prot · G309144 · 1979-12-31 00:00:00 — Vilken detaljeringsgrad bör man ha över huvud taget? Detär ingen tvekan om att del sorn statsrådet föreslår i den här propositionen ärnågonting helt annat än det som föreslogs i den , då man rättdetiiljeriit biind de centrala staberna, har regeringen fått föreslåändringar på ett par punkter, och passade sediinpå att för egen hand andra på ytterligare en punkt, men det hör ju till speletsregler. Jag tror att detaljeringsgraden kan variera. Det är möjligtatt borde säga sig att det är viktigt att man håller noggrann koll påen myndighet som har till uppgift att fördela pengar och verkligen ställerstora krav på iitt noggrant gå in på hur den skall arbeta. Om myndigheten ifråga är övervakande, granskar människor och kollar att liigstiftningen följskanske bör ställa större krav på att i detiilj gå in och styriiverksamheten och inte bara fastställa antalet personer som skall varaiinställda, lokiilise-ringsort och litet allmänna riktlinjer. En myndighet somhar litet mer av affärsmässighet över sig skall man måhända styra mindre, ochsedan finns det hela skaran av myndigheter däremellan. Jag tror att det i ochför sig vore bra om man kunde hitta en princip för det här. har vi en känslaav att det iir väldigt slumpartat hur långt går i detaljeringsgrad. Föreliggande proposition är väl på sitt sätt ettolycksfall i arbetet. I den sägs principiellt att vi inte alls skall fattabindande beslut på nivåerna under chefen, dvs. när det gäller hur mångasektioner det skall vara och vilka de skall vara. Däremot skall enligtstatsrådet en bestämd sektion vara kvar, nämligen just den somförsvarsledningsutredningen på - som jag naturligtvis tycker - mycket godagrunder ansåg skulle bort. Nämligen sektion 8. har ett enigt utskott sagt att så bör man inte göra,och det är en klar anvisning till statsrådet om att titta över sektion 8. Varför vill statsrådet och andra ha den kviir? Jag troratt förklaringen iir väldigt enkel: det finns alltid en konservatism iorganisationer. Ändrar man någonting, finns det alltid några som tycker det ärfel att man ändrar på det som man har . På sektion 8 finns detnaturligtvis ganska mångii människor. Där ingår cheferna och flera andra i ensärskild kår. så de är val organiserade. Det är nog också klart attmilitärbefälhavaren inte gärna vill ta obehaget iitt gä emot dem. Därför harvederbörande kunnat uppbåda en massa energi för att visa att just de skall varakvar. Följer man minsta motståndets lag, då säger man självfallet att sektion 8skall varii kviir. Vad gör då sektion 8? Den sysslar till stor del med sådantsom försvarsledningsutredningen sade och i princip också har sagt attmilostaber inte skall syssla rned, nämligen det som har att göra med fredstidiiverksamhet och rätt mycket av fastighetsförvaltning osv., som i stället borde ligga påverkställighetsorgan på lokal nivå. Det är alltså icke en milofunktion. Av detsom sektion 8 f. n. gör är det alltså bara en begränsad del som skall varakvar, om militärbefälhavarna skall ha de uppgifter som är viktiga - denoperativa uppgiften och i andra hand mobiliseringsuppgiften - och inte såmycket fredsproduktionsärenden. föreslog i stället en nysektion, sorn skulle ta det som blev kvar av sektion 8 tillsammans med den s.k. fältarbetsavdel-ningen och föra dem ihop med transport- ochsambandsenheterna. Tanken var att fä en något så när rimlig storlek på de olikasektionerna, så att vi inte flck några väldigt stora och andra väldigt små.Transportsektionen består av en enda man. Det innebär att när han ärsjuk. är på kurs eller har semester finns det ingen transportfunktion. Ibudgetpropositionen noterar försvarsministern, när han talar om milostaberna,att militärbefälhavarna har anmält att resurserna inom milostaberna inte räckertill för det ökade arbetet med transportplanläggning. Bristen är alltså svår,och tanken rned förslaget var att man skulle fä en sektion med en sektionschefsom hade litet större bredd och som med ganska stor tyngd skulle kunna tala medjärnvägsbefälhavare, med vägverk och andra som det gäller. Det skulle alltsåbli bättre möjligheter att sköta de viktiga transportfrågorna, som sannolikt ärde som sköts sämst inom milostaberna. skulle man få en rimligareuppläggning av staberna och inte ha ett par förhållandevis stora sektioner ochandra pyttesmå. Det finns naturligtvis mycket starka, sakliga skäl för detta.