdat varit ministerstyre. Det handlar här om att tillämpa en kungörelse omkrigsmaterielexport som, det skall gärna medges, har sina brister. Men dentillkom på initiativ av en socialdemokratisk regering, så dess utformning kaninte skyllas på de borgerliga partierna. Sedan är det här också fråga om ett statligt företag somär dotterbolag till förenade fabriksverken, FFV, Man kan tycka att andra reglerborde gälla för regeringens påverkan av de statliga företagen, men också här ärdet socialdemokraterna som har skapat reglerna. Uttrycken "stor förvirringoch oklarabesked", som används i den socialdemokratiska reservationen 5, passar nogbättre in på det sätt varpå socialdemokratiska regeringar och statsråd tidigareskött kontakterna med den statliga företagsamheten. Om utbildningen hade gällt ett annat land än , sägKenya, eller varför inte , så hade det med all säkerhet inteblivit någon debatt i ärendet. Men bedriver både inrikes- ochutrikespolitiskt en politik som är främmande. Vi har fått närmare kontakter med sedanrevolutionen där 1969. Som redan påpekats av föregående talare tog densocialdemokratiska statsministern och dåvarande socialdemokratiskehandelsministern initiativ för att öka kontakterna. 1974 inbjöd sinlibyske kollega, premiärministern och medlemmen av revolutionsrådet, majorJalloud till . Detta var kanske i och för sig inte så märkligt, för justdå fanns inbjudningar utfärdade av till diverse utländska politiker.Fidel och andra, att komma till . Jag skall inte räkna upp helalistan. Men det intressanta är vad som överenskomsmellan och revolutionsrådsmajoren . Jag har här ett protokollmed och major namnteckningar. Man kom överens om att"stärka och utveckla sådant samarbete, vars förutsättningar förefaller attvara speciellt gynnsamma på följande områden". Sedan nämns, vilket harsagts i dagens debatt, som en särskild punkt just yrkesutbildning. Konsulthjälpnämns också som en särskild punkt, likaså know-how och experter-alltså just deområden som Telubaffären handlar om. Men det är, herr talman, inte slut med detta. Om manbläddrar vidare i protokollet, hittar man på s. 2 följande skrivning: "Förgenomförandet av ovanstående skall de två parterna uppmuntra sina respektiveorganisationer och företag att träffa de nödvändiga överenskommelserna. "Under detta står herrar Palmes och Jallouds namnteckningar. Mot den bakgrunden förefaller anförande ochden socialdemokratiska reservationen att vara rent hyckleri - om man varitmedveten om detta och inte, som vanligt, också den här gången slarvat igranskningsarbetet - eller också är det en svidande kritik mot partiledarenOlof och den dåvarande handelsministern. När man från socialdemokratiskt håll gör ensådan här drive, på alla sätt uppmuntrar yrkesutbildning, konsultutbyte ochmycket annat med , utfärdar inbjudningar och upprättar en särskild s. k.blandad kommission för att åstadkomma detta, är det kanske inte så underligtatt affärer av detta slag kommer till stånd - affärer som förnågra minuter sedan i sitt inledningsanförande refererade till som"utbildning av terrorister". Kritiken i denna affär kan naturligtvisriktas mot det förhållandet att enskilda statsråd inte har varit tillräckligtbestämda, att de kanske skulle ha haft hårdare nypor. Men den grundläggandekritiken måste faktiskt riktas mot den dåvarande socialdemokratiska regeringenoch mot den socialdemokratiske statsministern, som i den revolutionära yran närdet Granskning av statsrådens tjänsteutövning m. m. Utbildning i av libyska medborgare vid Granskning av statsrådens tjänsteutövning m. m. UtbUdning i av libyska medborgare vid gällerutländska kontakter som präglade socialdemokraterna under början och mitten av1970-talet indirekt tog initiativet till den här affären. Det här är. som framgått av debatten, en långhistoria, och jag skall bara bidra med att återge en liten del av den. Det ärmycket lätt att redogöra för folkpartiregeringens befattning med Telubaffären.När regeringen fick kännedom om saken gjorde den den bedömningenatt det här var en olycklig