prot · G30917 · 1979-12-31 00:00:00 — Får jag hänvisa lill atl vi i ställel iregeringsdeklarationen säger att vår strävan är aft ge alla möjlighet atlgenomgå gymnasieskola och alt vi vill öka den praktiska yrkesutbildningen inomgymnasieskolan. - Vi för väl samfällt erkänna att den del av gymnasieskolan somavsåg den praktiska utbildningen har försummats av . Jag hoppasatt socialdemokratin inle för sin del skall ställa sig vid sidan av ansvaretför den försummelsen. Det är alltså inte någon aktuell tendens att säga tillungdomarna: för ni lämna båten! Våramöjligheter att ge jobb åt ungdomar, handikappade och andra beror ytterst på omvårt näringsliv har god internationell konkurrenskraft. Vi kan visserligen göramycket för sysselsättningen via den offentliga sektorn, men vi vet alla atl visom grund för hela vår ekonomi måste ha en industri och ett näringsliv som kankonkurrera internationellt. Och blir lill slut den avgörande frågan vilkenekonomisk politik som lägger den bästa grunden till ett näringsliv som klararden internationella konkurrensen. Det är della som det har förts omfattandediskussioner om genom åren. Här har socialdemokraterna ett annal synsätt änvi, och hur jag än anstränger mig kan jag inte bli på det klara med hur eraförslag skulle kunna förenas med en trygg sysselsättning framöver, eftersom eraförslag har haft den inriktningen att ni velat öka pålagornaför näringslivet. Närvi tog bort den allmänna arbetsgivaravgiften motsatte ni er detta, och ni har ien rad omgångar kommit tillbaka och föreslagit just sådana ökade bördor pånäringslivet. Vart man än kommer ute i landet där industrier och företag justpå grund av den internationella konkurrensen har svårt atl fö verksamheten attgå runt märker man all vad de frågar efter är hur de skall kunnafö några lättnader i sina kostnader. Det intressanta är också aft den samladeeffekten av era förslag, om de genomförts, icke skulle ha lett till aft vi hadefött ett bättre bytesbalansförhållande. Närdet blir fråga om alt klara ut del här säger er rådgivare sina kolleger på vetenskapens område klart och tydligt att han inte harhävdat alt den socialdemokratiska politiken skulle ha lett till ett lägrebytesbalansunderskoU. Tvärtom säger han atl det av era motioner klart harframgått att bytesbalansunderskolten på kort sikt skulle bli större genom densocialdemokratiska politiken. Summan av detta skulle då ha blivit dels högrekostnader för näringslivet, dels en försämrad bytesbalanssituation för helalandet. Det är ganska självklart, för det var när vi lättade på dessa kostnadersom svenskt näringsliv började återvinna marknadsandelar,och det var när vilyckades med detta som förutsättningarna atl öka sysselsättningen kom. Jagtycker au det är viktigt aU göra klart aU om vi vill åstadkomma dessa ökademöjligheter - och det är ju en strävan som vi har - så måste vi söka oss framlill metoder som verkligen leder till det målet. OlofPalme frågade: Vilka nedskärningar på den offentliga sektorn ärdet ni talar om? Vadfrågan gäller är på vilket sätt vi kan påverka ökningstakten i de offentligautgifterna. Det var Just ökningstakten när det gäller den kommunalaexpansionen som uttalade sig om . Bakom del uttalandet ställdesig, såvitt jag minns, också ni socialdemokrater. Somjag ser det har vi som politiska partier det avgörande ansvaret. Vi har det iden meningen att vi måste vara beredda att driva samma politik i sak här iriksdagen och ute i kommunerna. Dit hör, som Jag ser det, att vi i riksdagenbättre än måste klara ut vad våra beslut när det gäller ålägganden ochuppmaningar till kommunerna leder till i form av ökad konsumtion. Viför inle ställa kommunerna inför valet antingen att inte medverka till vad vihär i ålagt dem eller att bryta mot överenskommelser om en viss ramför den kommunala expansionen. JagdelarOlof Palmes uppfattning att vi här står inför svårigheter. Men nog är detväl då klokt atf vi i en verklig strävan atf komma ål sådana här effekter ocksåbättre än tidigare ser över vad