prot · G309154 · 1979-12-31 00:00:00 — Man måste ha ett samlat program och bättreutbildningsmöjligheter över huvud taget. Sedan måste man i det lägga in ocksåstudie- och yrkesorienteringen, där insatser måste göras. Det handlar här omungdomar som är skoltrötta och som man inom syo-personalen måste jobba ganskamycket ined för att det skall fungera. Man måste, som jag sade, förbättra studiestödet och manmåste försäkra sig om att det verkligen finns praktikplatser. Därför säger vi att det inte går att anta det härförslaget. Det är inte möjligheter som erbjuds, utan vad som erbjuds aren massaförsämringar. Vi kräver avslag på propositionen, men vi vill att regeringenskall komma igen med ett bättre och samlat åtgärdsprogram, värt namnet. Åtgärder för an främja ungdomens utbildning i gymnasieskolanm. RAULBLUCHER (vpk) replik: Det låter verkligen som en saga att företageninte skulle tjäna på den här s. k. utbildningen. Kursplaner skall följas, osv.Ja. vad skall då företagen ha för intresse av det? Hur skall man kunna få meddem? Och varför skall man över huvud taget förlägga utbildningen till privataföretag? Är det inte vettigare att satsa på den skola vi har? Ärdet inte vettigare också att satsa pade ungdomar som nuär ute i arbete, att låta dem få ha kvar sina inkomster och sina möjligheteratt klara sig, även om det är magert? Det är däri klasspolitiken ligger - attde ungdomar som av skoltrötthet har lämnat skolan och har beredskapsarbeteskall berövas möjligheterna att på detta sätt vara ute i arbetslivet, låt varaatt det åren dold arbetslöshet. skall jag än en gång beröra begreppet kapitalist, eftersom Åtgärder för att främja imgdomens utbildning i gymnasieskolanm. statsrådetMogård inte förstod min s. k. komplimang. Jag vill inte ens kalla för kapitalist, eftersom jag inte alls känner till hennesekonomiska förhållanden. Jag anser dessutom att ordet kapitalist inte är enbeskyllning utan en saklig benämning på en person som formerar sitt kapitalgenom att tjäna på andras arbete. Det är definitionen på en kapitalist. OmBritt Mogård är en kapitalist eller ej är föga intressant i denna debatt. En av dem som jag har haft kontakt med ute ilandet beträffande möjligheterna att genomföra den reform vi nu debatterar hadegjort den iakttagelsen att den socialdemokratiska partilinjens anhängare harmindre styrka ju längre bort från man kommer. Jag tror att detfaktiskt är sant. vill påstå att den yttersta utvägen, nämligenyrkesin-trodiiktionen, skulle vara den enda och stora nyheten i dennaproposition. Den stora nyheten är det ändrade statsbidraget tillgymnasieutbildning, vare sig den är förlagd till skola eller företag, och tilllärlingsutbildning. Det är den stora nyheten, som möjliggör den kopplingmellan skola och arbetsliv som inte minst socialdemokraterna har efterlyst . tog sedan upp syo-verksamheten ochtalade om att socialdemokraterna kräver vissa nödvändiga förändringar avsyo-organisa-tionen. I vanliga fall brukar vi avvakta att förslag läggs fram avregeringen. vet mycket väl att den femårigaförsöksverksamheten nu har utvärderats och att SÖ:s förslag bereds inomregeringskansliet. F. ö. är introduktionsprogrammen i hög grad en riktad syo -och det är nog inte så dumt. Vidare tog upp studiestödet. Det ärsamma förhållande där. är snart klar. och harett par gånger uttalat att stödet till de yngre eleverna i gvmnasieutbildningskall prioriteras. Men vi brukar faktiskt avvakta utredningars förslag, innanvi börjar anfalla varandra på den grunden. Slutligen: replik om att vi skall byggavidare på skolan och ge ungdomarna jobb eftersom det är vad de vill haförefaller mig vara skriven . Den saknar, för att vara mild.i viss utsträckning aktualitet i dagens debatt. Talmannen anmälde att anhållit att tillprotokollet få antecknat att han inte ägde rätt till ytterligare replik. LARZJOHANSSON (c): har alla som på någotsätt sysslat med utbildning av ungdomar i gymnasieskolan gjort en hel del nyaerfarenheter, av vilka jag tänker redovisa några. De förtjänar