Överbefälhavaren har också bejakat förslaget. Jag tror att många avmilitärbefälhavarna i och för sig sakligt sett inser att det är riktigt, men degår inte gärna mot sin egen personal. Därför har alltså konservatismen, detbestående, alltid ett övertag när det gäller att besluta om organisationer. Min förhoppning är nu att regeringen, när den sedan kommermed ett förslag som skall redovisas för innan det fastställs, gör detpå ett rimligt sätt, ger konservatismen mindre inflytande och försöker få en sårationell ordning som möjligt. Jag har försökt se på den här frågan ur enannan principiell synpunkt, Detär inte bara fråga om hur långt man skall gå idetalj; jagtror att man inte skall göra det så mycket som hittillshar gjort i allmänhet utan försöka styra mer genom att ange mål för enverksamhet, med programbudget osv, i stället för att hårt låsaavdelningsgränser etc. Vad använder vi då över huvud taget för metod här i husetnär vi fattar beslut i organisationsfrågor? Jag roade mig med att se på någrabeslut. Når det gällde var inte parlamentariker med när manberedde förslaget. Sedan fattades det ett beslut, och så skulle enorganisationskommitté se på det hela efteråt. Där finns inte heller pariamentarikermed. När det gäller statskontoret hade vi en utredning förebeslutet, som fattades . Där fanns inte parlamentariker med. Manfattar alltså ett principbeslut, och sedan skall man ha enorganisationskommitté. Då säger att där vill vi ha medparlamentariker. Det gäller hur man skall ordna detaljerna sedan man har fåttprinciperna fastlagda. den 13 niitj 1980 Organisation av totalförsvarets högre regionala ledning m.rn. Organisation av totalförsvarets högre regionala ledning m.m. parenteskan jag dessutom säga att statskontoret kanske är en av de myndigheter därbehovet är minst i detta avseende. Statskontoret är ju regeringens stabsorgan,och där finns inte de belitiv av att stvra hårt som man kanske har när detgäller att fördela pengar, granska lagstiftning osv. Sedan har vi de centrala staberna. Där har en utredning,som suttit , lagt fram ett förslag. Vi fick en proposition, varefterÖB får göra de sista detaljerna. Det är iilltså myndigheter som har gjort dettaarbete - kanske på sitt sätt den rimligaste metoden. När det gäller de centrala militäraförvaltningsmyndigheterna fanns det över huvud taget inte något utarbetatförslag, Miin sade biira att vi tar bort 1 800 penioner. sedan får vi se hurdet skall gå. Det var det djiirva greppet som statsrådet tog då i fråga omiillrnänt administrativa innoviitioner: ju mer man skär bort på central nivå, destomer decentralisering blir det, Orn den principen användes allmänt inomstatsförvaltningen, skulle vi spiira en mängd utredningsarbete och fä positivaeffekter. Det är en speciell metod, en ytterligare variant. På myndighetsnivåförsiggår nu överväganden om hur man skall följa upp detta, I fråga om milostaberna har parlamentariker givitunderlaget - samma parlamentariker som givit underlag till de centralastaberna. Så säger statsrådet att över huvud taget inte skall beslutaom detta, utan det skall milostaberna göra. Här har alltså parlamentarikersuttit, och så blir de bara framtagare av underlag för regionala chefersbedömning. Det är möjligt att detta ur allmän parlamentarisk synpunkt inte ärden roll vi vill ha. Beträffande försvarets sjukvårdsstyrelse som vi behandlati dag hade statsrådet ett mycket detaljerat förslag. Parlamentariker anlitadesinte före och inte efter beslutet. Jag har tagit sex exempel som avser sex heltolika metoder. Det kan finnas skäl för var och en av metoderna, men det vorebra om man hade en regel. Jag