affär. Man undersökte därefter om affären kundestoppas men kom fram till att det inte fanns några konstitutionella möjligheteratt göra det. Då sade man sig: Om denna affär inte kan stoppas måste lagenändras. I det syftet gav man en utredning, som ändå skulle tillsättas, iuppdrag att undersöka just det speciella problemet med export avutbildningstjänster. säger socialdemokraterna att de olika regeringarnashantering av Telubfrågan har präglats av förvirring och motsägelser. Vi som harhaft tillfälle att bevittna socialdemokraternas beslutskramp i utskottet skullenog snarare säga att deras egen hållning har präglats av förvirring ochmotsägelser. Vid flera sammanträden förde socialdemokraterna nämligen en svårinre kamp: Skulle man angripa folkpartiregeringen för att den hade gjort förmycket eller för att den hade gjort för litet? Man lyckades inte bestämma sigpå den punkten utan valde till slut att i stället gå fram med en högstkonstruerad kritik gentemot vad man kallade en förvirrad regeringspoli-fik. Låt oss då här i kammaren reda upp det som vi intelyckades reda upp i utskottet. Jag vill ställa två frågor till ,varav den andra sammanfaller med de frågor som ställts av de två föregåendetalarna. För det första; Har ni nu äntligen bestämt er? Kan socialdemokraternage ett klart besked om huruvida ni menar att affären är acceptabel eller attden -som folkpartiregeringen menar - är klandervärd? För det andra: Exakt vad skulle ni ha gjort i samma läge?Det räcker inte med att tala om förvirring och motsägelser när man inte kan gebesked om vad man själv skulle ha gjort. Kan klart deklarera vaden socialdemokratisk regering skulle ha gjort? SVEN-ERIKNORDIN (c) replik: En debatt av det här slaget går pä ett ellerannat sätt alltid till eftervärlden som källskrifter. anförandeger mig anledning att göra en korrigering av hans historieskrivning. Han sägeratt förutvarande handelsministern . när denne kom i kontakt medTelubaffären, fann anledning att i de utredningsdirektiv som ändå skulleutfärdas beträffande riktlinjer för svensk krigsmaterielexport även skriva man skulle göra en översyn av frågor som gäller försäljning av utbildning.Det står faktiskt inte sä i utredningsdirektiven. Där står det så här: "Kommittén bör närmare belysa de här berördagränsdragningsfrägorna. I detta sammanhang bör också diskuteras i vad mån detär befogat att betrakta övnings-och utbildningsanordningar som krigsmateriel." Det begrepp som här används är utbildningsanordningar, ochdet är inte detsamma som utbildning. Med utbildningsanordningar menassimulatorer, målanordningar och attrapper. Jag ville bara läsa in vad somverkligen står i direktiven, så att det inte skall råda något tvivel om vaddirektiven innehåller och hur de skall tolkas. Flera talare har uttalat förhoppningar om att utredningenändå skall ta upp utbildningsfrågorna. Jag är själv ledamot av utredningen, ochvi har bestämt oss för att göra det, trots att utbildningsfrågorna inte äruttryckligen nämnda i direktiven. Meddet hoppas jag, herr talman, att vi haren fullständighistorieskrivning gjord. () replik: Det råder inget som helst tvivel om attfolkpartiregeringens avsikt var att export av den typ som förekom iTelubaffären skulle undersökas av utredningen. Och att denna avsikt har gåttfram till utredningen har bekräftat. () replik; Då beklagar jag bara att skrivförmågan intevar bättre utvecklad hos folkpartiregeringen. Granskning av statsrådens tjänsteutövning m. m. Utbildning i av libyska medborgare vid OSWALDSÖDERQVIST (vpk): Affären med Telub, frågor om utbildning ocheventuell export av krigsmateriel, som också har skymtat i den här bilden,visar bara -såsom framhållits tidigare av andra talare - på svagheterna ibestämmelserna när det gäller export av militär teknologi och militär materiel.Det är inte första gången som sådant här har inträffat. Det har skett undermånga regeringar. Om man tittar på vad som hänt i Sverigeoch på den svenska vapenexportens historia under den tiden finner man att vihade ett första fall . Då gällde det , utbyggnad avvapenfabriker och svensk expertis. Så har det pågått. Olika saker har hänt ända fram till denvälkända Spicaaffären , där det gällde motortorpedbåtartill och utbildning av personal i . Och så kommer detnaturligtvis att fortsätta så länge bestämmelserna har den utformning de har.Det är bara att hoppas att den sittande utredningen skall komma fram till merstringenta och bestämda regler, så att detta inte kan upprepas om och om igen. Det är självklart att vapen och personal hör ihop. Detfinns mycket hyckleri i de svenska vapenexportbestämmelserna. Det här är ensådan punkt - där man försöker skilja på export av ett ofta ganska högttekniskt utvecklat vapen eller vapensystem av större eller mindre omfattningoch den personal som skall sköta det. Man kan inte bara sälja ett vapen till ennation eller till en grupp av något slag och tro att dessa kan sköta det. Granskning av statsrådens tjänsteutövning m. in. Utbildning i av libyska medborgare vid naturligtvisfå utbildning, och bara de som byggt vapnet kan ge dem den utbildningen. Detta är en av de stora stötestenarna, vilket också harpåpekats av många. har haft frågan uppe. Det är en internationellstridsfråga, och många av världens vapenexportörer har diskuterat frågan.Sverige hör till dem - en liten och ganska kvalificerad exportör. Man kan intesälja vapen om man inte också säljer kunnandet - det som med ett fint ordbrukar kallas know-how. Man måste sälja expertisen också, annars köper andraländer inte av oss. Den svenska vapenexporten bedrivs ju i många fall medekonomiska och även med handelspolitiska förtecken, och regeringarna har,oavsett fär'g, stått maktlösa i sådana frågor. Skälen härtill harvarit ekonomiska och arbetsmarknadsmässiga, hänsyn till andra internationellaförbindelser osv. Det är egentligen märkligt att sedanen tid av inte har reagerat mot de vapenexportaffärer somförekommit. var tydligen mera aktivt under slutet av1950-talet och under början och mitten av , då man upprepade gångertog upp sådana här exportaffärer. har det varit alldeles tyst från KU:s hälli ett tiotal år, fastän det förekommit affärer av motsvarande slag sorn minstlika mycket hade förtjänat att granskas. Men det är ju bra omkonstitutionsutskottet i fortsättningen blir mera aktivt i denna fråga. Det har blivit bråk om den affär som kammaren f. n,behandlar, och den är självfallet klantigt handlagd, på olikasätt av olikaregeringar-och det är inte säkert att en socialdemokrafisk regering skulle haskött den mycket bättre. Men det finns under alla förhållanden anledning attrikta kritik mot handläggningen av denna affär, och därför kominer vi i vpk attstödja den socialdemokratiska reservationen beträffande detta avsnitt. Jag villdock också säga att osäkerhet och förvirring måste bli resultatet, oavsettvilken regering som sitter, med sådana bestämmelser som de som gäller. Undersådana förhållanden blir det de ekonomiska villkoren, hänsynen till företagen -antingen det gäller statliga företag. eller andra företag - ochhandelspolitiska intressen som blir vägledande. Indignationen har varit stor på många håll. men jag tänkerinte gå in på det. Det har förekommit många andra affärer med svensk export avvapen där minst lika stor indignation som i detta fall kunde ha varit befogad.Men i de fallen har man inte hört några större protester, trots att exportenkanske gått till diktaturstater av mycket värre sort än vad påstås vara. Jag vill mot den bakgrunden uttrycka den förhoppningen attkonstitutionsutskottet i fortsättningen mera aktivt synar den svenskavapenexporten i sömmarna, som man gjorde . Vi kommersäkerligen att få fler sådana här affärer också fortsättningsvis, så längebestämmelserna inte har blivit omarbetade på ett sådant sätt att de bättrebeskriver vad som är tillåtet och vad som inte är det i vad gäller frågor omutbildning och teknik, i vad gäller ren materielexport osv. Det måste alltsåtill en väsentlig förbättring i det avseendet, och vi får hoppas attutredningen kominer att resultera i förslag i denna riktning. OLLESVENSSON (s):