prot · G309119 · 1979-12-31 00:00:00 — Jag vet också att det förekommitöverläggningar mellan representanter för läns landsting och länslandsting, och de överläggningarna kan också bli vägledande för det fortsattaarbetet med den här propositionen. Vibefinner oss här i landet i ett svårt ekonomiskt läge. Det är därför enligt Om landets indelning i sjukvårdsregioner minuppfattning inte rimligt att genom en proposition om regionsjukvården vidtaförändringar som skulle innebära ytterligar'e påfrestningar på det ekonomiskaläget. Vi måste ta till vara de resurser vi har och inte rasera på ett ställeför att bygga upp niotsvarande pä ett annat. Det är inte förenligt med densituation, som vi befinner oss i . Ursprunget till utredningen om regionsjukvården och denaviserade propositionen var situationen för . Hans Alsénsäger att man skall förändra för och sedan vara mycket försiktig. Om detvore så enkelt, skulle jag tycka att det vore väldigt bra. Men för attförbättra situationen för måste man tillföra befolkningsunderlag på någotsätt, och det påverkar de övriga landstingen. Jag delar personligen Hans Alsénsuppfattning att de åtgärder som skall vidtas skall vara så små som möjligt. Detär med den målsättningen jag arbetar. Jag kommer självfallet också att ta största möjliga hänsyntill regionsjukvårdsnämndens skrivelse och till alla övriga skrivelser somkommit in till departementet i den här frågan. Avsikten är att propositionen skall överlämnas tillriksdagen , om det är möjligt. Kan vi inte hitta en framkomlig väg,får vi tyvärr kanske skjuta ytterligare på propositionen. HANS ALSEN(s): Det blev, om jag får uttrycka mig så, ensmula bättring i det andra anförandet av statsrådet, och det hälsar jag medtillfredsställelse. Min kritiska inställning till statsrådets ochdepartementets sätt att hantera överläggningarna med berörda landsting ståremellertid kvar oförändrad. Det lämnar verkligen mycket övrigt att önska. Detsom statsrådet i sitt andra inlägg pekar på verifierar min uppfattning. Efteröverläggningarna med företrädare fick man lov attskjuta på propositions-avlämnandet. Det vittnar om en minst sagt dåligplanering att man inte förlägger överläggningar som kan föranleda förändringartill en sådan tidpunkt att de på ett meningsfullt sätt kan påverka beslutetutan att man behöver ändra på den tidsplan som redovisats för . Detfarväl ändå inte vara så, fru statsråd, att det som departementet meddelarriksdagen beträffande planerade propositioner icke är förankrat i verkligheten.Om det förhåller sig på det sättet är det ju allvarligt. Så upprepar då statsrådet att det varit överläggningar medrepresentanter för läns landsting. Det konstaterade jag också, och detvar med den utgångspunkten som min allvarligaste kritik riktades. Deöverläggningarna hölls innan min interpellation skrevs och innan de här olikapropåerna kom från läns landsting i form av den skrivelse jag tidigareciterat och i form av skrivelsen från regionsjukvårdsnämnden. haringa överläggningar hållits. Men säger statsrådet - och det tar jag fasta påoch hälsar som mycket positivt - att propositionens innehåll självfallet skallbaseras på överläggningar med berörda sjukvårdshuvudmän. Det tycker jag är enriktig inställning, men då hoppas jag också att hanteringen i fortsättningenblir bättre och ur landstingens synpunkt anständigare och därmedockså resultatbringande vad det gäller propositionens innehåll. Jag tycker att det är en klok inställning som statsrådetHolm har när hon säger att om vi inte klarar det härpå ett riktigt och rimligtsätt , så får vi skjuta på propositionsavläninandet. Jag tror attdet av många skäl vore klokt att ha en sådan inriktning. Det är först då somman enligt min mening får verkliga möjligheter till ordentliga - jag strykerunder ordentliga -överläggningar med berörda landsting. Det är också angeläget för mig att notera att statsrådet,som är ansvarig för sjukvårdsfrågorna, säger att det ekonomiska läget geranledning till att inte vidta allför omfattande förändringar, sorn skullemedföra ökade kostnader för olika ansvariga - såväl statsmakt som regionaltansvariga, i det här fallet landstingen. Det är viktigt att den uppfattningenfinns. Vad sedan gäller mitt uttalande att det är problemsom i första hand måste beaktas - och det tycker jag är självklart även i enekonomiskt besvärlig situation - så vet jag efter resonemang med representanterför olika landsting, framför allt mitt eget landsting, att man där har mångakonstruktiva