att redovisas idet här sammanhanget därför att de utgör en stor del av bakgrunden tilltillkomsten av denproposition vi nu behandlar, nämligen proposition 145 jämte de delar avbudgetpropositionen som direkt hänger samman därmed. Vi har upplevt hur anspråken på antalet platser igymnasieskolan ständigt har ökat dels därför att antalet 16-åringar som lämnargrundskolans högstadium blivit allt större - årskullarna fortsätter att varaexceptionellt stora under -, dels också därför attungdomar i den åldern och med den utbildningsbakgrunden haft allt svårare attfå ett jobb om de så önskat. Och det önskar ganska många! Orsakerna till dessa svårigheter känner vi också ganskaväl: den långvariga lågkonjunkturen, ungdomarnas bristande arbetslivserfarenhetoch den alltmer komplicerade arbetsrättslagstiftning som vi alla gemensamtbidragit tillhar tillsammans verkat åt samma håll. Det är alltför optimistisktatt tro att ens ett mycket gynnsamt konjunkturläge i någon nämnvärd grad skulleändra dessa förhållanden. Kommunerna, och f. ö. också landstingen inom sinautbildningsområden, har gjort stora och lovvärda insatser för att öka sinutbildningskapacitet. Men det har ändå inte räckt, och vi har nödgats att sealltför många ungdomar utestängda från gymnasieskolorna. Det har inte räcktdärför att skolan i konkurrens med andra angelägna samhällsåtaganden inte fåtttillräckliga ekonomiska resurser. Man har haft svårigheter att få tag pålämpliga lokaler, och ibland har man på grund av ett onödigt byråkratisktramtänkande inte fått anordna de utbildningar man velat och haft elevönskemålom. Detta har också lett till att de dyrare, merlokalkrävande. yrkesinriktade och direkt yrkesförberedande utbildningarna fåttkomma i andra hand. Av den anledningen har många skoltrötta ungdomar, som intevelat fortsätta i en teoretisk utbildning i en traditionell skolmiljö, avståttfrån att söka till gymnasieskolan. Ett sätt att möta dessa tendenser har varit att anordna s.k. företagsförlagd, inbyggd utbildning. Men också här har vi mött motgångar.Många företag som tidigare tagit emot elever från gymnasieskolan har efter entid börjat tacka nej med olika motiveringar. Ett ofta återkommande skäl harvarit det krav på tills-vidare-anställning som varit förknippatmed den inbyggda utbildningen, men den relativt låga ersättning som skolan harkunnat betala har också varit en bidragande orsak. Till allt detta skall läggas att man inom vissa branscheroch inom vissa utbildningar genom avtal mellan arbetsmarknadens partertillförsäkrat en del av ungdomarna lön . Det som jag nu redovisat har i hög grad varit orsaken tillatt vi haft och fortfarande har en betydande ungdomsarbetslöshet, inte minstbland 16-17-åringarna. Denna ungdomsarbetslöshet har vi under en följd av årsökt möta med arbetsmarknadspolitiska åtgärder, beredskapsarbeten, arbetsmarknadsutbildningoch kontant arbetsmarknadsstöd. Detta har inte varit en lycklig utveckling. Mot den bakgrund som jag nu tecknat är det förvånande, föratt inte säga anmärkningsvärt, att den socialdemokratiska oppositionen ställtsig så negativ till de förslag som vi nu behandlar. Vad som är de verkliga motiven Åtgärder för att främja ungdomens utbildning i gymnasieskolanm. Åtgärder för att främja ungdomens utbildning i gymnasieskolanm. för dettaär höljt i dunkel, och de skäl som man redovisar emot förslagen är tämligensvaga. Ett av skälen skall jag dock gärna kännas vid. och det ärden korta tid som återstår till dess vi skall börja genomföra förslagen.Utskottet har också konstaterat detta, vilket har upprepats gång på gång, Åandra sidan är det ju inga revolutionerande nyheter vi kommer med. Inbyggdutbildning har vi haft förut. Det som sker är att vi underlättar förkommunerna att anordna sådan genom att undanröja en del hinder och genom att geett med annan utbildning likvärdigt statsbidrag. Kortkurser och olika former av yrkesintroduktion har viockså haft tidigare, och kommunerna har redan nu ett uppföljningsansvar förungdomarna efter avslutad grundskola. Det