prot · G309109 · 1979-12-31 00:00:00 — Beträffande landstingens övriga verksamhet skall jag säganågra ord om deras friskvårdsarbete, som har vunnit allt större anslutning. Denverksamheten utgör, som jag ser det, ett mycket verksamt medel i kampen motalkohol och narkotika. Det är inte fråga om att bara diskutera kost och motion,utan hela problematiken måste in i detta friskvårdsarbete. Det gäller både attvidta åtgärder i förebyggande syfte och att arbeta med rehabilitering. Ett led i detta förebyggande arbete är att arbeta för ettdecentraliserat samhälle och därmed bättre miljöer. I samhällsplaneringen måsteockså de sociala aspekterna tas in. Vi måste arbeta för bättre gemenskap ochbättre kontakter. Hemmens roll kan inte nog understrykas. Också betydelsen avdet personliga ansvar som tidigare talare har tagit upp vill jag livligtbetona. För att vi skall klara denna uppgift måste vi göra klartför var och en att det inte räcker med att samhället träder in. Vi alla, du ochjag, måste ta vårt personliga ansvar dels för vårt eget handlande, dels för atthjälpa människor. Också skolan har en oerhört viktig roll, som vi hardiskuterat tidigare här i kammaren. Den ytterligare informationsverksamhet somvi satsar på måste drivas vidare, och kontakten mellan skolan, hemmen och föräldraorganisationernamåste utvecklas. Pä samma sätt är kontakten mellan de sociala myndigheterna ochhemmen, skolan och folkrörelserna oerhört viktig. Vi måste få till stånd en diskussion ute i samhället, ibostadskvarteren osv. om hur situationen är. Väldigt många föräldrar vetfaktiskt inte om vilka problem ungdomarna har. Jag menar att det för att viskall kunna arbeta vidare är nödvändigt att människor samlas i grupper och tarupp den diskussionen. Det måste alltså fill ett engagemang från var och en idessa frågor. Om vi utgår ifrån att den enighet och det engagemang som kommittill uttryck i det arbete som socialutskottet har presenterat i sitt betänkandeockså kan föras ut i samhällets olika delar - ut i kommunerna, i landsfingen, iorganisafionerna och i varje hem - tror jag att vi har möjlighet att lyckas. Det äralltså genom det personliga engagemanget, vars och ens deltagan- Nr 109 de, som problemen skall lösas. Jaghar förut från denna talarstol framhållit att vårafolkrörelser har visat prov på att de kan lösa stora problem och gå till kamp mot missbruk i samhället, och jag är övertygad om att det alltjämt gäller. Våra möjligheter att lyckas på detta område är inte bara en ... , . ., fråga om politiska beslut utan ärockså beroende av ett gemensamt arbete, och missbruksvård ' efterlyser den verkliga folkkampanjenemot drogmissbruket - vi behöver en sådan framöver. Det gällerett långsiktigt arbete, men vi får inte förtröttas i detta utan måste driva detvidare. PERISRAELSSON (vpk): ställde i sitt inledningsanförandeen fråga om vpk;s inställning, och han väntade sig att jag skulle ge besked omvart vi är på väg. Jag valde att i stället för att begära replik ta upp fråganinledningsvis i mitt huvudanförande. sade att vpk gick emot en höjning avskatten på alkohol. Han hoppades att vpk gått ifrån en tidigare extremtalkoholliberal inställning, och han ville höra hur det förhåller sig med densaken. Det första spörsmålet, att vi gick emot skattehöjningen,är ett faktum - det gjorde vi. Men varför gjorde vi det? Jo, det har vi ganskautförligt förklarat både i vår motion i det ärendet och i den debatt som fördesmed anledning av det som vi där skrev. Vi gick emot skattehöjningen därför att vi ansåg att i densituation då förslaget fördes fram det alkoholpolitiska innehållet i beslutethelt och hållet undanskymdes av en ekonomisk-politisk konfrontation, som viddet tillfället förelåg. Vi sade också i den motion som väcktes att vi var heltberedda att i ett samlat alkoholpolitiskt sammanhang diskutera prishöjningarsom ett vapen inom ramen för en restriktiv alkoholpolifik. Sedan vill jag bestrida det andra påståendet som GabrielRomanus gjorde i sitt inledningsanförande, nämligen att vpk skulle vara extremtalkohollibe-ralt. Jag tror att det är en oriktig bedömning. Jag själv har aldrig betraktat mig som alkoholliberal utanhar i de sammanhang, här i i alla fall, då jag varit uppe i dessafrågor, i stället anslufit mig fill en restriktiv hållning, fakfiskt på denlinje som framförts i regeringens proposition där man säger, vilket jagåterkommer till, att man är för restriktioner så långt de kan förankras ochvinna förståelse i breda befolkningsskikt. Därmed tror jag att jag har svarat på den fråga somGabriel ställde och övergår fill vad jag tänkte säga i mitthuvudanförande. I socialutskottets betänkande nr 31 behandlas en mängdmotioner om alkoholpolitik och missbruksvård, däribland motionerna 1979/80:1885och 1886 från vänsterparfiet kommunisterna. Den förstnämnda motionen utmynnar ikrav om en ny drogpolitisk utredning med i motionen angivna direktiv, och densistnämnda kräver överförande från staten av medel från alkoholbeskattningentill landsting och kommuner lör vård av missbrukare. Jag skall i det här sammanhanget bara summariskt gå igenomvad vi säger i motionerna. Vi konstaterar att alkoholbruket är ett folkhälsoproblemoch uppfattas som ett sådant också internationellt. Mellan en tredjedeloch hälften av sjukligheten i har samband med alkohol. Den sammanlagdavårdkostnaden för alkoholskador kan beräknas ligga så högt som 5 miljarderkronor . Ca 6 000 människor i dör som följd avalkoholpåverkan. En numer vanlig orsak till plötslig död hos unga människor ärblandrnissbruk av alkohol och tabletter. Medellivslängden hos vårt folk stigerinte längre. Det beror bl. a. på inverkan av en ökad alkoholkonsumtion ibefolkningen. Från vpk ser vi det som synnerligen viktigt att människornaär aktivt intresserade av sin egen och samhällets utveckling och genom egenaktivitet försöker omvandla samhället till sin egen och allas gemensammafördel. Här ser vi en av drogernas allra farligaste socialaverkningar-drogpassiveringen. Beroendet av droger försätter missbrukaren i ensituation där förhållandet till medlet överskuggar allt annat. Drogen förändrartillfälligt den beroendes verklighetsuppfattning i för honom mera uthärdligriktning. Det är ju detta som skapar beroendet. Men den obehagliga verkligheten kommer ständigt tillbaka.Den beroende är inne i en ond cirkel. Missbrukaren är passiverad, vilketbetyder att han är ur stånd att kämpa för att förändra den verklighet han leveri och i stället ständigt bara försöker tillfälligt förändra sin egenverklighetsuppfattning. Om ett sådant missbruk breder ut sig till allt flerarbetslösa och utslagna i samhället, kan vi få en enorm mängd människor somstår utanför den samhälleliga gemenskapen, passiverade och utan möjligheter attpåverka vare sig sin egen livssituation eller samhällets utveckling i stort.Därför är det en självklarhet att ett polifiskt parti som vill på ett avgörandesätt förändra samhället måste bedriva en bestämd kamp mot allt drogmissbruk. Vi säger i motionen att det är två teorier som harbidragit till att mysfifiera drogproblemet. Den ena är sjukdomsteorin, och denandra är symtomteorin. Dessa två teorier har lett till att drogproblemet harsetts som ett vård- och terapiproblem och inte som ett problem som kan tryckastillbaka genom ideologisk och politisk kamp för arbete åt alla i ett bättresamhälle där alla ges delaktighet. Vi menar att det förhållandet att mångadrogmissbrukare behöver vård inte behöver innebära att själva drogberoendetbetraktas som en sjukdom. Vad gäller symtomteorin så anser vi att det interäcker med att relatera drogmissbruk till den sociala bakgrunden. Vi erkänneratt arbetslöshet, utslagning och sociala missförhållanden är grogrund förmissbruk men inte dess enda orsak. Det visas av det faktum att hög konsumtionav alkohol och alkoholberoende förekommer i stor utsträckning också blandmänniskor som är socialt välintegrerade. Men det är också ett faktum attföljderna av missbruk blir mycket svårare när det är kombinerat med samtidigsocial utslagning. Som jagredan antytt är vi av den uppfattningen att det inte räcker med att bara sökaförbättra den sociala bakgrunden och vårda de drabbade. Det gäller också attangripa själva medlen, alkohol och andra droger. Det är där somsymtomteorefikerna och andra skiljer sig åt. Detta angrepp på medlen kan bl. a.ske genom restriktioner av olika slag. Vad det måste handla om är att få nedtotalkonsumtionen. Vad gäller alkohol så finns det ett mycket bestämt sambandmellan konsumtion och skador. Det sambandet är betydligt mera skrämmande än vadfolk i allmänhet tror. Det rör sig nämligen, vilket fidigare varinne på, om ett kvadrafiskt samband. En fördubblad alkoholkonsumtion leder fyrdubbling av alkoholskadorna. Det är också så, att den andel ibefolkningen som dricker klart skadliga mängder ökar i en bestämd proportiontill totalkonsumtionen. Det finns således mycket starka skäl för att söka fåned totalkonsumtionen av alkohol i samhället. Men vi menar här, i likhet medvad som sades i den av antagna alkoholpolitiska propositionen, attrestriktioner måste vara förankrade hos befolkningens flertal för att fåeffekt. I annat fall kan man få ett motstånd mot också helt nödvändigarestriktioner. När det gällt att hålla narkotiska preparat illegala har detfunnits ett naturligt stöd bland folket, men när det gäller alkohol - som juhar en bred användning i vår kultur - förhåller det sig annorlunda. Inser maninte detta, kan den restriktiva alkoholpolitiken bli utsatt för en rekyl frånbefolkningen som motverkar det syfte man vill uppnå. Som jag sade torde det råda en bred enighet om attall hantering av narkotika bör hållas för illegal. Vi menar att all langningoch allt innehav av sådana medel måste föranleda rättsliga åtgärder. Vi hävdarockså att åtalseftergift för innehav av mindre mängder narkotika inte fårexistera. Vi är emot legal förskrivning av metadon. Vi tror att det skulle varamöjligt att ingripa kraftfullare mot den ekonomiska brottslighet som följer medförsäljningen av narkotika samt att förhindra, eller åtminstone klart försvåra,att pengar från denna hantering så att säga tvättas rena för användning ilagliga projekt. Vidare tror vi att det skulle vara möjligt att väsentligt draned den legala förskrivningen av beroendeframkallande mediciner utan att för denskull träda berättigade medicinska intressen för när. Det är väl alltid bättreatt arbeta med lösningen av själva problemen än att söka mildra upplevelsen avdem. Vad sedan gäller den trots allt nödvändiga vården avmissbrukare vill vi avgörande förändra denna, och det är själva grunden tillvårt krav på en ny drogpolitisk utredning. Vår utgångspunkt är attdrogproblemen lika litet som andra samhällsproblem kan vårdas bort. Likvälbehövs vård av humanitära skäl och som komplement till mera genomgripande åtgärder.Huvudansvaret för denna vård ligger nu hos landsting och kommuner. Dessahuvudmän har en hårt ansträngd ekonomi. Vi kräver här att statliga medel frånalkoholbeskattningen skall överföras till landsting och kommuner för attunderlätta för dessa att fullgöra sina uppgifter. Det yrkandet har gått tillfinansutskottet för yttrande. Man yrkar avslag med motiveringen att man är emoten återgång fill specialdestinering av statsbidrag och att man i stället villha generella bidrag. Jag tycker inte att man av sådana formella skäl skall låtaförslaget Vad som krävs är att förhandlingar upptas föröverförande av de aktuella medlen. Formuleringen är inte sådan atttransfereringen nödvändigtvis skulle vara strängt specialdestinerad. Det kanräcka med att man uttalar att överföringen bl. a. avser att göra det lättareför huvudmännen att ekonomiskt klara sina uppgifter på missbruksvårdens område.På den grunden vidhåller jag motionskravet. I motionen kritiserar vi hårt den nuvarandemissbruksvården. Kritiken skjuter in sig på i första hand två punkter. För detförsta anser vi att vårdinsatserna inte varit kopplade till en genomtänkt synpå drogproblemen i stort. För det andra anser vi att kopplingen mellan behandlingoch arbetsrehabilitering varit dålig. Vi anser också att det är anmärkningsvärtatt man lyckats skriva en proposition om på grundval av ensocialutredning som omfattar 1 600 trycksidor utan att diskutera alkohol ochnarkotika, trots att majoriteten av klienterna har sådana problem. Vidarepåpekar vi att den kontakt mellan vård och arbetsliv som vi anser naturlig ochhelt nödvändig efter hand blivit allt sämre. Missbrukarna sjukskrivs och gesterapi i stället för produktivt arbete. I motionen har vi också tagit uppfrågan om vård utan den behandlades eget samtycke. Vi menar att den frågan fåttalltför stora proportioner i debatten. Vården av vuxna skall i normalfalletvara frivillig, men det finns fall där det i både den omhändertagnes och hansomgivnings intresse är helt nödvändigt att ge tvångsvård. Men då skall dennavård inte ges under sken av att vederbörande är psykiskt sjuk, vilket han juegentligen inte är. Vården skall i stället ombesörjas av den som normalt ärsocial huvudman. Slutligen menar vi att vårdapparaten måste sättas påfötter om den skall kunna ge resultat, vilket är möjligt endast om dencentreras till arbetslivet och om arbetsrehabiliteringen blir en grundläggandeuppgift. Vi anser att det finns erfarenhetsmässiga belägg för att sådanabehandlingsformer verkligen fungerar. Det är mot den bakgrunden vi ställer vårtkrav på en ny drogpohtisk utredning. säger utskottet att en sådan utredningbara skulle försena de insatser som behöver göras . Vi tycker emellertidinte att så behöver bli fallet. Det rör sig här om att söka nya vägar förmissbruksvården. Det borde man kunna göra som man fortsätter medinsatser efter de gamla linjerna, även om de tyvärr inte gett något påtagligtresultat. Med stöd av det jag anfört yrkar jag underpunkt 2 i utskottets hemställan bifall till motion nr 1885 om tillsättande aven ny drogpolitisk utredning och under punkt 3 i hemställan bifall till motionnr 1886 med krav på överförande av medel från alkoholbeskattningen tillkommuner och landsting. Med detta yrkande har jag inte velat säga att vi i allaavseenden avvisar det som utskottet har föreslagit eller att det inte skullevara en styrka att ha en bred enighet i fråga om alkohol- och drogpolitiken,men en centrering av denna till arbetsrehabilitering i ett samhälle där allahar möjlighet till arbete har vi ansett vara sä viktig att vi vill ha enutredning med denna nya inriktning. GABRIELROMANUS (fp) replik: När jag sade att vpk har haft enextrem inställning till de här frågorna tänkte jag i första hand pä att vpk som enda parti har föreslagit att man skall sänka åldersgränsen för inköp av alkohol, men också Alkoholpolitik P *' P* "" P*'' emotförslaget om skattehöjning . h missbruksvård försvarför detta ståndpunktstagande var kanske en aning pliktskyldigt, och det förstårjag, för vi ser ju nu effekten av prishöjningen. Efter att ha minskat under1977 och 1978 hade konsumtionen börjat stiga igen , men den kurvanvände i och med att priserna höjdes. Mot den bakgrunden förstår jag om vpkångrar att man gick emot prishöjningen. Det pågår tydligen en omorientering när det gäller dessafrågor inom vpk, eftersom man i sin motion säger att man är för en merarestriktiv politik. Jag har inte lyckats hitta någonting om att vpk avstår frånsitt krav på en sänkning av åldersgränsen, men jag förmodar att en ändring ärpå väg också i den frågan. Mycket av det som Per sade tycker jag varsympatiskt. Han talade exempelvis om värdet av att minska totalkonsumtionen.Någonting sådant sade inte vpk:s företrädare , när vi diskuteradeskattehöjningen, men jag hälsar uttalandet med tillfredsställelse. Per hade två yrkanden. Det ena gällde krav påen övergripande utredning. Som jag ser det behöver vi just nu inte flerutredningar om bakgrund, orsaker och sådana ting. Vi känner ganska väl tillallt detta. Vad vi nu behöver är handlingsprogram. Jag tror att kravet på enutredning i huvudsak fyller funkfionen att underlätta för vpk att göra enomkostymering. Men den saken får ni klara på egen hand utan någon statligutredning. Jag önskar er lycka till. Det andra yrkandet gällde att de medel som man får ingenom alkoholskatten skulle gå direkt till kommunerna. föreslog ni attmedlen skulle gå direkt till Länkrörelsen. Jag sade då att Länkrörelsen nogskulle bli förvånad, om staten plötsligt hällde över den mer än 1 miljardkronor - dess anslag ligger ju på omkring 10 miljoner. Den ståndpunkt niframför visar hur illa genomtänkta era förslag var , men ni harju glädjande nog övergett dem. Vi skall försöka se till att kommuner ochlandsting får de resurser de behöver, men vi bör inte införa en koppling mellanvissa skatter och vissa ändamål. Jagvidhåller mitt yrkande om bifall till utskottets hemställan. PER (vpk) replik: tycks mena att vi håller påmed en omorientering, men det är nog inte alldeles riktigt. Vi debatterarfrågan -debatt förekommer väl inom alla partier som försöker komma framåt. GabrielRomanus frågade om åldersgränsen. Detta är en fråga som vi har diskuterat.Alla måste inse att det är mycket svårt rent logiskt att verka för att få igenomen åldersgräns som ligger högre än myndighetsgränsen. 28 emellertid att vi i dagens lägeövergångsvis skulle kunna vara beredda att ha kvar en högre åldersgräns, även om det från logisksynpunkt är mycket svårt att förklara detta för människorna. sade att vpk håller på med något slagsomkostymering, men det vill jag ifrågasätta. Men vi har lyckats att engagerafler människor inom vår rörelse i de här frågorna, och det tror jag är viktigt. Sedan fill skattefrågan där vi gick emotregeringsförslaget. Om nu det verkliga mofivet inte var statsfinansiellt utandet bara handlade om att driva alkoholpolitik kan man fråga sig varför ni villehöja skatten på läskedrycker och lättöl. Är detta också någon sortsalkoholpolifik? Det är ju en mycket låg alkoholprocent i t. ex. lättöl, och iläskedrycker finns det ju ingen alkohol alls. Det tycker jag inte heller ärriktigt konsekvent. () replik: Jag kan fatta mig mycket kort. Jag har inte kritiserat vpk för att ni ändrar ståndpunkt.Det tycker jag är bra. Det är inte något att skämmas för. Har man haft en åsiktsom har visat sig inte hålla inför verkligheten - t. ex. kravet på en sänkningav åldersgränsen och detta att ni motsatte er skattehöjningen ; detvisade sig ju att den var befogad - tycker jag att det är bra om ni ändraråsikt. Det beöver ni inte be om ursäkt för. Missförstå mig inte på den punkten. Men, Per , försvara inteen omöjlig sak, försvara inte att ni sade nej till skattehöjningen i höstas.Det är alltid svårt att föra en debatt om motiven hos andra människor. I regelfinns det flera motiv för en åtgärd. Det viktiga beträffande höjningen avskatten på alkohol var ju effekten. Hade vi gjort som vpk ville hade vi intefått den sänkning av alkoholkonsumtionen som glädjande nog har inträffat ochsom även Per måste tycka är bra, eftersom han här har talatför en sänkning av defi totala konsumtionen. , som i höstasföreträdde vpk, ifrågasatte ju värdet av åtgärden från alkoholpolitisksynpunkt. Han sade att man inte vet vilka som minskar sin konsumtion. Någotsådant tal har vi glädjande nog inte hört från Per sida . Så iall välmening skulle jag vilja ge er rådet att fullfölja er omorientering istället för att försöka förneka den. Då har ni min respekt. Om ni försvararståndpunkten och svävar på målet när det gäller åldersgränsen,blir jag mindre entusiastisk. PERISRAELSSON (vpk) replik: Beträffande beslutet i skattefrågan vill jagsäga att vi håller fast vid vår ståndpunkt. Där omvärderar vi inte och försökerinte be om ursäkt. Efter att ha fört ut frågan i partiet fick vi uppfattningenatt vi handlat riktigt. De allra flesta ansåg att vi hade handlat riktigt ochuppfattade frågan som en skattepolitisk fråga. I den redovisning som frånregeringshåll gjordes inför räknade ni med - ni sade visserligen attdet bara var ett räkneexempel - att det i huvudsak skulle bli en oförändradkonsumfion. Det här var ett sätt att tillföra statskassan mer pengar, somskulle ge utrymme för att sänka marginalskatter osv. Vi skall inte ge oss in inågon ekonomisk Nr 109 debatt - någon sådan skall inte föras - men vi uppfattade attdetta var Onsdaeen den huvudsyftetmed förslaget. Det alkoholpolitiska momentet var helt undan- skymt,så som vi såg det. Förslaget framfördes i ett läge då det var konfrontation om den ekonomiska politiken. Det var alltså huvudskälet till AlkohnlnoliUk "' ' S''"' emot förslaget, men sade vi i vår motion att vi var ochmissbruksvård '' att i ett samlat alkoholpolifiskt sammanhang medverka restriktiv alkoholpolitik, där ocksåprisinstrumentet kunde användas. Det sade vi då, och det står vi för . Vihar inte anledning att be om ursäkt för det. Vi har under de senastemånaderna haft en mycket intensiv och engagerad debatt i en viktigsamhällsfråga. Jag tycker att det är värdefullt att notera de många ungamänniskornas engagemang i detta arbete. Massmedia har också verkligen satsat påett brett utbud -1, o. m. i en sådan utsträckning att många människor har tycktatt det har varit ett överutbud från massmedias sida. Men jag hoppas att viskall kunna fånga upp en hel del av det starka engagemang som har funnits justi det sammanhanget när det gäller den fråga vi tar upp. Jaghar fått i min hand ett uttalande som gjordei - i hopp om att, i den mängd av informafion som tonade frami samband med kärnkraftsdebatten, även kunna få fram ett annat budskap. Men detlyckades inte. Massmedia var inte intresserade. Jag skulle vilja nyttjatillfället att få citera åtminstone några satser ur uttalandet. Rubriken lyder"Det som göms i snö". Sedan heter det; "Protesterna motförstörelsen av vår miljö har ökat år . Utsläpp från fabrikerna förstörluften vi andas. Maten vi äter ger oss cancer. Naturen omkring oss dör avförsurning och gifter. , när snön börjar smälta, ser vi burkar, skräpoch flaskor som dolts av snötäcket . Samtidigtsom töandet, pågår avslöjandet av ännu djupare miljöproblem i vårt samhälle. Alkoholenslår ut allt fler. Unga människor går under. Droger av olika slag haraccepterats så länge, att vi , men med öppna ögon och statsmaktens goda minnelåtit hundratusentals människor hamna vid sidan av samhället, Nunär liberala tänkande töar undan kan vi se hur penningstarkaintressen, ett kortsiktigt tänkande och en miljödebatt som bara sett fill deyttre miljöproblemen, givit oss en generation av unga utslagna människor." Jagtycker att det här budskapet från är värt att notera. Vi skall inte skapa en hysteri kring alkoholfrågorna, utan vi skall försöka verka för att få en debatt och ett åtgärdspaket som kan accepteras och kännas meningsfullt för de många människorna. Men vi måste tyvärr notera att alkoholbruket ökar på nytt. Vi noterar också det glädjande 30 förhållandet att massmedia i högre grad än fidigaredeltar i debatten och inser att de åtgärder som krävs är nödvändiga och att vi harfått en olycklig utveckling. Det råder heller inte något tvivel om attdrogbruket utgör ett av våra största samhällsproblem. Orsakerna därtill ärnaturligtvis många. Vi kan se frågan i ett längre tidsperspektiv ochkonstatera att det har funnits ett mycket omfattande missbruk.Man ställde tidigt förhoppningen att kampen mot missbruket och dess socialaproblem genomgripande skulle förändras i och med att människorna fick bättrelevnadsvillkor. I det hänseendet har nog många av oss gjort en missräkning. Självfallet skiljer sig dagens samhälle från gårdagens.Mycket har förbättrats, men utvecklingen har också skapat nya problem. Kampenmot alkoholmissbruket måste utgå från det samhälle som vi lever i. När vi nukritiskt granskar vårt samhälle kan vi blott konstatera, att trots denmålmedvetna satsningen på välfärdssamhället finns ännu de stora bristerna kvar. Den främsta yttringen av de sociala problemen är justalkoholmissbruket, som i allt högre grad - vilket redan har framhållits i dennadebatt - tränger ned i de allra yngsta årskullarna. Men det fär inte göras såenkelt att det bara stämplas som ett ungdomsproblem.