förslag som skulle kunna medföra att problem kunde avhjälpasutan alltför stora kostnader. Det är därför som jag så enträget stryker underdet angelägna i dessa meningsfulla överläggningar med landstingen. Om landets indelning i sjukvårdsregioner Det ursprungliga förslag som vi presenteradesammanföll i stora delar med yttrande överregion.sjukvårdsutred-ningen. Att detta sedan uppenbarligen inte var iöverensstämmelse med de enskilda landstingens önskemål på den här punkten är juen helt annan sak. Det är efter intryck av överläggningarna som vi alltsåkommer att ta nya initiativ till överläggningar - till dess att vi nårsamstämmighet med landstingen. Det finns absolut ingen anledning för mig ochför att forcera fram en proposition som inte står iöverensstämmelse med landstingens önskemål, det kan jag försäkra . HANS (): Den syndare som sig tillrättaför skall hälsasvälkommen i olika sammanhang - och i det här fallet tycker jag det är fråga omförsyndelser. Men tydligen år man beredd att rätta till dem och ta den tid ianspråk som krävs för en god produkt - med andra ord en god proposition, somtillgodoser de olika önskemål som finns på detta område. Det gäller inte minstönskemålen hos sjukvårdshuvudmännen, som ju arbetar nära de sjukvårdsbehövandeoch känner de problem och de kostnader som är förknippande med en sådan härverksamhet. Överläggningen var härmed avslutad. Om sjukpenningplaceringen vid vidareutbildning § 4 Omsjukpenningplaceringen vid vidareutbildning Socialministern erhöllordet för att besvara () anmäldainterpellation. 1979/80:167, och anförde: har- mot bakgrund av någraredovisade tillämpningsfall avseende rätten att behålla oförändradsjukpenninggrundande inkomst under vidareutbildning - frågat mig om jag anseratt de riktlinjer, som ligger till grund för bedömning av vad som är att anse somvidareutbildning inom eget yrkesområde, är tillräckligt klargörande för att denförsäkrade skall veta under vilka villkor han eller hon påbörjar en utbildning,som vederbörande anser vara vidareutbildning inom eget yrkesområde. Beslut i enskilda försäkringsärenden fattas avförsäkringskassorna och kan överprövas av försäkringsrätt ochförsäkringsöverdomstol. Domarna i främst försäkringsöverdomstolen är avgörandeför den närmare lagtillämpningen. Vidare ankommer det på riksförsäkringsverketatt ge ut de närmare föreskrifter som behövs för försäkringskassornastillämpning av försäkringen. Verket har också ensärskild onibudsenhet som bevakar rättspraxis inom socialförsäkringsområdet. Frågan om den försäkrade kan få tillräckligt klargörandebesked angående sina sjukförsäkringsförmåner under viss utbildning är alltsåberoende av i vilken utsträckning motsvarande situation har prövats tidigare.Detta gäller i princip inom hela socialförsäkringsområdet. Sjukpenningen från den allmänna försäkringen är avsedd attge kompensation för den försäkrades inkomstbortfall på grund av sjukdom. Densjukpenninggrundande inkomsten skall omprövas när den försäkradesinkonistförhållanden ändras. Inkomständringen som beräknas bestå leder vanligen inte till sådan omprövning. Enligt de bestämmelser i lagen om allmän försäkring sorngäller skall fastställd sjukpenninggrundande inkomst inteheller ändras under tid då den försäkrade bedriver studier för vilka han uppbärsärskilt vuxenstudiestöd enligt studiestödslagen eller utbildningsbidrag fördoktorander. Detsamma gäller för den som undergår arbetsprövning elleryrkesutbildning vid eller eljest genomgår yrkesutbildningefter förmedling av en arbetsmarknadsmyndighet. Utöver dessa lagregler har utbildats praxis som innebäratt försäkrad i vissa fall får behålla sin sjukpenninggrundande inkomst vidlängre studier än . Det gäller vid tjänstledighet för studier inomeget yrkesområde oberoende av studiernas längd och om ersättning utgår frånarbetsgivaren. Även försäkrad som slutar sin anställning för att studera inomeget yrkesområde får behålla sin tidigare sjukpenninggrundande inkomst, dockunder högst . Övriga försäkrade blir vid studier som beräknas pågå underlängre tid än försäkrade för enbart sjukvårdsförmåner. Ändringen avden sjukpenninggrundande inkomsten sker efter det attförsäkringskassan fått kännedom om inkomstförändringen. I detta sammanhang vill jag nämna att studerande somuppbär studiemedel, vuxenstudiebidrag eller utbildningsbidrag vanligen fårbehålla sin ersättning även vid sjukdom . Jag vill tillägga att i direktiven för den arbetandestudiestödsutredningen ingår att belysa frågan om de studerandesförsäkringsskydd under och i anslutning till studietiden. Jag tackar socialministern för svaret. Jaghar frågat socialministern om hon anser att de riktlinjer som ligger till grundför bedömning av vad som är att anse som vidareutbildning inom eget yrkesområdei försäkringslagens mening är tillräckligt klargörande för att den enskildeskall känna till sina rättigheter. Jag upprepar min fråga här, för jag kantyvärr inte säga att det långa svar som socialministern har givit mig harhandlat om det här problemet. I synnerhet för kvinnor som skall ha barn kan ennedflyttning i sjukpenningklass betyda i förlust. 1972 skrev sina riktlinjer för bedömningar i den härfrågan hävdade man att större hänsyn skulle tas till kvinnligaförsäkringstagare just av dessa skål. Och det är säkert ingen tillfällighet attdet slumpmässigt utvalda material jag har haft tillgång till frånförsäkringsöverdomstolen i de flesta fall har handlat om kvinnor. Det fall som har fått mig att börja titta närmare på deriktlinjer som gäller är just en flicka som studerar på ochsom skall ha barn och har blivit nedflyttad i sjukpenningklass. Det är ocksåett av de fall som jag har nämnt i min interpellation och som socialministernborde ha berört. har här först gjort bedömningen attutbildningen skall anses som vidareutbildning inom eget yrkesområde, och sedanhar man ändrat sitt beslut. Att den som är radiotekniker på uppfattarjournalistutbildningen som en utbildning inom eget yrkesområde är inte allskonstigt, eftersom både radioutredningen och Lokalradio anser attradioteknikers och producenters arbete skall vara integrerat. Att dessutombehoven av kunskaper inom resp. yrkesområde ökar markeras främst genom attDramatiska institutets tvååriga radiolinje ger eleverna kompetens för bådeproducent- och teknikerfunktionerna i radioverksamheten. Den som tartjänstledigt för att som tekniker vidareutbilda sig på producentsidan i syfteatt bli en bättre tekniker tror naturligtvis mot bakgrund av detta att dennavidareutbildning också i försäkringslagens mening skall betraktas somutbildning inom eget yrkesområde, i synnerhet mot bakgrund av att ettsjukvårdsbiträde får behålla sin sjukpenning under utbildning till arbetsterapeut,en kontorist under utbildning till programmerare osv. Vid de kontakter jag har haft med lokala försäkringskassorhar man hävdat en tumregel: utbildningen faller utanför eget yrkesområde, omman utbildar sig från att handlägga en fråga till att bli ansvarig för den. Denriktlinjen strider dock mot praxis, eftersom försäkringsdomstolen har låtit en Om sjukpenningplaceringen vid vidareutbildning Om sjukpenningplaceringen vid vidareutbddning dagmammabehålla sin sjukpenning under sin utbildning på förskolesemina-riet, som ju gerkompetens för att bli föreståndare för ett helt daghem. Det är ytterligare ettexempel på oklarheter i tillämpningen. Det är svårt eller omöjligt för försäkringskassorna att gefullständiga besked i varje enskilt fall. Men det finns trots allt riktlinjervilkas tillämpning kan diskuteras av oss politiker. För de enskildaförsäkringskassorna är det omöjligt att följa utvecklingen på arbetsmarknaden,men borde här ha redogjort för de riktlinjer som används för attavgöra vad som faller inom eget yrkesområde, i stället för att i svaret ta uppannat som inte har med min fråga att göra. måste också kunna ge ettomdöme om klarheten i riktlinjerna. Om socialministern anser att det fungerarbra. låt oss då diskutera frågan med den utgångspunkten. Om socialministernanser att det fungerar dåligt, gör då någonting åt det! Socialministern har i sista stycket i svaret hänvisat tillatt man i studiestödsutredningen skall belysa de studerandes försäkringsskydd.Då undrar jag, för att få någon vägledning i den fråga som jag har ställt här:Betyder detta att man också skall titta på vilken utbildning som faller inomeget yrkesområde? Det blir en fråga om bedömning att avgöra vadsom är att betrakta som vidareutbildning inom eget yrkesområde - med de mångagränsfall som vi där kan se och som gav exempel på. Och närdet gäller bedömningsfrågor är det nödvändigt att styrningen sker inom detillämpande myndigheterna. Det som är aktuellt just nu gäller ,och tillämpningen av riktlinjer när det gällervidareutbildning inom eget yrkesområde har blivit alltmer generös. Men jag vill gärna hålla med om att detär mycket olyckligt om man - som i det fall som relaterade -får en felaktig upplysning orn vad som blir de ekonomiska förutsättningarna fören utbildning som man har startat. Därför är det en självklarhet att vimåste arbeta så att man begränsar de här oklarheterna. För det första måste naturligtvis de informationer somlämnas från till den som ställer en fråga vara så fullödigasom möjligt. För det andra måste den som ställer en fråga tillförsäkringskassan också i sin tur ge så bred upplysning om de förhållanden somutgör förutsättningarna att man kan bringa klarhet i vad situationen gäller. Det finns stora variationer i utbildningssituationen, ochskulle vi gå ut och ge mycket detaljerade riktlinjer i detta avseende tror jagatt det skulle bli till förfång för dem som ändå inte kominer attinnefattas av de detaljerade riktlinjerna. Min uppfattning är i stället den attnian skall ha generösa regler för vad som är att betrakta som eget yrkesområde.Det är väl närmast självklart att en utbildning för befordran inom eget yrkeskall betraktas som ett mycket positivt inslag i utbildningssituationen. F. ö. vill vi genom studiestödsutredningens arbete få justden här frågan om de studerandes försäkringsskydd belyst i alla avseenden. att man idetta utredningsarbete också tar in sådana saker som frågor om Nr 119 vilken typav utbildning som skall räknas med när det gäller berättigande till Måndaeen den studiestöd för de kategorier som vi nu talar om. BONNIEBERNSTRÖM (fp): Det finns alltså vissa riktlinjer , somman använder när man skall bedöma om en utbildning faller inom egetyrkesområde. Och man måste ha tumregler. Annars kan inte de enskildaförsäkringskassorna klara något ärende alls. a. finns den regeln att enlärare som undervisar i ett ämne men inte har utbildning som ger behörighet ochsom sedan vidareutbildar sig för att få behörighet får behålla sin sjukpenning. har socialministern gett en annan riktlinje, som jagtycker var mycket positiv, nämligen att man skall vara generös vidtillämpningen av reglerna för sjukpenningplacering vad gäller utbildning förbefordran inom ett företag. Det ar också ett urvalskriterium, som man kan geförsäkringstagaren upplysning om. Socialministern hänvisar till att försäkringskassornamåste kunna informera försäkringstagarna, och det måste de förvisso kunnagöra. men försäkringskassorna måste då få inforniation någonstans ifrån om hurde skall informera och vad de skall informera om. Därför menar jag att manmåste göra riktlinjerna bättre, för att försäkringskassorna i sin tur skallkunna ge en bättre information till försäkringstagarna. Men vi har här fåttytterligare en grund att stå på, och det är jag tacksam för. Om sjukpenningplaceringen vid vidareutbddning Jag vill understryka att praxis i vårt landnär det gäller tillämpningen av de lagar som vi stiftar här i är attde egentligen inte får sin slutliga utformning förrän man har prövat olika mål.som blir avgörande för handläggningen i försäkringskassorna utöver de allmännariktlinjer som är givna. Ju fler sådana ärenden som blir prövade, desto störreblir också möjligheterna för försäkringskassorna att göra sina bedömningar. Jag vill också understryka vad jag har sagt i mittinterpellationssvar, om att också har den här fråganunder ständig prövning för att bringa så stor klarhet som det någonsin ärmöjligt i de enskilda fallen, så att ingen skall behöva sväva i tvivelsmål omvilka rättigheter man har. Jag är ganska nöjd med vad socialministern nuhar sagt. Det första svaret gav mig inte något vidare besked, men tycker jagatt det börjar ordna upp sig. Socialministern hänvisar till att man skall se generöst påbefordran inom företaget; det strider visserligen mot den praxis somförsäkringskassorna har tillämpat ute på fältet. Jag utgår emellertid från attriksförsäkringsverket nu Om sjukpenningplaceringen vid vidareutbildning tar fastapå vad socialministern har sagt och sänder ut information om det tillförsäkringskassorna. Överläggningen var härmed avslutad. § 5 Föredrogs och hänvisades 1979/80:158till utbildningsutskottet 1979/80:162till jordbruksutskottet 1979/80:166fill trafikutskottet § 6Föredrogs och hänvisades 1979/80:1963till kulturutskottet § 7 Föredrogs men bordlades åter Konstitutionsutskottetsbetänkande /80:44 betänkande 1979/80:39Socialförsäkringsutskottets betänkanden /80:14 och 15 Socialutskottetsbetänkanden /80:33 och 34 betänkanden /80:25 och 27Näringsutskottets betänkande 1979/80:36 betänkanden1979/80:22-24 § 8 Föredrogs och bifölls Interpellationsframställningarna1979/80:177 och 178 § 9 Kammaren åtskildes .