tror att om den metod som försvarsministern nuföreslår skulle ha varit allmänt giltig, nämligen att fattar beslutom principer i stort och inte om organisationen, så skulleförsviirsledningsutredningen inte ha ägnat så mycket tid åt att gå in ochgranska de olika sektionerna. Det tog egentligen mer tid att fastställaorganisatitmerna än att finna principerna. Det förefaller litet märkligt. Dethade varit viirdefullt om man hade vetat vad som skall avgöras på regionalnivå. För då hade det viirit möjligt att hitta utredare och konsulter somkanske haft rimligare marknadsvärde än vi har. Ursäkta - tvärtom kan det ocksåvara. Framför allt skulle den offentliga utredningen ha sparat tid. och manskulle ha varit klar tidigiire. Det gäller att försöka hitta ett slags regelsom kan tilliimpas när man skiill griinska en myndighet. Hur mycket tid skallman lägga ned inniin miin hittar principerna? Skall det vara parlamentarikermed? Skall därefter fatta beslut i organisationsfrågor? Om de här sexvarianterna finns, så behöver man inte tillämpa samma princip jämt. men jiigtror att tlet vore bra att hitta någon form av allmän policy. Försvarsministernhar fört in åtminstone tre nya varianter, och jag tror att en del av dem kan hapositiva effekter. Några av dem är jag inte fullt lika imponerad av, vilketkanske framgått. Det vore bra att undvika dubbeljobb och framför allt attfå in parlamentitriker vid en rimlig tid och på en rimlig nivå. Det behövsalltså regler för hur vi skall göra organisationsförändringar, och jag tror attdet också behövs regler för vilken detaljeringsgrad man skall ha. så att manalltså kan fördela jobb på utredning före och efter riksdagsbeslut och bedömavar och hur parlamentariker bör komma med. Jag tror att statskontoret, ,regeringen och bör fundera på hur man skall hitta principer för attgöra detta arbete på ett rimligt sätt. Det är på sitt sätt typiskt att närriksdagen behandlade frågan om statskontoret, så handlade nästanhela debatten om ADB, inte om organisationsutredningar som är en viktig del avstatskontorets jobb. Detta var några principiella synpunkter somjag hade tänkt anföra i samband med riksdagsbeslutet om statskontoret . Men alla ville då åka med sina tåg. Jag tänkte ta upp detta vid etttillfälle då det finns gott om tid, och det finns . Därmed över till civilbefälhavarna. Försvarsledningsutredningenhade ganska litet i sina direktiv härom. Man skulle granska miloorganisationenmen kom snart fram till att det inte gär att göra en miloorganisation som äroptimal och sedan anpassa civilområdena till denna. 1 vissa avseenden varfaktiskt civilområdena det svåra i sammanhanget- hur stora de kunde vara, hurmycket resurser de kunde inrymma, osv. finns det i propositionen nästan ingenting alls omförslaget på civilområdessidan. I stället utlovas detta till nästa årsbudgetproposition, och det kanske kan vara bra. för en bit fattades iförsvarsledningsutredningen -det sorn nuvarande civilbefälhavaren i Bergslagenhar fått granska, nämligen frågan som hängde ihop med krigsorganisationensuppgifter. Jag skulle gärna vilja att man tog upp ett antal saker i denpropositionen. Den ena är befogenheterna i fred för civilbefälhavarna. Härärdet ingen tvekan om-det hör till den allmänna konservatismen - att svenskalänsstyrelser säger: Vi är direkt underställda regeringen. Det fär icke finnasnågon mellan oss och den. Alltså får en civilbefälhavare över huvud taget inteha någon inverkan på oss i fredstid. Det säger de alla spontant - det är något av enryggmärgsreaktion. Däremot erkänner länsstyrelserna att blir det krig, dåställer de sig under civilbefälhavaren. Detta är en rigid och helt omöjlig inställning, för då harman inte bejakat tanken på ett totalförsvar. Ingen människa tror att man kanbedriva detta med 24 län, utan det behövs övergripande organ, och dem kan maninte bara sätta i gång i krigstid. Jag tror att man måste sätta sig på landshövdingarna ochlänsstyrelserna här. Det bör klart sägas ifrån att vi måste bort fråninkrökthet