ansvaret markeras nuytterligare, och också här ställs resurser till kommunernas förfogande. Man glömmer dessutom gärna bort att när vi nu avvecklar dekommunala beredskapsarbetena, så frigörs också där betydande resurser, eftersomkommunerna själva fått svara för av kostnaden. De resurserna kan användasi den planering som krävs för att successivt och så snabbt som möjligtslussa in ungdomarna i utbildning. Jag vill här gärna citera några rader ur ettbrev som utbildningsutskottet har fått från skolstyrelsen i , Brevet ärvisserligen skrivet med ett helt annat syfte, men jag vill ändå läsa uppinledningen. Det står bl, a, följande: '"har byggt upp enorganisation för att hjälpa arbetslös ungdom mellan till utbildning,arbete/beredskapsarbete. För detta har skapats en ungdomsgarantienhet beståendeav Syo-konsulenter, socialassistenter och arbetsförmedlare som gemensamtarbetar med dessa frågor," Här visar man ju klart att man har personellaoch ekonomiska resurser, det gäller bara att använda dem på ett annat sätt. När man t;i!ar sig varm för beredskapsarbeten glömmer manockså bort att dessa räcker högst och alltså är en mycket temporärlösning. Låt mig sedan ta upp en annan tvistefråga:kvalitetsaspekten. Vi menar, att om man skall kunna ställa krav på denföretagsförlagda utbildningen, måste man också vara beredd att betala för sig,och den möjligheten får vi nu med det nya statsbidraget. Det bidraget, såvälsom bidragen till de övriga utbildningsformerna, ger dessutom utrymme för enbetydligt större insats från kommunernas sida när det gäller att planera, ledaoch följa upp utbildningen. Dessutom ger såväl den inbyggda utbildningen somlärlingsutbildningen "skolledarpoäng". precis som all annanutbildning i gymnasieskolan. Det är förvånande att man inom oppositionen inte ser ochvill erkänna alla de uppenbara fördelar som finns i det här förslaget, att maninte inser att det är ett rättvisekrav och en fråga om jämställdhet att vi geralla ungdomar en utbildning, som ger dem bättre förutsättningar att mötaframtiden, att man inte inser att alla ungdomar bör ges de här möjligheterna pålikvärdiga ekonomiska villkor, så att vi kommer bort ifrån de orättvisor somgälleri dag. Det är svårt för många ungdomar att se det jämlika i att vissa avderas jämnåriga kamrater får betalt under sin utbildning, att vissa får ettrelativt välbetaltberedskapsarbete och att vissa får betalt för att göra ingenting. Vi har sett alltför många exempel på ungdomar som"hoppat av" från sin gymnasieplats för att ta ett kortfristigtberedskapsarbete i stället och sedan blivit arbetslösa. Tillsist, herr talman, vill jag för min egen och för centerpartietsdel göra en markering och lyfta fram en passus ur propositionen. Det gällerelevernas arbetsrättsliga ställning. Vi anser att det är viktigt att slå fastatt alla ungdomar som genomgår denna utbildning skall vara att betrakta somelever i gymnasieskolan under hela sin utbildningstid, även om en större ellermindre del av denna utbildning är förlagd till arbetsställe utanför skolan.Därav följer att det inte skall vara ett anställningsförhållande mellan elevenoch företaget, utan de avtal som kan behöva träffas skall träffas mellan skolanoch företaget i fråga. Låt mig också få säga till : moderaternahar inte fått ta kommandot i regeringen i denna fråga. Vi känner en stordelaktighet vid tillkomsten av den här propositionen. Det går bra att jämföramed vår motion 1288 från . Om hade ägnat sig åt att läsautbildningsutskottets betänkande i stället för att stå här och försöka göra siglustig, hade även han funnit att utbildningsutskottet säger sig med tillfredsställelsese på att regeringen i proposition 145 förordar en utvidgning av gymnasieskolanunder nästa läsår, detta sagt apropå den påstådda kallsinnigheten frånutskottets sida. Herr talman, jag ber med detta att få yrka bifall tillhemställan i dess helhet i utbildningsutskottets betänkande nr 34, Åtgärder för att främja ungdomens utbildning i gymnasieskolanm. () replik: Det var bra att refererade vadman har för sig i kommun. Där finns nämligen en framsyntsocialdemokratisk ledning som har sett till att bygga upp åtgärder för attfrämja ungdomarnas möjlighet att få arbete och utbildning. Det är så vi villatt man skall arbeta. Sedan säger att minsann känner sigdelaktig i den här propositionen. Då konstaterar jag bara; Så mycket värre förer-i många ungas ögon, säger också att propositionen inte innehållernågra revolutionerande nyheter. Det här är ett intressant försök att förringaförslagen i propositionen, och jag kan konstatera: Ett visst intryck harkritiken alltså gjort. Men på vilken stol hamnar ni då? Först blåser man upp enproposition, som skall ge ungdomar arbete och utbildning, infriaungdomsgarantin osv. Sedan ändrar man sig och säger att det inte är så mycketrevolutionerande nytt i det här förslaget, det är inte särskilt vittgående ochomfattande osv. Det är olika sätt att presentera samma proposition, tvåvarianter - ett nog så intressant spel. tycks det vara "operation skyla över" sompågår. Det här är ett ganska intressant sätt att föra politik på, men det ärett generande dåligt Åtgärder för att främja ungdomens utbildning i gymnasieskolanm. försvarför en proposition som handlar om så viktiga saker som ungdomars utbildning ocharbete. Dessutom är det i sak fel. t, ex, vad gäller möjligheterna för ungdomaratt gå igenom kortkurser med utbildningsbidrag. Det framgår tydligt avpropositionen att här inte finns några övergångsbestämmelser. skall denstimulans bort som finns - att genomgå kortkurser med utbildningsbidrag,Skoltrötta ungdomar skall alltså inte längre kunna motiveras med detta. Kan detverkligen vara ägnat att -såsom det står i propositionens rubrik - främjaungdomars utbildning? (vpk) replik: Om som utskottsledamot hadeägnat sig åt att läsa våra motioner hade han också sett att vi i vpk-motionernaklart har sagt ifrån att vi i och för sig inte har något emot en utökning avplatserna i gymnasieutbildning. Vi har däremot fortsatt att framföra kritik pådet sätt som jag gjorde i mitt anförande. Om fann lustigheter idet beror det väl på honom själv. Jag har inte avsett att göra mig lustig idetta mycket allvarliga ämne. Man kanske däremot kan göra siglustig över den villrådighet som finns hos regeringen när det gäller densamlade politiken. Regeringen vet inte vad den skall göra. Väntar den på någonsorts konjunktur som skall lösa de problem som man inte tar itu med, eller vadär det man väntar på när det gäller arbetslösheten? Någon mobilisering avsamhällets resurser för att komma till rätta med de mycket allvarligaarbetslöshetsproblemen har vi ännu inte sett i regeringens propositioner, inkl,proposition 100, LARZJOHANSSON (c) replik: Låt mig då säga till attdet är bra att vi kan vara överens om att på det här sättet har varitförutseende och har de resurser som jag redovisade. Det finns sådana resurser imänga kommuner, som verkligen har ansträngt sig för att bygga upp resurser föratt bl, a, hantera beredskapsarbetena. Då skall man inte komma ochsäga att det inte finns resurser i kommunerna för att hantera de här nyafrågorna. Det gäller att använda de resurserna på ett annat sätt än man hittillsgjort, och det har jag försökt peka på. Vi tycker inte alls att det är besvärande att kännadelaktighet i denna proposition. Vi har vid flera tillfållen framhållit - ochdetsamma framhåller utskottets majoritet - att det här är bra förslag. Jag harinte på något sätt försökt förringa betydelsen av dem. Det jag har försöktförringa, därför att det förtjänar att förringas, är alla dessa svårigheter somLena och andra försöker blåsa upp kring genomförandet av dennaförändring. Det är bra att vi får betydligt större resurser för att kunnaerbjuda ytterligare många fler ungdomar utbildning. Men det är således alladessa svårigheter som vi försöker förringa när vi pekar på att det inte är såstora märkvärdigheter det är fråga om. Har man haft företagsförlagd utbildningtidigare, vilket de flesta kommuner har. är det en fråga om