prot · G30921 · 1979-12-31 00:00:00 — Riksdagensprotokoll 1979/80:21 § 1 Anmälan omkompletteringsval till utskott Socialdemokratiskariksdagsgruppen har som suppleant i näringsutskottet under anmält hans ersättare . suppleanti näringsutskottet () §2 Justerades protokollen för den 19, 22, 23, 24, 25 och . §3 Upplästes följande inkomna ansökningar: Undertecknadanhåller härmed om ledighet från riksdagsarbelet på grund av utrikes resa fr.o. m. t. o. m. . Härmedanhåller Jag om ledighet från uppdraget som riksdagsman på grund av FN-uppdragunder tiden till höstsessionens slut. Undertecknadanhåller härmed om ledighet från riksdagsarbelet på grund av tjänstgöring somstatssekreterare fr. o. m. t. o. m. den 6 oktober 1980.Stockholm den Kammarenbiföll dessa ansökningar. Talmannen anmälde atl följande ersättare skulletjänstgöra i stället för resp. ledamöter, nämligen () förLennart , () för och () förCarl Bildt. BostadsministernBIRGIT erhöll ordet för att i eu sammanhang besvara dels de den 15resp. anmälda interpeUationerna 1979/80:11 av (vpk) och1979/80:36 av (). delsen anmäld fråga 1979/80:62 av () har frågat mig vilkaåtgärder regeringen . kommer aft vidta eller föreslå för att ökabostadsbyggandet, stoppa hyreshöjningarna och göra slut påbostadsspekulationen. har frågat mig om jag avser att ta initiativ för aft ökabostadsbyggandet och dämpa aviserade hyreshöjningar. har frågat mig vilka konkreta åtgärder Jag avser vidta för attbostadsbyggandet skall komma upp i nivå med vad som angavs som målsättning ibudgetpropositionen. Jag besvararinterpeUationerna och frågan i ett sammanhang. Jagvill till att börja med erinra om de åtgärder som har vidtagits för attstimulera bostadsbyggandet. Många av dessa har också den effekten att debegränsar hyreshöjningarna i nyproduktionen och därmed, genom systemet medbruksvärdeshyra, oCkså hyreshöjningarna i def äldre bostadsbeståndet. Jagtänker då bl. a. på de särskilda höjningarna av lånetaket för flerfamiljshus,den sänkta garanterade räntan för statligt belånade bostadshus, de ökaderäntebidragen för hyres- och bosfadsrättshus som genomfördes och påsuccessivt förbättrade lånevillkor för ombyggnadsverksamheten. Genomdessa åtgärder har bosladsinvesteringarna kunnat ökas. Det gäller särskiltombyggnadsverksamheten, som har ökat avsevärt under såväl 1978 som 1979. Närdet däremot gäller nybyggandet är bilden i vissa avseenden oroande. Byggandetav lägenheter i flerfamiljshus har visseriigen ökat väsentligt, men inte på ettsådant sätt att det i någon nämnvärd omfattning uppväger det minskade byggandetav småhus. Framför allt är det oroande att vi har ett så lågt bostadsbyggande inågra regioner där risken för bostadsbrist är påtaglig. Jag tänker bl. a. påStockholmsregionen, där antalet tomma lägenheter minskar snabbt. Jag anser, i enlighet med vad jag har gettuttryck för, att det delade ansvaret för bostadsförsörjningen mellan stat ochkommun förulsäller alt kommuner och bostadsföretag tar sin del av ansvaret förbostadsbyggandet för aft trygga en god bostadsförsörjning. Jag är ocksåövertygad om atf kommunerna-som genom sin roll på bostadsmarknaden har godkännedom om de lokala problemen - kommer atl göra sitt yttersta för att hindrauppkomsten av en ny svår bostadsbrist. Enviktig fråga är behovet av bostäder på såväl kort som lång sikt. Elt förvånandeinslag i detta sammanhang är att kommunerna i de senastebostadsbyggnadsprogrammen bedömer bosladsbyggnadsbehovel vara betydligt mindreän de behov som allmänt anges i den bostadspolitiska debatten. Enligtkommunernas bedömning är bostadsbyggnadsbehovet också lägre än de behov som harredovisats av i den senaste anslagsframställningen. Det finnsdärför anledning att ägna ökad uppmärksamhet ål frågan ombostadsbyggnadsbehovet, bl. a. i samband med arbetet på en nylångtidsutredning. Närdet sedan gäller bostadskostnaderna vill jag påminna om att det främst ärkostnaderna för bränsle, underhåll och drift som har ökat. Dessakostnadsökningar har till en del motverkats