och formalism, om vi verkligen tror på behovet av ett fungerandetotalförsvar. Det är viktigt att den principen slås fast. Det andra är kansliernas storlek. Det går naturligtvisinte att ha övergripande uppgifter och väga t. ex. sex län mot varandra, om manhar Organisation av totalförsvarets högre regionala ledning m.m. Organisation av totalförsvarets högre regionala ledning m.m. kanslierpå fyra personer. För det tredje tror jag inte, om man skall ha reellacivilbefälhavare, att det går att låta den sysslan vara någonting somlandshövdingarna har som extraknäck. Jag skulle vilja göra en arbetsstudie påhur mycket tid våra civilbefälhavare ägnar åt det uppdraget. Dessutom ligger det så att säga kompetenskonflikterinbyggda i det här. Länsstyrelserna erkänner, som jag sade förut, ingacivilbefälhavare med planeringsuppgifter i fred. En civilbefälhavare somsamtidigt är landshövding betraktar man pä de övriga länsstyrelserna som enyrkesbror, och den kan man ju alltid snacka med. Konsekvensen av detta är attde flesta inte vet vad en civilbefälhavare är. Man känner alltid landshövdingEdenman, landshövding och vilka de nu är. Att de ärcivilbefälhavare vet få. Ytterligare ett skäl för att civilbefälhavarna skall varaheltidsanställda är att det inte är rimligt att man tappar sex landshövdingar iett mobiliserings-läge. De bara försvinner för att bli civilbefälhavare, och såstår sex län med helt okända personer i ledningen, vilket vore psykologisktolyckligt. För det fjärde tror jag att man bör, när det kommer enproposition, ändra departementstillhörigheten för civilbefälhavarna. Detta hörnaturligt till försvarsdepartementet. Det flnns ett skäl för att det skall varakommundepartementet, och det är att lokalerna ofta är desamma somlänsstyrelsens. Har man samma vaktmästare och växel så kan det vara bra att detockså är samma departement, men det är det enda sakliga skälet. Sedan finns detett annat skäl, och det är att kommundepartementet tycker att man har sä litet attgöra att man gärna vill ha kvar den här verksamheten. Jag har dock aldrig märktnågot intresse - det finns inget som är belagt utåt i varje fall.' Däremot har försvarsdepartementet författningsmässigt detansvar som det här gäller, alltså totalförsvarssamverkan. Där finnssamordningsavdel ningen, så det vore rätt naturligt att läggacivilbefälhavarna under försvarsdepartementet. Det är min förhoppning attförsvarsdepartementet, som tydligen har svårt att få ta i den här frågan, ändåskulle kunna påverka den så mycket att man får rimliga principer. Så skall jag komma in på en fråga som tidigare talare harberört, nämligen kansliernas lokalisering. Det är i och för sig enbagatellartad fråga. Jag tror att det var som berättade om entänkt figur, en manschauvinistisk kulturradikal, som av någon anledning inteville vakna och finna att han hade legat med en präst. Alltså bör detinte finnas kvinnliga präster - det är hans argument. Men det skälet kan haninte föra fram. Därför måste han hitta ett antal principiella motiveringar motkvinnliga präster. Han söker då sådana, och de blir naturligtvis krystade. Jag tror att det är precis på samma sätt i det härsammanhanget. Alla civilbefälhavare har sagt att lokaliseringen skall vara somnu, precis som milobefälhavarna har sagt att sektion 8 skall vara kvar ochprecis som personalvårdsbyrån har sagt att den skall vara kvar. Det robustaskälet är att har man kansliet i , eller , så vill maninte bli förflyttad till obygder som , och . begripligt.De skälen förstår naturligtvis alla, men detta kan man inte föra fram. Då måsteman hitta principer, och därför säger man att samverkan mellan civilbefälhavareoch militärbefälhavare inte är så viktig som försvarsledningsuti-edningen villgöra gällande. sökte titta på frågan rentprincipiellt. Vi kom fram till att samverkan mellan militärbefälhavare ochcivilbefälhavare var av central betydelse för totalförsvaret. Det är där somalla funktioner möts. De stär för den samordnande planeringen. Förverkställighetsfunktionen