våra beslut i leder till förkommunerna. Jag tvivlar inte på att vi alla vill slå vakt om denkommunala självstyrelsen. Om vi alltså samfällt har den uppfattningen måste viinrikta våra strävanden åt det här hållet. OlofPalme höll ett engagerat anförande om hur viktigt det är att slå vakt om desvaga. Jag uppfattade del som ett instämmande i def som Jag tidigare i dagförsökte ge uttryck åt, nämligen atl i tider när det kärvar är det särskiltviktigt att vi ser till att solidariteten mellan generationerna ochsolidariteten mellan starka och svaga inte sätts ur spel. Jag hänvisade då fillett avsnitt i regeringsdeklarationen som är centralt och självklart för ossfrån sida: "Kravenpå en socialt medveten fördelningspolitik är särskilt viktiga dåekonomin ställer krav på återhållsamhet." gjorde gällande att de svårigheter och de problem somungdomen brottas med skulle ha skapats av trepartiregeringen.Trepartiregeringen skulle alltså under de fö år som den regeringen satt haskapat alla de svårigheter det är fråga om. Socialdemokraterna satt som bekanti . Tycker inte att den anklagelsen mot trepartiregeringen ärabsurd, grotesk? Tycker inte det? Ungdomenvantrivs i det svenska samhället, sade . Med vad då? kan man frågasig. Någraungdomar fick frågan om detta i TV i går. Def var infe någon som gjordegällande att de vantrivdes därför att den offentliga sektorn inte vartillräckligt utbyggd. Den undersökning hänvisade lill visar-Jag baraciterar återgivningen av undersökningen i dagens tidning - att det framför alltär ungdomar med socialdemokratiska eller folkpartistiska sympatier som ändratuppfaUning i markant omfaUning och trivs sämre än de gjorde i går. Jagtror inte, , att vi kan lösa skolans problem med hjälp av 100 milj.kr. Det finns fö områden som vi satsat så mycket på som på skolan. Tror OlofPalme verkligen att frånvaron i skolan skulle minska om vi pyisade in ocksådessa pengar? Tror verkligen att kunskaperna och färdigheternaskulle öka om vi pytsade ut mer pengar? Det är fråga om att också elevernamåste fö la ett personligt ansvar. Det är det bästa förtroende som vi kan visadem, för utan ansvar kommer eleverna att ställas utanför samhället. Det är dåman skapar en jordmån för missbruk. Och vi har råd atl ge alla elever en godutbildning. Det är den socialdemokratiska skolpolitiken - nu skyller GöstaBohman ifrån sig igen, säger , men detta är ett faktum-som satt vissaelever i strykklass. De analfabeter som lämnar skolan är icke resultatet av enborgeriig politik utan av en politik som inte velat och vågat erkänna attmänniskorna är olika. Sedangäller det skatterna. Med sin alldeles speciella vokabulär talar omalt nu är "jättelika bluff avslöjad". Det förhåller sigprecis tvärtom, . Vi skall ha klart föross-och det måsleäven OlofPalme ha klart för sig - att har väridens högsta skattetryck. Vi liggerhögre än några andra med oss jämförbara länder. Budgetunderskottets storiek kandå inle rimligen bero på att vi har för låga skatter i , utan problemetär att den offentliga sektorns utgifter har ökat alltför snabbt. I ett längreperspektiv är den här ökningstakten helt orimlig, och de problemen har Jagbelyst . Avnågon underiig anledning gör socialdemokraterna en molsau bedömning. Och Jagmåste säga att jag förstår dem inte. För dem är världens högsta skattetrycktydligen detsamma som atl vi har alltför låga skaller i . För dem ärtydligen den största offentliga sektorn i den icke-kommunisliska världendetsamma som att vi har en alltför liten offentlig sektor. Därför vill deytteriigare bygga ut den offentliga sektorn och ytteriigare höja skattetrycket,bl. a. genom sin produktionsfaktorsskatt. Men den rekommendationen kommerregeringen inte atl följa. Jag tror att allt fler kommit till insikt om deproblem som fortsatta skatfeskärpningar för med sig. Sådana driver priser ochkostnader i höjden. De drabbar konkurrenskraften i de svenska företagen. De hämmar därmed den ekonomiska utvecklingen. Och en avorsakerna till atl har haft en långsammare ekonomisktillväxt än flertalet andra länder, att vi förlorat i förhållande lill andraländer år , är skattetryckets utveckling under dessa år De högaskatterna undergräver lusten till arbete, initiativ, företagande och sparande.Vi har en dold sektor i vårtsamhälle. Detta vet alla-utom , av någonunderiig anledning. Och det går inte att fortsätta en politik där den offentligasektorn lägger beslag på hela tillväxten i samhället, hela BNP-tillväxten ochmer därtill. Jaghar tror Jag två gånger sagt - och jag upprepar del än engång-att om vi fortsätter på det här sättet, och det vill tydligen ,för han har inga andra recept, då kommer vi i början av 1990-lalet eller slutetpå att befinna oss i en situation där bruttonationalprodukten efterskatt,ellerom man så vill nationalinkomsten efter skaft,är lika med noll. Ochdetta är en orimlighet - det måste även en socialdemokratisk debattör kunnamedge. Jagvill rikta en fråga till - han har ställt frågor till oss här helatiden: Är det rimligt, , alt den offentliga sektorn skall läggabeslag på hela bruttonationalprodukten? Om det inte är rimligt, när tänker OlofPalme då börja bromsa utvecklingen? Svara på den frågan! Jag tycker skyldig oss ett svar efter de långa tirader som vi har föll höra här . Nej,vi löser inte budgetunderskottets problem genom höjda skatter. Delta ärkontentan av vad vi har sagt i hela valrörelsen, . Detta är vad vihar slagits för, och vi kommer att fortsätta att hävda della. Trepartiregeringensänkte skattekvoten, , . Vi sänkte skattekvoten - inte mycket,men vi sänkte skatterna. Indexregleringen kallar ni för en skattesänkning. Detgör infe vi. Vi kallar det för oförändrad skaft. Men om ni vill kalla den förenskattesänkning, så kan ni Ju acceptera aft det var en skattesänkning. Vi kommeratt lägga fram förslag om marginal-skaftesänkningar och om skattetak.Ja,sägerOlof , men ni kommeratt höja energiskatten, ni kommer att höjavin- och spritskatterna. Ja, det kommer vi att göra. Vi kanske kommer alt vidtaandra åtgärder också. Men det gör vi i alldeles speciella syften: bl. a. attspara energi och att dra ner importen på det sättet. Vi gör del inte för altförsöka stärka statsfinanserna. Vi tror inle att vi kan stärka statsfinansernai dagens läge genom att ytterligare höja skatterna. Tittapå konjunklurinslitutels analys, . Studera långtidsutredningenskalkyler och prognoser. Då måste OlofPalme, om han räknar rätt och vill räknarätt, komma till samma resultat. Men det vill inte . I stället talarOlof om ett "kallhamrat resonemang", när det i själva verket ärfråga om motsatsen. Jag vågar tala sanning, men det vågar eller vill inteOlofPalme. Sanningen är helt enkelt den att en sund samhällsekonomi är ettvillkor för välfärden. Det har er egen förutvarande finansminister Balans i ekonomin är ett villkor för välfärden. Vi kan intefortsätta med en utgiftsexpansion av det slag som vi har haft under de senasteåren. Vadkan vi då göra? Som statsministern påvisade är det inle fråga om atl rasera etttrygghetssystem, aft riva ner någonting, utan vad det är fråga om är att draner ökningstakten i utgifterna. Om vi inie gör det kan vi inte lösa problemenför de svaga och utsatta-dem som , med rätta, talar så vackert förmen vilkas bästa OlofPalme inte vill tänka på i den här debatten. Vimåste ha en sund samhällsekonomi. Därför måste vi ha en politik som ger ossresurser att skydda de svaga och utsatta, våra gamla och sjuka och vårapensionärer. Från fackligt håll har gjorts flera uttalanden som tyder på på del hållet är medveten om de här problemen, problem som för, nämligen atl de offentliga utgifterna inte kan lägga beslag påhela kakan. Det finns enskilda människor också, som skall arbeta ihop resursertill produktionen, till export, lill balans och sysselsättning, till välståndoch till social trygghet. De vill ha lön för mödan. Jagskulle vilja rikta ett råd till OlofPalme, om han vill lyssna: Hugg inte avvälfärdens grenar. Det är en väldigt farlig filosofi som fört fram.Avskaffa inte människornas arbetslust genom att beskylla dem för egoism. Vibehöver arbetslust i vårt land. Vi behöver det mycket mer än någonsintidigare. Det har varit en lång debatt. Den är snart inne på sin femte timme.Allt som har sagts har väl inte varit så värdefullt, men Jag tycker atl lilldel värdefulla hör det som log upp om ungdomens situation. Det ärmöjligt att den opinionsundersökning som gjorts är riktig, den som visar attdet finns en stigande vantrivsel i samhället bland de.unga. Det är välnågonting som vi har kunnat iaktta också utan opinionsundersökningarnas hjälp. Jagtror all vi har anledning all tadel här på allvar och avstå frän att försökadra för stora politiska växlar på det. Jag tror varken på den teori som går utpå att det är socialdemokraternas fel att det är så här eller på den som går utpå att det skulle vara trepartiregeringens fel. Jag tror att orsakerna liggermycket djupare än så. Jag tror alt de i själva verket är allmängiltiga för ettmodernt industrisamhälle. Vikan se på vad som har hänt materiellt på de tre områden som OlofPalme nämnde -arbete, bostäder och utbildning - då vi haft icke-socialistiskaregeringar. Vihade faktiskt en bättre situation på arbetsmarknaden under den härlågkonjunkturen än vi hade under den . Vi har haft enbättre bostadsförsörjning under de här tre åren än vi har haft tidigare underefterkrigstiden. Vi har haft fler gymnasieplatser under dessa tre årantidigare; jag tror all antalet nu motsvarar 110 96 av antalet elever som går utfrån . Jag säger infe def här isyfte att motsäga vad jag sade om att man inte kanplacera det partipolitiska ansvaret på det ena eller andra stället. Jag sägerdet mera föratt belysa vad Jag tror är en viktigare aspekt, nämligen att detinte finns något alldeles klart samband mellan människors trivsel och denmateriella välfördens omfattning. Delär ändå på det sättet atl genomgått enprocess emot en allt högre materiell standard. Vi har fött det bättre påbostadsförsörjningens område, när det gäller arbetsmarknadspohtiska insatser,när det gäller möjligheter för ungdom till fritidssysselsättning, när defgäller möjligheter för ungdom till skolutbildning, osv. Trots att denmateriella välförden under hela den här perioden har byggts ut steg för steg,med de fluktuationer som är natuHiga med hänsyn till vad som händer i deninternationella konjunkturen, tror jag vi vågar säga att vi dess värre har enannan kurva som visar på en stigande brist på anpassning, på ett slagsfrämlingskap från många människors sida - inte bara från de ungas -gentemot detsamhälle som de flesta av oss ändå i all välmening har hjälpt lill att byggaupp. Och vi har trott att det viktigaste varit alt förbättra den materiellastandarden. Jagvill inte påslå att jag har någon enkel lösning på problemet. Men jag tror atldet är nödvändigt för oss politiker att se till att den framtidspessimism somtycks prägla den svenska ungdomen faktiskt bryts. Vi måste staka ut vägar fördet. Vi måste visa att det demokratiska samhälle som tar hand om de utsattaockså är ett vitalt och spännande samhälle, där ungdomen behövs. Vi måste, somockså var inne på, återskapa en ny känsla för arbetets värdeoch meningsfullhet, inle bara som ett säll atl tjäna pengar, ett nödvändigtont, utan som någonting som är viktigt i sig. Vi måste ge unga människorerfarenheten att det lönar sig att satsa, att utbilda sig, att ta tag i nyauppgifter. Där spelar situationen på skolans område och situationen påarbetsmarknaden mycket stor roll. Det är klart att det sprider sig en allmänpessimism bland ungdomen om man inte är övertygad om alt den utbildning mansatsar på leder till arbeie, om man dessutom inle heller är övertygad om attden utbildning man satsar på kan ge möjlighet att fortsätta på utbildningensbana för atf skaffa sig vidareutbildning. Vimåste också visa vad praktisk samhällssolidarilel betyder, anvisa alternativtill den slappa kommersialism som f. n. i alltför hög grad präglar den s. k.ungdomskulturen. Denhär debatten har i övrigt huvudsakligen präglats av synpunkter på de ekonomiskaproblemen, och uet är ganska naturiigt atl så har varit fallet. Även här bordeman kunna vara överens om i varje fall en del av förutsättningarna för denekonomiska politik som måste föras. De ökade oljekostnaderna innebär ettdominerande problem och skapar stor osäkerhet för ett så oljeberoende ochuilandsberoende land som . För att klara oljeförsörjningen måste vi ökaden svenska exporten. Annars har vi ingenting all betala med. Vi måste varaöverens om att en följd av detta är all konsumtionen,både den privata och denoffentliga, måste hållas tillbaka. Det räcker inte längre med atl exporteralika mycket som vi importerar i form av varor och tjänster, utan vi måste haett kraftigt exportöverskott för att täcka detväxande underskottet i andra delar av betalningsbalansen. Vimåste alltså ha detla som givna utgångspunkter. Frågan är då vilka uppgifter viskall ge oss på föratt klara problemen. Några är enligt min mening alldelessjälvklara. För det första måste vi minska förbrukningen av olja. Det har sagtstill leda, men det behöver upprepas. Det är ändå och den övrigaindustriväridens ödesfråga. Vi måste göra det för ekonomins, miljöns och vårförsörjningstrygghets skull. Men framför allt måste vi minska oljeförbrukningenförde fattiga ländernas skull, eftersom del faktiskt rör sig om en för världengemensam resurs, som de rika länderna nu slukar i sig med en alltmer växandeaptit. Vimåste fördel andra underiätta för näringslivet och arbetsmarknaden. Vi måste setill att de omställningar som är nödvändiga också kan åstadkommas. Det kräverinsatser på yrkesutbildningens område, på arbetsmarknadspolitikens område ochför de handikappade. Det kräver också att någonting görs åt det gamla förlegadekönsrollsmönstret. Fördeltredje måste vi öka .sparandet i näringslivet. Vi vet att företag som går braär den säkraste tryggheten för de anställda. Vi måste också se till attSparandet i näringslivet kan ökas på för löntagarna acceptabla villkor. Fördet fjärde måste vi öka utbildningens kvalitet. De unga har rätt att begära enskola som ger dem kunskaper och färdigheter. Den kravlösa skolan är ingetprogressivt. Den utlämnar de elever som har de sämsta förutsättningarna ochdet sämsta stödet hemifrån. Vimåste också ta på allvar den kritik som från praktiskt taget alla håll riktasmot den högre utbildningens brister, vilket i sin tur leder lill brister i denforskning som vi i hög grad är beroende av för Just den omställning avnäringslivet som måste lill för att klara en ny konkurrenssituation. Vimåste vidare, herr talman, se till atl vi för ett skattesystem somfördelningspoliliskt och på annat sätt fungerar bättre. Vi måste ta en rejälrond mot avdragsjakten, mot de svarta pengarna och mot den växandespekulationen i diamanter och annat. Det gäller i ställel au få folk alt salsapengar i produktiva saker, som bidrar fill aft stärka det svenska näringslivet. Medallt detla som utgångspunkt är det också nödvändigt att påpeka vad vi inle kangöra. I det läge vi nu befinner oss i kan vi inte salsa på åtgärder somförsämrar den svenska industrins konkurrenskraft, vilket givetvis en3-procentig proms skulle innebära. Vi kan inte, om vi vill åstadkomma etträttvisare och bättre fungerande skattesystem, avvisa kravet på lägremarginalskatter som något orätffördigt ur fördelningssynpunkt. Vi kan inteförneka att det krävs en nyprövning av mycket inom den offentliga verksamheten. Viskall inte heller öka spänningarna i det svenska samhället genom attföra en socialt orättfärdig politik och vägra lyssna på löntagarorganisationerna.I ställel bör vi ta vara på det bästa i svensk tradition av förnuft ochansvarstagande för att föra genom den här bekymmersamma krisen. OLOFPALME (s) replik: Det är rätl, . Upp till kamp mot spekulanter ochprofitörer! Det ställer vi gärna upp på. HerrBohman bör försöka hålla sig till sanningen. sade han två gånger attskattekvoten har sjunkit under den borgeriiga regeringen. Han sade likadant ipartiledardebatten i radio -Jag vet inte hur . Jag sade att delinfe var sant. 1 KI:s höstrapport står att skattetrycket i procent av BNP,dens. k. skattekvoten, var 50,1 96 1976 och preliminärt 1979. Del kanbli en ändring med någon tiondel. Det har alltså skett en ökning med 2,4procentenheter under den borgerliga regeringens tid. Detkanske är pinsamt att det totala skattetrycket har ökat så pass kraftigt underden borgeriiga tiden. Men man kan inte liksom piska vågorna. Man måsteändå försöka erkänna fakta och tala om hur del är: vi lovade sänkta skatter,men vi höjde tyvärr skattekvoten . Det är sanningen. Närherr skall visa samförstånd blir han fariig, för då skäller han påsocialdemokraterna värre . Det är liksom den trall han kan. Nuåterföll han i valrörelsen och talade om hur fruktansvärda skatterna är ochvilka väldiga behov som finns av en skattesänkning. Men ni har Ju makten, herrBohman. Ni har hållit långa tal om nödvändigheten av att sänkaskatterna. Gör det då, om ni har pengar till det. Istället for något sommöjligen var en blygselns rodnad över änne, och så började hanräkna upp alla skattehöjningar som förbereddes på vin, sprit, öl,el och bensin.Men de skattehöjningarna sker inte för att skaffa pengar utan för andraändamål. Det blir dock pengar av dessa åtgärder, och dessa pengar kan nianvända för atl finansiera skattesänkningen. Det är bara enkel reguladetri, somman fick lära sig i den gamla kunskapsskolan. Varför stoppa huvudet i busken?Ni höjer skatten, bl. a. för att skaffa pengar, men talar här somom ni skulle sänka skatten. Def är inte sant. HerrFälldin tog fram några siffror ur ett gammalt valtal. Arbetsgivaravgiftensminskning var fel. Det var att lura löntagarna, som hadegjort upp under andra förutsättningar. Åtgärden var verkningslös frånsysselsättningssynpunkt men berövade statskassan fyra eller fem miljarderkronor, vilket ytterligare förvärrade budgetunderskotten och gav till hans propaganda mot den offentliga sektorn. Det är sanningen. Tillherr vill jag säga att vi naturiigtvis behöver en skatteomläggning.Men vad Jag talar om är den disponibla inkomsten efter skatt. Om man ökar dendisponibla inkomsten efter skatt med 11 96 för höginkomsttagarna och med 2 96för låginkomsttagarna -Jag talar inte om kronor en gång utan om procent avdisponibel inkomst - innebär detta en snedfördelning, som utmanar den socialarättfärdigheten. Ni säger att det inte kostar någonting, eftersom det intefinns så många med höga inkomster, men del hjälper inte. Om låginkomsttagarnaskall kompensera sig fördetta i avtalsrörelsen, blir det väldigt dyrt. Tyvärr skall man tydligenhålla fast vid marginalskattelaket. Man hartalat om samförstånd. Vår vilja till samförstånd beror inte pånågon förhoppning om atl vi skall fö vara med och dela ut stora förmåner tillolika befolkningsgrupper. Vårt lands ekonomiska läge är allvariigt och gerunder inte något utrymme för frikostiga löften. Det sade viföre valet, och vi känner stolthet över att vårt budskap - hur kärvt def än kanlåta - är detsamma efter valet. Viär beredda att medverka till en ansvarsfull, återhållsam ekonomisk politik,trots att det för ett oppositionsparti kunde te sig frestande atl kasta lossoch ohämmat bjuda över allt vad regeringen föreslår. Vi skall konsekvent verkaför vår politik, vare sig vi befinner oss före eller efter ett val, vare sig visitter i regering eller opposition. Detinnebär naturiigtvis också en öppen attityd mot andra. Vi kan däremot icke gevika i fråga om vår grundläggande ideologiska uppfattning, vår kamp förrättvisa och solidaritet. Om vi i detta land skall föra en kärv och stramekonomisk politik - och mycket talar för det - skallbördorna fördelas efter bärkraft. Vi kommer aldrig att gå med på all löntagarnaensamma skall bära hela lasset. Vi kommer inte att acceptera ensvångremspolitik för de svaga och utsatta grupperna, som deekonomiskt privilegierade slipper undan eller t. o. m. för nya förmåner. Isynen på fördelningsfrågorna och solidariteten kommer er vilja till samförståndalt testas.