genom ökade bostadsbidrag, åtgärderför att finansiera underhåll, stöd för energisparande åtgärder och genomprisövervakning och ytterst priskonlroll. Dessutom övervägs ytteriigareåtgärder inom bl. a. underhållsfondsutredningen (Bo 1978:05), bostadsrättsutredningen(Bo 1978:06), hyresrällsulredningen (Ju 1975:06) och den tillsattautredningen om individuell mätning och debitering av värme och varmvatten. Inomhandelsdepartementet har man dessutom utarbetat en promemoria, Prisövervakningpå boendeområdet, som är ute på remiss. Beträffandeåtgärder mot spekulation på bostadsmarknaden vill Jag erinra om bl. a. de redangenomförda förslagen beträffande utvidgad köpeskillingskontroll förstatsbelånade småhus och åtgärder mot olaglig handel med hyreslägenheter.Vidare vill jag påminna om den framlagda propositionen (1978/79:209)om ändring i bostadsbeskattningen m. m.,som har uppskjutitbehandlingen av till . Jag vill slutligen erinra om uttalandena iregeringsdeklarationen aff byggande och förvaltning av bosfäder skall ske iformer som motverkar spekulation. TORECLAESON (vpk); Nya alarmerande siffror och samstämmiga uppgifter från olika delaravvårt land visaratt både bostadsbristen och hyrorna fortsätteratt öka i alltsnabbare takt. Hundratusentalsungdomar, ensamstående och barnfamiljer står utan bostad eller borotillfredsställande. De senaste årens hyreshöjningar har pressat nedlevnadsstandarden för stora grupper av hyresgäster, och de nu aviseradehyreshöjningarna med perår fören vanlig lägenhet görsituationen helt ohållbar. Spekulationen i lägenheter och fastigheter har fåtten omfattning som tillsammans med bostadsbristen och hyresutplund- ringenomöjliggör en social bostadspolitik. Motdenna bakgrund har jag till bostadsministern ställt frågan om vilka åtgärderregeringen kommer atl vidta eller föreslå för att öka bostadsbyggandet, stoppahyreshöjningarna och göra slut på bostadsspekulationen. Somen följetong kommer varje höst, och ibland även vid andra tider, nyahyreshöjningskrav från kommunala och privata bostadsföretag. De fiesta hyresgästernahar redan en, två eller fått kraftiga hyreshöjningar,motiverade av höjda oljepriser. I de nu pågående hyresförhandlingarna har delgetts en rad exempel på hyreskrav som har ställts från olika håll i landet. Jaghar fått en del brev och påringningar från hyresgäster, som har bett mig attuppmärksamma delta och peka på omöjligheten för dem att klara sådana härhyreshöjningar. Somexempel kan nämnas - och det hör inle till de allra värsta exemplen, det villjag understryka - atl man i begär hyreshöjningar i denbostadsproduktion som pågår och i den bostadsproduktion som planeras, vilketbetyder att det på hyrorna blir kvadralmelerpriser på mellan 220 och 275, jaända . per kvadratmeter lägenhetsyta och år. Från ansvarigt hålli säger man atl man känner sig maktlös och att den här utvecklingeninte längre kan få fortsätta. Ansvariga personer har givit uttryck åtuppfattningen aff regeringen borde känna trycket att det här måste görasnågonting. Det kan, säger man, infe bara vara kommunernas ochlänsbostadsnämndernas sak att agera. Euannat exempel på att krav på stora hyreshöjningar har framförts har jag hämtatfrån Där begär Kalmarhem . mera i hyra fören normal trea, ochockså där har bostadsföretaget och kommunerna framhållit betydelsen ochnödvändigheten av ökade insatser från statsmakternas sida för atl man skallkunna klara den situation som har uppkommit. Förattta ytterligare ett exempel i det här sammanhanget kanjag nämna att stiftelsenBygge-Bo i framfört krav på hyreshöjningar på per kvadratmetereller . Också i anser man alt det rör sig om ett orealistisktbud som hyresgästerna inte kan klara och att detta måste bli en fråga förregeringen. Sombostadsminisfern säkeriigen känner till skulle den uppräkning Jag nu har gjortkunna göras längre, men Jag har velat anföra just dessa exempel som ett uttryckför hur illa ställt del är på del här området. Den hyresulplundring som pågåroch som har pågått kan inle få fortsätta. Hyrorna harunder mer än fördubblats, och ökningstakten bara tilltar. Hosvanliga lönearbetare och hyresgäster finns det nu inle utrymme för ytteriigarehyreshöjningar - levnadsstandarden för dem har kraftigt försämrats. Numåsle snara åtgärder sättas in för att bygga bort bostadsbristen, stoppahyreskostnadsutvecklingen och göra slut på spekulationen i boendet. Statligtstöd till de allmännyttiga bostadsföretagen, billigare pengar till bostadsbyggandei allmännyttig regi, stopp för oljebolagens utpressning och prishöjningar,skärpt lagstiftning mot fastighets- och lägenhetsspekulation och obligatoriskkommunal bostadsförmedling av alla bostäder är, herr talman, någraav de åtgärder som måste genomföras. Kravbörjar nu ställas på de kommunala bostadsföretagens styrelseledamöter liksompå kommunstyrelse- och fullmäktigeledamöter att de aktivt skall verka för attstoppa hyreshöjningar och inte bara med beklagande registrera de ökadekostnaderna. Krav måste också ställas - det inser allt flera - påstatsmakterna, och krav måste ställas på regering och riksdag om ett statligt,riklat stöd till de allmännyttiga bostadsföretagen. Stödet kan ges i form avränte- och amorteringsfria tilläggslån av en storlek som gör det möjligt atfklara allmännyttans ökade kostnader. Iavvaktan på konkreta åtgärder från statsmakternas sida måste kommunerna ochkommunalpolitikerna ta ansvaret för ett stöd till hyresgästerna och till sinaegna bostadsföretag. Man får lov att ge besked till regeringen om att man inteanser det vara vare sig politiskt eller socialt möjligt att fortsätta med denpågående hyresplundringen. Man får inle vara främmande för tanken alt exempelvisskjuta på amorteringar av slatliga lån i avvaktan på beslut om statligt stöd. Hyresgästorganisationer,bostadsföretag och kommuner måste agera tillsammans och genom olikaframställningar och uppvaktningar försöka pressa fram besked och beslut som förhindrarnya hyreshöjningar. Detär bara statsmakterna som kan stoppa hyresplundringen genom ett stöd tillhyresgästerna av storleksordningen I miljard kronor. 1 miljard är mycketpengar, men det utgör bara en liten del av det stöd i form av bidrag, lån ochskatteavdrag som utgår till företag och villaägare. Det finns inte heller någonannan väg att snabbt komma till rätta med en del av de största orättvisorna iboendet mellan olika upplåielseformer. En ökning av åtskillnaden mellanfattiga och rika kan inte bekämpas genom att man underiättar ett fortsattägande av bostaden. En ökning av det statliga stödet till allmännyttan, enbättre boendemiljö och ett större inflytande för hyresgästerna görhyresboendef mera attraktivt och gör det mindre lönsamt och intressant alt ägabostaden. Om man inte lyfter upp det kommunala bostadsinnehavet och ger det detstöd som det förtjänar genom en ökning av def riktade statliga stödet, betyderdet som pågår på bostadsmarknaden att hela allmännyttan drivs i graven. Ärdet detta som regeringen vill med sin politik när den på olika sätt och i olikasammanhang föreslår ett ökat ägande av bostaden som lösningen av alla problem? Låtmig, herr talman, la elt mycket aktuellt exempel på ökat ägande av bostäder.Det gäller vad som pågår här i på Söder. Det diskuteras enövergång i Tantoområdel från hyresrätter till bostadsrätter. HSB har för avsiktatt köpa Tanto bostadsområde på , om hyresgästerna i området hartillräckligt stort intresse för att köpa bostadsrätt. En stor del avhyresgästerna har visat sitt missnöje med den nuvarande situationen genom attpreliminärt anmäla sitt intresse. Man lockar med så höga nominella insatser sommöjligt, lån till av dessa insatser och därigenom maximala skatteavdragsvinster.Till detta kommer då realisa-fionsvinsfmöjligheferna. Bostadspolitiskt innebärdet en kalastrof, om välbelägna områden, ett efter ett, omvandlas tillreservat för spekulerande höginkomsttagare.Men man kan inte fördöma enskilda hyresgäster när de försöker ordna det såfördelaktigt som möjligt för sig själva, man kan inte fördöma de hyresgästersom reagerar på bostads- och skattepolitiken på elt sätt som är rationellt ochsom framstår som fördelaktigt med tanke på del egna hushållets ekonomi. Mantackar inte nej till någof som ser ut som en gåva på . Bostads-och skattepolitiken gynnar ägande i olika former och ger på grund av de storaskattesubventionerna lägre bostadskostnader Ju högre inkomster man har. Vadhyresgästerna i regel inte tänker på är att de i det långa loppet binder ris åtegen rygg. Det stora kapital som sätts in i bostaden leder ju i själva verkettill en ond cirkel. Nästa gång man behöver en bostad kan man visserligen göraen sexsiffrig vinst kanske, men bytesobjektens pris har ju stigit lika snabbt. Man måste fördöma en bostadspolitik som så uppenbart gynnar de rikarepå de faltigares bekostnad, som driver fram en privatisering av hus efter husoch område efter område, som styckar upp stadsdelar och städer i spekulations-och skatleavdragsobjekt där "de bättre" bor, som tvingar ungdomar,invandrare osv. att hyra i andra hand eller bo inneboende fill upptrissadepriser på grund av bristsituationen för de här grupperna. Ensådan bostadspolitik innebär en kapitulation bostadspolitisk kampinom och utom hyresgäströrelsen - en kamp för låga hyror, rimliga villkor,trygghet och inflytande för hyresgästerna. Enomvandling till bostadsrätt i del aktuella fall som Jag tog upp-Tantoområdet-skulle innebära sänkta skatteinkomster för stat och kommun i storieksordningen5 milj. kr. Tänk om de pengarna kunde slussas över tillhyresgästerna i stället! Del skulle räcka till stora hyressänkningar ochmiljöförbättringar. 1 Tantofallet skulle det räcka till hyressänkningar med 70kr. per kvadratmeter lägenhetsyta och år. Dekrav som måste ställas i anslutning till pågående eller avbrutnahyresförhandlingarär hyresstopp genom statligt stöd till allmännyttan i form avränte- och amorteringsfria tilläggslån. avskrivning av allmännyttans underhållsoch hyresförlusllån, prissänkning och effektivt prisstopp på byggnadsmaterialoch olja för bostadsuppvärmning, statliga och kommunala bidrag tillallmännyttan fördess sociala och allmänna merkostnader, stopp för nyataxehöjningar som drabbar hyresgästerna och förändringar av taxorna, så att enstörre andel läggs på industrier och storförbrukare, samt konkreta planer föraU minska bränslekostnaderna utan försämring i värme- och varmvattenhållningsom går ut över barn, gamla och sjuka. Påen rad platser har hyresförhandlingarna mellan hyresgästförening ochbostadsföretag brutit samman eller måst uppskjutas, och allt fler på båda sidorom förhandlingsbordet börjar nu bli klara över vad en stor del av hyresgästernahar varit klara över för länge sedan: del kan inle få fortsätta längre på dethår sättet. Det går inte att klara ständigt stigande kostnader, orsakade avinflation och profller i olika led på bostadsmarknaden, genom nya pålagor påhyresgästerna. I den allmänpolitiskadebatten gjorde bostadsminislernelt par inlägg, där hon försökte sig på konststycket att å ena sidan behandlaproblemen pä bostadsmarknaden som något i och för sig olyckligt men å andrasidan ändå beskriva läget som ganska bra. Trots att hundratusentals ungdomaroch äldre av bitter erfarenhet vet, aU det är nästan omöjligt aU få lag på enegen bostad utan svarta pengar eller insatser i storieksordningen 50 , framställer bostadsministern och regeringen situationen som ganskabra! Möjligen är den i vissa avseenden oroande. Somvanligt försökte bostadsminisfern komma förbi de verkliga problemen - dentilltagande bostadsbristen, de allt högre hyrorna, den utbredda spekulationenoch de allt större orättvisorna på bostadsmarknaden. Regeringen ochbostadsministern är säkert medvetna om krisförhållandena, om de växandeproblemen men vill eller vågar inte ta itu med de grundläggande orsakerna. Istället försöker man komma runt problemen genom att påstå atl förhållandena ärbåde bra och dåliga, aft verkligheten är komplicerad, att människorna infekänner igen sig i de beskrivningar som ges osv. Man påstår atf problemen påbostadsmarknaden egentligen inte gäller bostadsbrist, högre hyror ochspekulationer i boendet. I stället består de i att det finns orättvisor mellanhyresgäster, mellan bostadsrättshavare och mellan småhusägare. Man försökerinbilla dem som söker bostad alt det egentligen inle byggs för litet bosläder -bostadsinvesteringarna har ju ökat jämfört med . Man försöker fåhyresgästerna att glömma en tilltagande hyresulplundring genom alt tala om atthyrorna i är låga i förhållande till hyrorna i andra länder och glömmernaturiigtvis då bort länder där hyrorna är mycket lägre. Vidareframhålls att hyrorna är låga i förhållande till verkliga kostnader. Man påstårfrån borgeriigt håll att man vidtagit kraftålgärder mot spekulation på mark ochkämpat mot orättvisorna genom olika marginella åtgärder. Sombekant har dessa åtgärder inte på något avgörande sätt hejdat ökadespekulationer eller minskat orättvisorna och segregationen i boendet. Förmodligenkommer bostadsministern alt säga atl den bild som jag ger av förhållandena äralltför ensidig, att jag bara uppehållit mig vid en sida av ell problem som harflera sidor. Låtmig då direkt säga atl den kritik som jag försöker anföra har som utgångspunktaft en bra bostad i en bra miljö fill rimliga kostnader skall vara en socialrättighet; vidare att bostadssektorn skall vara befriad från alla vinst-ochspekulationsintressen och aft bostaden infe skall vara en marknadsvara eller enhandelsvara. Harman detla som utgångspunkt och vill leva upp lill och omsätta det i praktiskpolitik, måste man konstalera all situationen på dagens bostadsmarknad är såkrisartad och den politik som förs så dålig, att bara en mycket snabb ochgenomgripande förändring kan göra det möjligt att uppfylla åtminstone något avde bosiadssociala mål som även den borgerliga regeringen säger sig eftersträva. Idet interpellationssvar som bostadsministern har lämnat erinras om de åtgärdersom har vidtagits för att stimulera bostadsbyggandet. Jag vill lill del påståatt inga av de åtgärder som har vidtagits har var för sig eller tillsammansinneburit några avgörande förändringar eller förbättringar i den krissituationsom råder på bostadsmarknaden. Genomolika åtgärder har bostadsinvesteringarna kunnat ökas, säger bostadsminislern.Ja, men del är, mot bakgrund av den inflation som vi har, ganska ointressant omsumman av bostadsinvesteringarna har ökat i pengar räknat. Betydligtintressantare är det att konstatera att bostadsbyggandet har minskat och liggerpå en alltför låg nivå, atl tusentals byggnadsarbetare har måst sluta sina Jobbsom byggnadsarbetare och skola om sig för andra sysselsättningar och all deltai sin tur har inneburit att beredskapen för ett ökat bostadsbyggande nu är sädålig att man troligen måste tänka sig att det tar myckel längre lid innan mankan bygga ifatt bostadsbristen än del skulle ha gjort om regeringen hade fört enannan bostadspolitik. Närdet gäller nybyggandet säger bostadsministern att bilden i vissa avseenden äroroande. Jag skulle vilja säga alt det inte bara är oroande utan alarmerandemed det låga bostadsbyggandet, med den stora ökningen av byggkostnaderna ochbristen på utbildad arbetskraft föratt snabbt kunna öka byggandet. Risken förbostadsbrist är, , inte bara påtaglig, utan den är elt faktumsedan år tillbaka, inte minst i det område som bostadsministern också pekarpå. Bostadsministerntalar i det här svaret också om det delade ansvaret för bostadsförsörjningenmellan stat och kommun. Det delade ansvaret innebär emellertid i praktiken allkommunerna tvingas att agera på en marknad som till stora delar styrs av de s.k. marknadskrafternas fria spel. Det hjälper inte om kommunerna gör sittyttersta för att klara sin del, om statsmakterna -regering och riksdag - inteklarar sin, nämligen aft ge rimliga villkor och tillräckligt stöd för alt deskall kunna bygga och tillhandahålla bostäder till priser som är rimliga ochöverkomliga för hyresgästerna. Bostadsministerntalar vidare om skilda bedömningar. Jag tror att orsaken till de skildabedömningarna ligger just i motsättningen och omöjligheten att fortsätta atl producerabosläder till kostnader som en stor del av bostadskonsumenterna inte kanbetala. Här måste vi snabbt få ett finansieringssystem som ger"billigare" pengar till bostadsbyggande, och i avvaktan på det måsteman gå in med ränte- och amorteringsfria lån. Dådet gäller bostadskostnaderna påminner bostadsministern om atl det främst ärkostnaderna för bränsle, underhåll och drift som har ökat. Ja, hyresgästernavet att så är fallet, men det gör det Ju inte mindre angeläget aft stoppahyreshöjningarna. Vilka förslag från bostadsrättsutredningen ochhyresrällsulredningen som bostadsministern talarom i svaret ärdet egentligensom skall innebära ett stopp för fortsatta hyreshöjningar? På vilket sätt kaneventuella förslag om prisövervakning på boendeområdet innebära lägre hyror?Innebär en bra statistik att hyrorna sänks? Det är frågor som man måste ställa. När det gäller åtgärder mol spekulation på bostadsmarknaden, något somjag också har frågat om, är del som redovisas i svaret i och för sig bra, mendetta ger egentligen inte något svar på frågan om vad regeringen fortsättningsvisvill göra för alt minska spekulationen och handeln med hyresfastigheter ochinsatslägenheter. På vilket sätt tänker man ta itu med de skyhögaförsäljningspriserna och överlåtelsesummorna på bosfäder? Det svar som bostadsminisfern har givit på den fråga Jag ställde lämnarinte ett besked som betyder att vi kan emotse några sådana åtgärder från regeringenssida som kan få någon avgörande betydelse för ett ökat bostadsbyggande, lägrehyror eller stopp för bostadsspekulationen. Den borgeriiga regeringensmisslyckande då det gäller bostadspolitiken framstår ännu klarare än dengjorde före valet. Jag ber all få tacka statsrådet för svaret. Alla är ense omatt vi har en bostadsbrist i många kommuner, att hyresnivån i nyproduktionenligger för högt och att det är för dyrt att bygga. , eftervalrörelsen, erkänner statsrådet problemen och säger alt läget påbostadsmarknaden inger oro. Vi är alltså överens om att problem finns, och dågäller frågan vilka åtgärder vi skall vidta för alt öka byggandet. Men denfrågan får vi tyvärr inget svar på i interpellationssvaret. Efterdrygt av borgerligt styre med som bostadsministerbefinner sig bostads- och hyresmarknaden i djup kris. De s. k. överkostnadernaär så stora att bostadsföretagen inte kan bygga eller tvekar all bygga.Många av de lägenheter som skulle ha påbörjats kommer inte att lämnaritbordet. Vem kan och får starta nybyggen, när överkostnaderna blir och årshyran beräknas lill . för en normal trerumslägenhet? skriver tidningarna om överkostnader på vissa projekt mellan20 och , och i , för att ta en kommun i norra , liggeröverkostnaderna i de preliminära beräkningarna på mellan 8 och 20 ?{->. Imånga projekt hotar alltså överkostnaderna aff bli så höga, aftlänsbostadsnämnderna inte kan lämna godkännande för statliga lån. Låneproblemengör alltså all företagen vägrar eller tvekar aft bygga. Anvisade byggnadskvoterutnyttjas inte. I det här läget kan inte kommunerna genomföra sinabostadsbyggnadsprogram trots att tusentals människor köar för atl få bostad. Kritikmot de borgeriiga regeringarnas passiva bostadspolitik kommer också frånstatliga myndigheter. i har påpekat attregeringen måste ta krafttag mot de höga bostadskostnaderna, om kommunernaskall kunna genomföra sina bostadsbyggnadsprogram. StatsrådetFriggebo försöker liksom tidigare aft smita ifrån sitt ansvar och antyderatt det är kommunernas fel aft bostadsbyggandet ligger på en alltför låg nivå.Birgit glömmer bort all regeringen har huvudansvaret förbostadspolitiken. Hon tycks heller inte vilja förstå aU kommunerna bygger förlitel på grund av ständigt ökade överkostnader. Det är inle kommunernas fel attfinansieringssystemet har brister Jag kan inte förstå varför statsrådetförsöker dölja problem som hon rimligen väl känner till.