svarar andra organ. Bland dessa finns högre regionalamyndigheter på civil nivå, exempelvis järnvägsbefälhavare, domkapitel,postbefälhavare och radiobefälhavare. Men härar det fråga omverkställighetsfunktionen fill skillnad från ledningsfunktionen. Vi såg ävenfler principer. Civilbefälhavarens och militärbefälhavarens kansli resp. stabkan ses som en integrerad totalförsvarsstab i krig. Men till allt detta sägerförsvarsministern att det inte går att väga det ena mot det andra, att det ärhugget som stucket. Sedan kommer frågan för yttrande till civilutskottet ochdär tycker man att samverkan mellan civilbefälhavare och andra civila är mycketviktigare. Jag förstår att ordet "civil" för civilutskottet har ensärskild innebörd. Man slår alltså fast en rakt motsatt princip, som ocksåförsvarsutskottet har godtagit. Men för att vara konsekvent skulle man i såfall ha noterat att civilbefälhavarkansliet i skulle flyttas tillSundsvall, där de 14 högre regionala civila funktionerna finns. Samma argumentgäller för som för , och men inte om denverkliga bevekelsegrun-den bara är konservatism. Hade man från första början sagt att man inte villeflytta, hade ju alla insett att det inte var något problem. Men vad säger mannu i verkligheten i och med detta - jo, att totalförsvarssamverkan mellancivila och militära funktioner är mindre viktig än att man håller ihop inomresp. Det är alltså fråga om en helt annan filosofi äntotalförsvarstanken. Man skall tydligen i stället se totalförsvaret som tvådelar- en civil och en militär. Att dessa hålls samman var för sig är viktigareän samverkan. Men tror jag inte att civilutskottet har begripit att dettablir konsekvensen, och därför är det kanske inte så farligt. Rent sakligt ärdet dock innebörden av detta, och det är inte bra. Det är därför min förhoppning att vi, när en propositionframläggs i frågan, skall komma till råtta med detta förhällande. Som skäl föratt inte flytta kansliet kan anföras att man inte behöver följa principen. Mendet är ändå viktigt att principen ligger fast. Jag gör här den mycket enkla konklusionen attcivilbefälhavaren i dag åren svag länk i totalförsvaret med mycket kringskurnahandlingsmöjligheter i fred och med kansliresurser som är mindre än enlastbilscentrals i en mindre kommun. För civilbefälhavaren personligen är detbara fråga om ett deltidsjobb bland många andra deltidsfunktioner - som ofta ärfallet - och därför blir det få arbetstimmar. För att skapa trovärdighet kringcivilbefälhavarefunktionen krävs att regeringen ger ett innehåll ät detutlovade förslaget i nästa års budgetpro- Organisation av totalförsvarets högre regionala ledning m.m. Nr 144 position. Det är alltså minförhoppning att vi då får godii förslag i det här Jag har således ingenanledning att nu framställa yrkanden som 13m'iij1980 ändåbhriivshigna, Organi.sation av (): totalförsvarels "" talman! betänkande 1979/80:15 om totalförsva- hösreresionala ""' högre regionala ledning behandlas en motion väckt av samtliga ledninp m ledamöter på Dalabänken, I dennamotion motsätter vi oss en förändring av Något avgörande skäl för att flytta detta kansli frånFalun har inte redovisats. Flyttningen skulle innebära svårigheter för dennuvarande personalen, och de resurser som redan nu finns på platsen skulleöverges. Vi anser heller inte att det finns några skäl som talar för att avgörandetav frågan om lokaliseringen av civilbefälhavarens kansli skall ske medhiinsynstagande till någon viss person vid något visst tillfälle, Jag yrkar bifall till reservation 1, i vilkenhemställs om bifall till motion 1982, Jag vill inledningsvis instämma i det somGudrun anfört. Jag vill utöver detta framföra några ytteriigaresynpunkter, I och för sig kunde det också vara mycket frestande förden som varit sekreterare åt civilbefälhavaren i Bergslagen i dennes utredningom operativa uppgifter, att ta upp en debatt med om dennautredning. Dess betänkande är emellertid sekretessbelagt. och jag kan därförinte gå in i en debatt om det med , som