att utöka denna,och det har många kommuner ansträngt sig att göra också, meninte lyckats därför att de har mött så många svårigheter. Många av dessa svårigheter försöker man i propositionenatt undanröja, och det redovisade jag också. En svårighet är elevernasarbetsrättsliga förhållande. En annan är statsbidragsdelen. Att man försökerundanröja dessa svårigheter är det som är bra i denna proposition. Det har viinte på något sätt velat förringa. Jag trodde möjligen att skulle säganågot om de arbetsrättsliga förhållandena också. Det finns med ett litet styckeäven om det i den socialdemokratiska reservationen, där man mycket starkttrycker på att man vill ha de här förhållandena mellan parterna avtalsmässigtreglerade. Reservanterna säger dessutom att för att det här skall leda framtill det nödvändiga antalet platser bör det ske tol. a. genom attlagstiftningen för anställningsfrämjande åtgärder utvidgas. Det skulle vara mycket intressant att mer konkret få redapå vad de tankegångarna egentligen innebär. Åtgärder för att främja ungdomens utbildning i gymnasieskolanm. () replik: Den sista frågan som ställdekommer han att få svar på senare under den här debatten. Jag är inte den endasocialdemokratiska talaren här. Den här frågan kommer särskilt de som talarför arbetsmarknadsutskottet att besvara. Beträffande utbildningsutskottets frågor vet LarzJohansson mycket väl att vi är helt överens om den ökade dimensioneringen avgymnasieskolan. har socialdemokraterna t, o, m, ställtyrkanden om ökad dimensionering som ni i efterhand har fått lov att acceptera. Det är inte det diskussionen gäller , utan det som ärdet nya i proposition 145, Det är egentligen två ting. Det ena äryrkesintroduktionen, som ingen vet vad det är. Den är mycket suddig, den saknarmål och den är kritiserad från alla håll. Ungdomarna är mycket rädda för attden kommer att innebära att de blir gratis arbetskraft åt företagen. Det andra som propositioneninnehåller är ekonomiska försämringar för ungdomar. Jag ställde en direkt frågatill , och eftersom han har en replik kvar kanske han vill svarapå min fråga: Är det att främja ungdomars utbildning att de mest skoltrötta kanfå stimuleras av ett utbildningsbidrag för att gå i kortkursverksamhet? Ellerfrämjar man utbildningen mer genom att ta bort detta utbildningsbidrag? LARZJOHANSSON (c) replik: Först vill jag uppehålla mig viddimensioneringsfrågan, som vi har diskuterat mycket ingående och därsocialdemokraterna det här året också, liksom uppenbarligen under en lång följdav år tidigare, har ägnat sig åt ett ramtänkande - det är så otroligt viktigtatt redovisa en ram av viss storleksordning. Men att denna ram under en långföljd av år innehållit en massa luft i form av platser som inte kunnat läggasut och i form av platser som har varit outnyttjade - inga ungdomar har funnitsi utbildningen - har man inte ägnat särskilt många tankar åt. Åtgärder för att främja ungdomens utbildning i gymnasieskolanm. Det är bl, a, det propositionen syftar till att åtgärdagenom att erbjuda andra former av utbildningar, utbildningar som kan passaelever som också är skoltrötta och som inte vill fortsätta sin utbildning i entraditionell skolmiljö utan som, om de får den här chansen till utvidgadföretagsförlagd utbildning, förhoppningsvis också kommer att ta den. Jag delar inte värderingar - att manskall försöka köpa ungdomarna till olika former av utbildning. Jag menar attmed de ekonomiska resurser som ställs till kommunernas förfogande bl, a,genom det förändrade statsbidraget, ökar man de ekonomiska förutsättningarnaför att fler ungdomar skall få utbildning, och det tycker jag är betydligtviktieare. Talmannen anmälde att anhållit att tillprotokollet få antecknat att hon inte ägde rätt till ytterligare replik. ANNA-GRETALEIJON (s): Jagar själv en av de många föräldrar som harbarn som slutar . Jag har därför haft möjlighet att på närahåll följa vad det innebär att ha barn i den stora ungdomsgrupp som vi iblandkallar krigets barnbarn. Det har inneburit att det i alla sammanhang har varitmånga ungar omkring en. Det var svårt att få plats på dagis, många ungar skullesamsas och leka på samma gård. räknade vi hur mångaungar som fanns i det stora HSB-hus där jag bodde. Vi kom upp till300. Det blev många ungar i varje klass, och många av klassernafick gå i provisoriska skollokaler. För en del av ungarna innebar dettanaturligtvis väldigt stora påfrestningar - det var svårt att klara sig när detvar så trångt överallt. Men av de rekordmånga som i vår går ut 9:an har ändå deflesta fått plats i gymnasieskolan. Och för dem är väl ändå tillvaron ganskaljus. Sommarlovet blir kanske inte så mycket annorlunda än vad det brukar vara.även om det kanske känns litet extra i magen att behöva börja en ny skola,kanske på en annan ort. Men förändra ungdomar är livet ganska bistert just nu.Många av dem som inte har fått plats i gymnasieskolan har redan tidigareskuffats undan i olika sammanhang, har inte fått det stöd de behövt från varesig föräldrar eller skola. Och många är hjärtligt trötta på skolan - de vill haett jobb och ingenting annat. Men dagens arbetsmarknad öppnar minsann inte famnen förungdomarna. För de flesta lediga jobb som annonseras ut i tidningarna och somarbetsförmedlingen har att erbjuda kräver arbetsgivarna folk som har yrkesvana,som har erfarenhet av arbetslivet. Körkort är ett krav som väldigt många ställer,och de ungdomar som vi talar om har inte haft någon chans att få ettkörkort. Arbetarskyddsbestämmelserna, som vi alla har varit eniga om, ställerockså i många fall upp en 18-årsgräns. Det finns på dagens arbetsmarknad heltenkelt inte särskilt många jobb för 16- och 17-åringar. Och särskilt svårt ärdet för flickorna och för invandrarungdomarna, som ju har sina alldelesspeciella problem. Dessutom är det så att om man väl får ett jobb,krävs det egentligen att man är lönsam från allra . Och det kravetställer man ute på arbetsmarknaden också på de allra yngsta. Det finns i daginte särskilt många möjligheter till en långsam introduktion, till entillvänjning på arbetsplatsen. Därför är naturligtvis risken för att manmisslyckas med det första jobbet ganska stor. har denna situationförvärrats på grund av att vi har haft ett allmänt dåligt konjunkturläge. Dethar varit ont om jobb rent allmänt sett. är efterfrågan på arbetskraftstörre, men ökar ungdomskullarna. Fler ungdomar lämnar iår . Och för 16- och 17-åringarna är därför situationen påarbetsmarknaden inte särskilt mycket ljusare än den har varit tidigare, I arbetsmarknadsutskottets betänkande säger man att detinte råder några delade meningar i själva principfrågan, attutbildningsinsatserna inom gymnasieskolans ram skall öka för dessaungdomsgrupper och att de arbetsmarknadspolitiska insatserna i motsvarande månskall minska. Det är ett riktigt konstaterande. Men för de ungdomar som i årslutar , för dem som gjorde det och för dem som kommeratt göra det är kanske inte principfrågan det viktigaste. Detviktigaste är hur vi politiker hanterar situationen . Hur löser vi depraktiska problemen för dessa ungdomar? I den frågan har alltså vi socialdemokrater, som framgåttav debatten tidigare, en helt annan uppfattning än regeringen. Vi säger nejtill regeringens förslag att nu inskränka möjligheterna till beredskapsarbeteoch arbetsmarknadsutbildning. Och nej säger också många människor utanför dennariksdag- många ungdomar, många lärare, många arbetsförmedlare, många oroligaföräldrar. Att döma av ett par motioner tycker tydligen även några borgerligaledamöter i denna kammare att det är litet kallt om fötterna just . Regeringens förslag innebär att man kraftigt skall beskäramöjligheterna att gå in med arbetsmarknadspolitiska åtgärder för ungdomarnautan att man garanterar att man har någonting annat att komma med, utan att manvet att det verkligen blir någonting av den här utbildningen och praktiken.Statens kostnader för de arbetsmarknadspolitiska åtgärderna kommer att minskamed åtskilliga . Minst 350 miljoner sparar man på det härförslaget.