prot · G30919 · 1979-12-31 00:00:00 — Men det tyckerjag aren klen tröst som säger mer om alkoholen somett hot mot väridshälsan och mindre om tillståndet i . Vi vet genomundersökningar av dem som mönstrar lill värnplikten att av 18-åringarnafrikallas på grund av missbruk. Förut sade man alt del tar avspritförtäring för att utvecklas till alkoholist. synes dock tillvänjningengå särskilt snabbt när det gäller ungdomsgrupperna, och debutåldern är låg. Därförfår vi dessa dystra resultat. Och det inger också mycket allvarliga farhågor. Iolika sammanhang talas det alltför ofta om missbruket av alkohol. , och , och massmedia uppehållersig i regel vid missbruket, sällan vid själva bruket, som är en förutsättningför missbruket. Myndigheterna talar gärna om hur många skivor bröd vi skall äta.Däremot säger man inget om hur litet alkohol som av forskarna bedöms somriskfritt intag fören vuxen person. Den konsumtionen är mindre än vad ungdomarkonsumerar enbart . Men jag vill, liksom ,notera att del inom och har skett enattitydförändring även i dessa frågor. Det hälsar jag med stor glädje. Ettannat problem som vi har att brottas med är massmedias behandling avalkoholfrågan. Sedan en lid tillbaka har det ofta varit fråga om socialporreller en strävan atl förlöjliga alkoholpolitiken. Även här kan vi dock noteraundantag . Det är glädjande, och jag hoppas attmassmedia här känner sitt ansvar. Massmedias referat av den alkoholpolitiskadebatten 1977 var bristfälligt och är en av orsakerna lill att vi här i landethar haft en felaktigt inriktad alkoholpolitisk debatt. Riksdagsbeslutet rymmeren rad beslut som aldrig kom fram. Mellanölsbeslutet och frågan hur enskildariksdagsledamöter röstade var det som massmedia fixerade sig vid. Densocialdemokratiska riksdagsgruppen föreslog att 100 milj. kr. extraskulle satsas för en effektivare alkoholpolitik, där bl. a. folkrörelsernaskulle engageras. Det var en politik där skulle åläggas attkomma med förslag till snara åtgärder och en politik som skulle ge stöd tillverksamhet i alkoholfria miljöer. Detla sade massmedia inle mycket om. Förnågon lid sedan dömdes en mamma av en tingsrätt till . i böter för atthon hade köpt ut vin till sin I6-årige son. Domen refererades enbart ilokalpressen. När det gäller langningen måste vi få till stånd en informationför föräldrarna, så att de inser vilka risker som alkoholen för med sig. Om manaccepterar att ungdomen har en vanemässig alkoholkonsumtion, skapar man mycketstora samhälleliga problem. Den antilangningskampanj som sedan enlid tillbaka talat för är bra. Men del är också mycket viktigt att vi försökervidta positiva åtgärder som ungdomarna själva anser vara meningsfulla. Härtror jag att Folkets hus, bygdegårdar och nykterhetsrörelsenssamlingslokalorganisalion Våra gårdar har en viktig funktion att fylla. Vi åtskilliga tillfallen i försökt aktualisera dessa frågor ochbegärt resurser för att skapa alkoholfria miljöer. har min förhoppning attfru skall verka för atl vi får dessa ekonomiska resurser stärkts. Iregeringsdeklarationen talas om att man skall höja priset på alkohol, och detfinns redan en proposition om detta för snabbehandling i . Det ärklart atl vi måste fortsätta atl föra en restriktiv alkoholpolitik, mensamtidigt måste vi satsa hårdare på positiva åtgärder Alkoholforskningen iSverige är t. ex. svältfödd. Med forskarnas hjälp skulle vi kunna slå hål påmyten alt det handlar om innehållet i flaskorna-det handlar om innehållet imänniskors livsmiljö. Vi kan inte fortsätta med att servera förklaringar somfritar individenfrån eget ansvar. Detfinns också anledning för oss att satsa på positiva alternativ till alkoholen.Sank den s. k. alkoholskatten på läsk och ställ krav på bryggerinäringen attta fram ungdomsvänliga alternativ lill alkoholen! Det är låg status i attdricka fruktsoda, medan det är hög status i att dricka öl och vin. Vi måstekomma dithän att ungdomarna vågar dricka det de tycker är gott och inte fallerför grupptrycket atl dricka alkohol. Detär naturiigt att måste besluta att avskaffa företagens möjligheteratl bjuda på alkohol över skattsedeln. Kommuner, landsting och staten själv -inte minst regeringen - måste visa vägen genom att införa alkoholfrirepresentation. Det är inte fråga om att vi skall skapa vita veckor, vi måstefå vita år och framför allt vita, alkoholfria ungdomsår. Först vill jag gratulera regeringen lill den handlingskraft som man harvisat genom att äntligen föreslå en snabb höjning av alkoholbeskattningen. Detvar nödvändigt från konsumtionshämmande synpunkter somhamstringsmöjlighelerna blev minimala. Alkoholbeskaltningen bör i fortsättningenjusteras årligen- man skall inte som vänta 12 1/. Då blir också det helalitet mindre dramatiskt. Alkoholenär vårt lands i särklass fariigaste miljögift och även vårt största socialaproblem. Här i kräver alkoholen i genomsnitt ca 16människoliv. Av alla 18-åringar som mönstrar för militärtjänst frikallas ca 796 från värnplikt på grund av drogmissbruk, varav hälften är orsakat enbart avalkohol. På grund av kvinnors alkoholkonsumtion under graviditeten föds detåriigen i 400-500 svårt skadade barn. Vid dödsolyckor i trafiken äralkoholen en bidragande orsak i en tredjedel av fallen. I hälften avdrunkningsolyckorna har de drunknade alkohol i kroppen. Inomsjukvården utgör alkoholmissbrukarna ett växande problemkomplex. Närmare entredjedel av kroppssjukvårdens resurser tas i anspråk för personer medalkoholbetingade skador i olika former. Inom den psykiatriska vården kräveralkoholproblemen ca hälften av de totala resurserna. Akutsjukvården harbetydande svårigheter på många sjukhus atl klara omhändertagandet av de grövrefallen av alkoholmissbruk. Diskussionenom alkoholproblemen begränsas ibland lill all bli en unik svensk företeelse.Detla är en i grunden felaktig verklighetsbeskrivning. Alkoholmissbruket är ettväxande och svårlöst internationellt problemkomplex.Världshälsoorganisationen, ,behandlar alkoholfrågan ien rapport ochframhåller med skärpa i en varning till väridens länder all de alkohol-orsakadeproblemen utgör ett betydande hinder för ländernas samhällsekonomiskautveckling och en stor påfrestning på deras sjukvårdsresurser. Antaletmänniskor med grava alkoholskador i uppgår nu till mer än 300 000.Denna grupp beräknas bli fördubblad , enligt prognoserfrån statens medicinska forskningsråd. bör noteras att de totalasjukvårdskostnaderna f. n. uppgår till närmare 85 96 av landslingens utgifter. Målsättningen för samhällets alkoholpolitik, somfastställdes i riksdagsbeslutet , är all den totala alkoholkonsumtionenmåste trängas tillbaka för att skadorna skall kunna minskas. Vetenskapligaforskningar har visat atl en fördubbling av den totala alkoholkonsumtioneninnebär en fyrdubbling av alkoholskadorna. Denna dystra ulvecklingsprognos blirett faktum , om alkoholkonsumtionen fortsätter atl ökasom . Däremot hade vi en minskning ialkoholkonsumtionen efter mellanölets slopande den I Juli1977. Omräknat i ren alkohol minskade den totala konsumtionen med 10 96underdel första mellanölsfria året och bland ungdom med 12 96. För att dennapositiva utveckling skulle ha kunnat fortsätta hade det krävts en höjning avalkoholbeskattningen . En annan åtgärd för allbegränsa marknadsföringen av alkoholdrycker var annonsförbudet, som infördesfrån . Nog borde det vara självklart all all giftreklamstoppas, speciellt i elt välfärdssamhälle som vårt, där vi vet att miljögifletalkohol slaktar 16 människoliv. Folkpartiregeringensåtgärdspaket som framlades för att tränga tillbaka den totalaalkoholkonsumtionen är bra, även om de åtgärder som där föreslås hade behövtsredan under den förra trepartiregeringens tid för att konsumlionsökningen underförsta halvåret skulle ha kunnat undvikas. Åtgärdspaketet innehåller bl.a. höjd alkoholbeskattning, förbud mot alkoholkonsumtion på allmänna platser,skärpt ålderskontroll vid inköpstillfället, stopp för langning, satsning påfritidsverksamhet i alkoholfria miljöer samt kraftig utbyggnad av informationenkring alkoholproblemen och av platsantalet i missbrukarvården. Grundläggandeför åtgärdspaketets genomförande är elt övergripande femårsprogram, syftandetill att minska alkoholkonsumtionen för atl därigenom begränsa de starktväxande alkoholskadorna. har vi på nytt begåvats med ytterligare ettregeringsskifte, varför man oroligt frågar sig: Hur går det med genomförandetav åtgärdspa-keiet rörande drogmissbruket? Iregeringsdeklarationen för den nytillträdande trepartiregeringen sägs det bl.a. följande: "Alkoholpolitikenskall syfta till att pressa tillbaka alkoholkonsumtionen och därmedalkoholskadorna. Skatten på alkohol och lobaksvaror höjs. En bred aktiongenomförs mol s. k. langning, dvs. olaga överiåtelse av alkoholdrycker tillungdom. Det förebyggande arbetet genom bl. a. frivilligorganisationerna gesstarkt stöd. Alltbruk av narkotika skall bekämpas. Åtalsunderlåtelse vid innehav av narkotikabör ske i minskad omfattning. Frågan om kontraktsvård för missbrukare utreds med sikte på attinföra regler för sådan vård med den nya sociallagstiftningen. Enutredning om reglerna för vård utan samtycke tillsätts för att övervägaförändringar i den nya lagstiftningen i syfte att trygga rättssäkerheten ochgarantera en effektiv vård." Dettatycks innebära att man är överens om att i långa stycken fullföljafolkpartiregeringens åtgärdspaket för atl minska den totala alkoholkonsum- 4 protokoU 1979/80:19-20 tionen,vilkel är tillfredsställande. Eftersomsambandet mellan konsumtion och skador är vetenskapligt bevisat inomalkoholpolitiken, måste den övergripande målsättningen vara att i en förstaetapp halvera den totala alkoholkonsumtionen, vilket begränsaralkoholskadorna till en fjärdedel i Jämförelse med dagens situation. Då krävsalt prisinslrumentei används aktivt, med årliga justeringar i kostnadshöjandesyfte som är större än övrig konsumentprisutveckling -detta därför atl vi härhar en effektiv prisrelation till den totala konsumtionsutvecklingen som,omräknat vid större prisjusteringar, innebär att 1 96 prishöjning ger närmare0,6 96 konsumtionsminskning. Närdet gäller att stoppa langningen och skärpa ålderskontrollen så är det nu dags- om man menar allvar - att regeringen tar initiativ till införande av enobligatorisk inköpsregistrering som daiorbaseras. Detla är eu enkelt och säkertsystem för både konsumenter och försäljningspersonal. Ett sådant rikstäckandesystem skulle automatiskt ge t. ex. ålderskontroll, inköpstillfälle och platssamt alkoholmängd och typsort. Det skulle vidare ge en effektiv kontroll ochregistreringsmöjlighet som inte innebär någon förändring i sak för den vanligekonsumenten men som blir ett förödande vapen mot den växande samvetslösalangarmaffian. Dessa sociala samhällsmarodörer som ofta för egen ekonomiskvinning är beredda au skaffa alkohol lill minderåriga måste äntligen stoppasmed kraftfulla åtgärder, så alt samhällsapparaten inte fortsätter att uppträdasom någon sorts lekledare, mer eller mindre på langarnas villkor. Detmänniskoförakt som langarna representerar är och förblir verklighetsfrämmande ivarje samhällsgemenskap som präglas av medmänsklighet. Detväxande behovet av vårdresurser för drogmissbrukare i allmänhet och dealkoholskadade i synnerhet måste tillfredsställas, som sjukvårdsresursernaför andra vårdgrupper inte därför kan komma att få begränsas. Viktigt är attden drogberoende oavsett berusningsmedel fåren för honom eller henne effektivvårdinsats, främst i form av avgiftning och rehabilitering från sinmissbrukarsituaiion. är den vanligen förekommande drogmissbrukaren pågrund av sitt missbruk varken ett fysiskt eller psykiskt sjukdomsfall. Därförär det angeläget att påpeka atl den som är i behov av missbrukarvård inleaulomaliskl också är i behov av psykiatrisk vård. Här ärdel viktigt all denbegreppsförvirring som ibland förekommer i debatten inte upprepas i denkommande lagstiftningen. är det nödvändigt att en drogberoende enbartav detta skäl, utan sammanblandning med eventuellt behov av psykiatrisk vård,tillförsäkras en vårdskyldighel, om vederbörande inte är motiverad för ettfrivilligt vårdprogram. Då måste det också vara en sådan längd på denobligatoriska vårdtiden atl den möjliggör en meningsfull vistelse i ett s. k.terapeutiskt samhälle eller i andra typer av behandlingskollektiv - vårdformersom har visat sig ganska framgångsrika vid behandling av svårtskadade missbrukare. Här måste konstateras att ett samhällssystem som utan altingripa låter människor droga sig till döds är i stark social förruttnelse. Alkohol är beklagligtvisen traditionsbunden del av vårt västerländska kulturmönster,som i en medmänsklig samhällsgemenskap inte kan fortsätta att hyllas utan nuäntligen måste avglorifieras. Då är det viktigt alt första alternativet vid allservering är alkoholfrilt i alla restaurangmiljöer och vid andra liknandetillfällen. Den offentliga representationen måste i sin helhet görasalkoholfri, och avdragsrätten för enskild representation bör i fortsättningeninte få innefatta alkoholdrycker. Det är cyniskt alt skattemedel i ettvälfärdssamhälle skall kunna användas för konsumtion av ett miljögifl somalkohol. Regeringenhar låtit meddela att exportrestriktioner för alkoholhaltiga drycker inte kananses förenliga med vår svenska handelspolitik. Vilkel annal miljögifl skullevi vara beredda alt exportera för konsumtion, när vi med .säkerhet vet atl deldagligen skördar 16 människoliv j vårt egel land? Här finns del verkligenanledning för regeringen atl ompröva sin inställning, om den inte skall bhbetraktad som en kallhamrad cyniker. Slutligen, herr talman,vill Jag konstatera att det är i solidaritet med de alkoholskadade människornasom det är vår gemensamma uppgift all vidta kraftfulla åtgärder för att kommatill rätta med vårt lands i särklass farligaste miljögift, som också är vårtstörsta .sociala problem, nämligen alkoholen. Då krävs för det första årligajusteringar av alkoholbeskaltningen, för det andra införande av obligatoriskinköpsregistrering, för det tredje garanterad drogmissbrukarvård utanobligatorisk psykialri-sering, för det fjärde slopande av alkoholreklamen ialla dess olika former, för det femte alkoholfria miljöer och alkoholfrirepresentation, både offentlig och enskild, samt för det sjätte stopp för allalkoholexport. Dettainnebär atl den starkare måste, i solidaritet med de utslagna alkoholskadademänniskorna, vara beredd till vissa inskränkningar i sin egen frihet för attden svagare inte skall stampas ur vår totala samhällsgemenskap. Den rika världen har sina bekymmer och den fattiga har sina, och andra.Jag skulle gärna vilja gå över på det ett litet slag. Delär ju så att vi firar internationella barnår - ett minne avden dag, , då antog resolutionen ombarnens rättigheter. Man formulerade tio punkter, tio grundsatser om barnensrätl till kläder, föda, hus och hem osv. Det påminner litet om katekes.Man lägger lill en del om social trygghet, trygghet mot våld, rätt tillutbildning osv. Mankan fråga sig vad som har skett på dessa . Har det blivit bättre förbarnen i världen? Man kan verkligen sätta ett stort frågetecken för det. Vi vetatl del förfarande finns 100 miljoner barn som får för litel attäta. Vi vet atl vartannat barn i dör innan det har fyllt . Och vivet att 100 000 barn fortfarande lever på trottoarerna i . aldriggå i skolan - 200 miljoner barn! Detär klart att deklarationen om barnens rättigheter riktar sig alldeles särskiltlill den underutvecklade och fattiga väriden. Men den gäller verkligen ocksåoss. Den femte punkten lyder: Varje barn har rätt att växa upp i en atmosfär avkärlek och trygghet och om möjligt under föräldrarnas vård och ansvar. Vihar här hört myckel, från en tidigare socialminister och andra, om vilkabekymmer vi har när det gäller våregen ungdom. Det är riktigt. Jag vill ocksåalldeles speciellt stryka under orden om barnens rätt atl växa upp i trygghetoch om möjligt under föräldrarnas vård och ansvar. Åtskilliga barn i det härlandet får bara träffa sina föräldrar under dygnets trötta limmar, och det ärinte särskilt lyckat för någondera av dem. Sverigetillhör de länder som har den högsta levnadsstandarden i världen, men vi vetockså att levnadsstandard i det avseendet kan deklareras i kronor och kalorier.Sedan ärdet inte stort mer. Det är klart att vi i den här kammaren talar mycketom ekonomi, och det ar naturiigtvis alldeles nödvändigt - men det finns ocksånågonting som heter livskvalitet. kallade man del andliga och kristligavärden, nu kallar man det livskval itet - och det är väl samma sak. Jag skullevilja uttrycka det hela så att vi i samhället saknar närhet till varandra. Detär en stor brist. Jag avser här närhet mellan barn och föräldrar, närhet tillde människor i övrigt som man håller av och som håller av en. Det är dennärheten som ger livet mening, även om det kan vara bekymmersamt i övrigt. Vihar där myckel att lära av de fattiga folken i . Jag tror atthemligheten bakom dessa människors förmåga att uthärda den misär de lever i äralt de håller ihop, de har närhet till varandra. Jagtänker i det här sammanhanget inte minst på familjerna på trottoarerna iCalcutta, som Jag har sett . Jag har frågat mig hur de står ut, årefter år, ulan all se någon ljusning. Vad har livet för mening för dem i densvåra misären? Deras förmåga atl härda ut måste bero på atl de har känslan avatt höra ihop, att de har någon som älskar och bryr sig om dem. Vivet att endast 22 96 av barnen i vårt land upplever att någon tycker om dem. Vihar således verkligen myckel att lära. Man kan se hur familjerna påtrottoarerna i gör : de kryper ihop i en liten flock, och moroch far är där och håller om sina barn. Där har man närheten till varandra.-Bristen i vårt samhälle på närhet gäller inte bara barn, utan den gäller överhuvud taget människor emellan, exempelvis i vårt förhållande till våra gamla. Manblir ganska ställd när man i en stad i den fattiga världen får en fråga i denhär stilen: Ärdet verkligen sant atl ni i bygger stora byggnader förgamla människor och sedan för alla gamla människor till delta hus för att deskall bo där? Jag fick den frågan i Calcuua , men närman står på en gata där kan man inle ta upp någon socialpolitisk debatt, utanman får göra som alla andra politiker: svänga sig litet och säga atl det liggernågot i vad du säger. Men då frågar de genast: Var bor ni själva, bor ni intesjälva i hus? Som kammarens ledamöterförstår kan man inte börja föra eti resonemang omtrångboddheten i , när man står på en trottoar i . Jag menar välinte heller alt vi skall gå tillbaka till gångna liders förhållanden, för vibehöver dessa institutioner, men de kan icke ersätta närheten människor emellan,närheten till de människor man håller av och som som håller av en själv. Den äralldeles nödvändig. Den kan inte ersättas av någonting. Jag vet att vi har enfantastisk medicinsk teknologi på våra institutioner för gamla och sjuka, enfantastisk teknologi som kan hålla liv i oss nästan in absurdum med slangar,katelrar och sönder. Men vad samhället, dvs. som regel vi, inle kan ställa uppmed är en varm mänsklig hand all hålla i. Det kan vi inte åstadkomma. Jag ärövertygad om att många skulle vilja ha den varma mänskliga handen att hålla i istället för hela denna fantastiska teknologi. Manhar alllid något att lära av andra, och den rika väriden har sannerligen ocksåett och annal alt lära av den fattiga. Men det är klart att vi också harproblem som är våra egna och att vi har ett stort ansvar för den fattigaväriden. Det krävs dock mycken fantasi av oss föratt vi verkligen skall kunnabidra till några framsteg när del gäller en ny ekonomisk ordning i världen. Detär klart all man blir glad när man läser i tidningarna atl regeringen harkrympt anslaget till med 40 milj. kr. Det är skada atl man inle kundegå ännu längre. Vi vet Ju mycket väl att Hanoiregeringen liksomSiockholmsrege-ringen har bekymmer med att få budgeten atl gå ihop. Kan man fånågon del av utgifterna på industrisidan täckt så har man naturiigtvis mer tillkrigsbudgeten. Det är all variiga frågor, ochjag tror att vi har påoss för att få en förändring lill stånd. Man hoppas nu att utskotten under sinamånga resor skall komma utanför hotellrumsmottagningarna och se väridensvanligaste verklighet. Jag tror alt man måste ha ett personligt emotionelltengagemang för alt som politiker få den konstruktiva fantasi som behövs. Beträffandeden enorma befolkningsökningen, befolkningsexplosionen som man kallar den, ärdet många här hemma som är cyniska, kortsynta och korllänkta. De skjuterproblemen ifrån sig och säger: De här folken har verkligen sig själva attskylla när de inte begriper att det inte är rimligt eller mänskligt riktigt attsälta så många barn till världen. Och så slår man sig för bröstet och glömmerhur vi själva gör. Vi sätter bevars väl inte så många barn till världen längre,men vi gör det som är värre: vi släcker drygt 30 000 liv, barn sominte får födas. Det är snyggt av en gammal kulturnation som vår. Nej, minavänner, vi har ingen anledning att yvas, men vi har anledning all med ödmjukhetta itu med detla mänsklighetens mesl angelägna ärende. Finge vi litet bättreblick för det, skulle vi inte stanna i kiveri om budgetfrågor. Det internationella barnåret, som pågår och som vi har talatom tidigare här , är inte avsett som en tillfällig kampanj pågående underett år för atl sedan sjunka undan, utan det är tänkt som en startpunkt. Även omuppgiften är oändlig har i alla fall initieringen av del här året börjat bra. Vad man redan tidigarevetat om barns förhållanden har varit anledning nogför aU fokusera barnens situation, och det resultat som barnåret hittillslämnat är anledning nog att önska det en fortsättning. Jagvill anknyta till en broschyr om med huvudrubriken som hamnade i brevlådan . Densvarta färgen är starkt dominerande. Av Malmös nästan 40 000 barn under 16 årvar 6 000 beroende av socialhjälp. Det är en sjättedel av alla barn. En grupppå 235 barn med sociala problem undersöktes närmare. Två tredjedelar kom frånsplittrade hem. Jagskall bara nämna några av underrubrikerna i broschyren: Barnmisshandel, daghemsproblem,skolmobbning, vandalisering, langning, alkoholproblem allt längre ner iåldrarna, knarket och brottsligheten, våldet i samhället. Problemen tycks tornaupp sig. För atl belysa barnssituation kan man anlägga två perspektiv. Delenaärdet internationella perspektivet. 80 96 av världens I 500 miljoner barnlever i den tredje världen - redan talens storiek kan verka antingen förlamandepå oss eller göra oss märkvärdigt likgiltiga: Vad förmår jag, eller vad förmårvi, inför så många? - De lever med undernäring, infektionssjukdomar, uslabostäder, brist på rent vatten. I och drabbar avbarnadödlighelen barn och kanske 90 96 av dödligheten barn . Om många av dessa barn i vår värld behöver man inte tveka - dehar ingen framtid. Det låter hårt och obarmhärtigt men är inte desto mindresant. Detär inte bara för som det här året skall tjäna som en uppfordran.Tankarna går annars lätt i den riktningen när man hör om vår lids massdöd ochmassvält som drabbar barnen svårt och därmed också vår oupplösligt förenadeframtid. I-etoch u-ei framför länderna kan märkligt nog ibland byta plats. Det finns ensvältföddhet också i våra samhällen, bostadsområden, skolor, lekplatser-miu iöverfiödet! Del finns inget u-land som har anledning att avundas oss bristernai kontakten mellan generationer, där våra åldringar på sitt håll och där barnoch ungdomar på sitt håll representerar skilda väridar som öst och väst, ochaldrig mötas de tu. Försnöd skull har ett sönderbrytande av mången givande naturstrukturskett. Här finns i en utveckling som skenat iväg, också i vårt land, mycket attstanna upp inför och besinna. Enkalkyl måste göras över debet och kredit, vad som är vinst och vad som ärförlust. Här finns mycket att tänka igenom på del föltet. Delandra perspektivet är nationellt, dvs. rör barns liv och förhållanden i det härlandet. För alltför många barnutgör livet en bister verklighet. Materielltöverflöd är inle nog när andliga bristfenomen är så uppenbara. Symtomen kännervi till.