på ett charmigt sätt behandladedenna fråga. Med hänsyn till att timmen ärsen skall jag begränsa mig till attta upp några andra frågor. Principerna för förordnande av civilbefälhavare är en sak- i det avseendet bör gälla de allmänna principer för tillsättningen avstatliga tjänster som uttalas i regeringsformen. Det innebär att den avlandshövdingarna i civilområdet skall utses som i krig och fred bäst kan ansesfullgöra de uppgifter som är förenade med den befattningen. Att det alltid, somföreslås i en motion i detta ärende, skall vara landshövdingen i länsom skall vara civilbefälhavare i Bergslagens civilområde tycker jag är enomöjlig princip. Var civilbefälhavarens kansli skall vara lokaliserat harinte - och bör enligt min mening inte ha - någon koppling alls till vem som förtillfället innehar befattningen som civilbefälhavare, iBergslagens civilområde har ända varit lokaliserat till ,De remissinstanser som har yttrat sig över ledningsutredningens förslag rörandedessa kansliers lokalisering har inte funnit någon olägenhet rned nuvarandelokalisering till , Vad civilbefälhavarkanslierna sysslar med och vad dessa kanslier i framtidenkommer att ha för uppgifter torde för många av kammarens 176 ledamöter vara ganska okänt. Det ärriktigt att dessa kanslier har en viktig uppgiftnär det gäller samverkan med militärbefälsstaben, men man känner dåligt tillcivilbefälhavarens uppgifter om man fäster helt avgörande vikt vid detta. Detförhåller sig nämligen så att civilbefälhavarnas freds- och krigsuppgifter ochde samverkansbehov som konstitueras av dessa uppgifter har ganska olikatyngdpunkt i olika civilområden. Det kan gälla samverkan medjärnvägsbefälhavare, telebefälhavare, högre regionala organsamt - inte minst viktigt - företag inom olika väsentliga näringslivsgrenar,vid sidan av den samverkan som förekommer med alla länsstyrelser och landsting. Frågan var kansliet i Bergslagen skall ligga skall alltsåenligt min mening värderas mot bakgrund av dessa uppgifter och samverkansbehovi Bergslagen, En värdering av dessa faktorer talar alls inte entydigt förKarlstad, Mot denna bakgrund yrkar också jag bifall till reservationnr 1 av , den 13 milj 1980 Organisation av totalförsvarets högre regionala ledning m.rn. Överläggningen var härmed avslutad. Propositioner gavs på bifall till dels utskottets hemställan,dels motion 1986 av m. fl,, och förklarades den förra propositionenvara med övervägande ja besvarad. Sedan begärt voteringupplästes och godkändes följande voteringsproposition: Den som vill att kammaren bifaller försvarsutskottetshemställan i betänkande 15 mom. 1 röstar ja. den det ej vill röstar nej.Vinner nej har kammaren bifallit motion 1986 av m. fl. Vid omröstning genom uppresningförklarades flertalet av kammarens ledamöter ha röstat för ja-propositionen. DåOswald begärde rösträkning verkställdes votering medomröstningsapparat. Denna omröstning gav följande resultat: Kammarenbiföll vad utskottet i dessa moment hemställt. Propositionergavs på bifall till l;o) utskottetshemställan. 2:o) reservation 1 av samt 3:o) reservation 2 avGöthe , och förklarades den förstnämnda propositionen vara medöverviigande ja besvarad. Då begärde votering upptogs förbestämmande av kontrapropositionen ånyo de båda återstående propositionerna, avvilka den under 2;o) angivna förklarades ha flertalets mening för sig. Organisation av totalförsvarets högre regionala ledningin. Knutsonbegärt votering även beträffiinde kontrapropositionen irpplästes och godkändesföljande voteringsproposition: Den som vill att kammaren till kontraproposition i huvudvoteringen angåendeförsvarsutskottets hemställan i betänkande 15 mom. 5 antar reservation1 av röstar ja. den det ejvill röstar nej. Vinner nejhar kammaren till kontraproposition i nämnda votering antagit Vid omröstning genom uppresning förklarades flertalet avkammarens ledamöter ha röstat för ja-propositionen. Då begärderösträkning verkställdes votering med omröstningsapparat. Denna omröstning gavföljande resultat: