prot · G30940 · 1979-12-31 00:00:00 — Utgångspunkten för utskottets behandling ärpartimotionen 2069 som ställer krav på ändringar av medbestämmandelagen igrundläggande avseenden. Ett par andra frågor som framstår som särskiltväsentliga för vpk, nämligen den i princip obegränsade strejkrätten ochslopandet av den skadeståndsskyldighet som kan uppkomma för arbetstagare ochderas organisationer, tas också upp i motionen 1039 av m. fl.Båda motionerna utmynnar i konkreta lagförslag. Utan alt göra någon störreaffär av den saken noterar jag att lagstiftningen i de aktuella delarna i vissadetaljer inte är helt likalydande. Flera av de krav på omarbetning avmedbestämmandelagen som ställs i motionen 2069 återkom- mersedan i motionen 2467 som kommunisterna väckte med anledning av regeringensproposition om åtgärder mol krångel och onödig byråkrati m. m. I motionerna2070 och 796 slutligen utvecklar vpk frågor om datateknik och omlilllrädesrätten till arbetsplatsen som i mer programmatisk form redan harbehandlats i motionen 2069. Kommunisternavar frän början motståndare till medbestämmandelagen i det skick den föreladesriksdagen pä , och det gör de ingen hemlighet av i motionen 2069.Däremot finner jag anledning notera atl jag, när höll siltanförande, hörde en kommunist här i kammaren tala om depositiva inslag som man kan hitta i medbestämmandelagen. Om det är början ny inriktning och en ny syn på detta från kommunisternas häll återstår atlse - eller om del var en ensam svala. I allt väsentligt går yrkandena imotionen 2069 tillbaka på de krav på förändringar av arbetsrätten som vpkställde vid lagstiftningens tillkomst. Enligt kommunisterna är det ingentingannat än en mytbildning att man med medbestämmandelagen har försökt öppna vägenför en förnyelse av arbetslivet, och fackföreningsrörelsen uppmanas rentav atlsäga nej lill medbestämmandeavtal, innan man ändrar hela den arbetsrätlsligalagstiftningen. Riksdagenville 1976 inte acceptera vpk:s tolkning av den betydelsefulla reform sommedbestämmandelagen ulgör. Del har inte heller velai göra när vpksenare återkommit med samma krav. Del kan inte komma i fråga att nu riva uppdenna reform,som är utgångspunkten förden utveckling med kompletterande avtalsom har påbörjats. Vpkhar, som jag nämnde, i motionen 2070 återkommit till frågan omdatatekniken i arbetslivet. Där yrkar man att det skall bli facklig vetorättmot införande av datorsystem. Härtill knyts vissa kompletterande yrkanden, bl.a. all de anställda skall ha rätl att anl'ta arbetstagarkonsulier i sådanafrågor på arbetsgivarens bekostnad. Deav motionärerna aktualiserade frågorna om data- och robotteknik förtjänar alluppmärksamhet, och betydelsen av denna teknik kommer troligen att öka,antagligen i accelererande takt. Dessa frågor tilldrar sig i mycket hög grad defackliga organisationernas intresse, och utskottet har därför räknat med attdet kommer att avspegla sig i medbestämmandeavtalen. Så har också skett inågra av de avtal som har kommit till stånd. Frågan om datateknikens effekterpå sysselsättning och arbetsmiljö studeras vidare från mera långsiktigautgångspunkter av en särskild utredning. I dess uppdrag ingår även attdiskutera de anställdas möjligheter alt hävda sitt medbestämmande. Vpkhar i partimotionen 2069 berört frågan om rätten till tillträde tillarbetsplatser för arbetslivsforskare och för fackliga funktionärer som inte äranställda på företagen. Den frågan tas från en speciell aspekt upp i motionen796. Det gäller här de anställdas möjligheter atl den vägen få experthjälp förstudier av arbetsmiljön. Vi i utskottet anser att man bör avvakta resultatet avpågående förhandlingar mellan SAF, LO och PTK på medbeslämmandeom-rådel innanman tar ställning till frågan om lagreglering när del gäller rätlen till tillträdetill arbetsplatser. Med hänvisning till de skäl jag nusammanfattningsvis framfört avstyrker vi utskottets samtliga fem molioner frånvpk. m. fl. återkommer i motionen 1531 med yrkande om visst tillägg lillmedbestämmandelagen. De förhandlingar som skall ske enligt lagen skall normallbedrivas lokalt ute pä arbetsplatserna. Om man dä inte kan enas hararbetstagarparten rätt att begära centrala förhandlingar. Motionärerna vill skall precisera den tidsfrist som slår till arbelsla-garpartens förfogandeför att påkalla centrala förhandlingar. Utskottet erinrar liksom om attbegäran skall framställas ulan dröjsmål och till atl parterna avtalsvägen kannärmare ange den tidrymd som skall gälla. Med hänvisning lill detta avstyrkervi motionen. ÄvenBo Siegbahn m. fl. upprepar i molionen 2062 krav som framställdes förra året.Motionärerna vill liksom alt den fackliga vetorätten videntreprenadavtal skall slopas. Det skall ske genom atl 38, 39 och 40 §§medbestämmandelagen upphävs. Utskoltet avstyrker liksom dettayrkande. Samma krav restes f ö. redan vid medbestämmandelagens tillkomst ochavvisades redan då. På denna punkt är utskottet enigt. Motionärernabegär i andra hand att motionen skall överiämnas till nya arbelsrältskommitténför beaktande. I den delen har motionärerna fåll moderata samlingspartietsföreträdare i utskoltet med sig i en reservation till betänkandet. Utskottetsmajoriiei flnner för sin del att det ingår i nya arbetsrättskommilténs uppdragatt följa introduktionen och tillämpningen av medbestämmandelagen och föreslåde förändringar som kommittén finner påkallade. Kommittén har alltså möjlighetall ulan särskilt initiativ frän sida la upp problem av det slagmotionärerna anser föreligga. Utskottets majoritet avstyrker därför motionenäven i denna del. socialdemokratiska reservationen, nr 3, ställer man sig bakom yrkandet iden socialdemokratiska pariimotionen 666 om alt den s. k. 200-kronorsregelnskall återinföras i medbestämmandelagen. Denna regel, som fanns i den tidigarekollektivavtalslagen, innebär som bekant att enskilda arbetstagare vid brottmot fredsplikisreglerna aldrig skall kunna ådömas skadestånd med högre beloppän . Närriksdagen på den här punkten gick emol det socialdemokratiskaregeringsförslaget och beslöt atl slopa 200-kronorsregeln innebar det inte attskadeståndsbeloppen vid olovliga konflikter skulle höjas generellt. Tvärtomfömtsatles det att beloppen även i fortsättningen skulle hållas på en måttlignivå. Såvitt utskottet kan finna har del också inträffat. Efter det atl200-kronorsregeln slopades har del vid arbetsdomstolen förekommit elva mål omolovliga strejker. I endasi fyra av dessa mål har domstolen dömt ut högreskadestånd än , i tre av målen med . och i ell av målen med 400kr. Man kan inte heller göra gällande att de nya reglerna har medfört att detlidigare maximibeloppet, , har blivit något slags minimibelopp. Liksomlidigare har domstolen dömt ut skadestånd med lägre belopp än . I densammanställning som utskottet har gjort i belänkandel finns skadeståndsbelopppä ned till . Skadestånden ligger fortfarande på en måttlig nivå, alltsåäven efter det att "isen är bruten" - för all tala med SuneJohansson. Medbestämman-defrågor m. m. Medbestämmandefrågor m. m. Allatorde vara överens om atl skadeståndets uppgift i huvudsak är alt stryka underprincipen att avtal skall hållas och att det i första hand är andra åtgärder änsanktioner som har betydelse för att återställa arbetsfreden, när en olovligkonfiikt bmlit ul. I den socialdemokratiska reservationen till betänkandetpekar man särskilt pä den nya regel som infördes och som ålägger parterna altnär olovlig strejk har satts i gång ta upp diskussioner ochgemensamt verka för alt konflikten skall lösas. Jag håller med om all della varen betydelsefull nyhet i medbestämmandelagen, men visar erfarenhetenatt överläggningar av detta slag inte alltid leder till alt konflikternabiläggs. Med slopandet av 200-kronorsregeln har arbetsdomstolen fått möjlighetalt göra skillnad mellan strejker som varit kortvariga och har fått elt så atlsäga "normall" förtopp och konflikter där de strejkande försl efterlängre tid kan förmås gå tillbaka till arbetet eller där de strejkandetillgripit anmärkningsvärda ålgärder. Utskottets majoritet har sammanfattningsvis inte kunnal finna atl denpraxis som har utvecklats i anslutning till medbestämmandelagensskadeståndsregler ger anledning alt återinföra 200-kronorsregeln och avstyrkerdärför den socialdemokratiska motionen i denna fråga. Utskoltethar avslutningsvis behandlat två molioner som ytterst har anknytning tillföreningsrätten. och begär i molionen 1537 förbud mot stridsåtgärder iform av blockad för atl framtvinga kollektivavtal av förelag, trots allförelagen inte har anslällda som är fackligt organiserade eller rent av intehar några anställda alls, dvs. Den här frågan prövades på sinlid av arbelsrältskommittén i samband med övervägandena om medbestämmandelagen.Liksom kommittén har utskottet inte kunnat övertygas om atl man bör ta någotinitiativ i frågan, och motionen har därför avstyrkts av utskoltet. Imotionen 1560 framförs önskemålet om atl man skall utformaarbetsrättsliga regler samt stödformer på det arbetsmarknads- och regionalpolitiskaområdel så, att de gäller lika oavsett om arbetsgivare eller arbetstagaretillhör en avtalsslutande organisation eller ej. Motionärerna anför lill stödför yrkandet vissa exempel. Utskottet har gått igenom dessa exempel och bl. a.på gmndval av den genomgängen kommit fram till att man inte bör föreslå någonåtgärd med anledning av molionen. Jag ber all fl yrka bifall lill utskottets hemställan pä samtligapunkter. (vpk)replik: är en nöjd försvarare av medbestämmandelagen.Positionerna har förändrats . När socialdemokraterna med buller ochbång genomdrev medbestämmandelagen varde borgeriiga till viss del motståndaretill den. Men vartefter tiden har gåtl och de har sett effekterna av lagen blirde alltmer nöjda. Det lyckerjag är elt utmärkt exempel på. Men anledningen till lagen1976 - och det är del vi egentligen borde diskuiera- var att den ena parten pä arbelsmarknaden var helt underlägsen den andra.Utgångspunkten var en debatt om hur man skulle få till sländ mera jämbördigaförhållanden. Det är också utgångspunkten för kommunisternasförslag. Därför går de också stick i stäv med vad föreslår. Jagbeklagar atl socialdemokratin har hamnat i samma fålla. Debatten om makten påarbetsplatserna, som var som helast , tycks nu helt varaöver. Vadjag sade om de positiva inslagen i medbestämmandelagen är inte någon enstakasvala, . sade vi att den utvidgade förhandlingsrättenoch informationsrälten var framgångar. Men, när man har förhandlat färdigt ärdet fortfarande kapitalets makt som råder. har arbelsköparna mer och merkommit underfund med gängen: Man skriver slutprotokoll, man går till centralförhandling, man skriver slutprotokoll från den centrala förhandlingen, ochsedan har arbelsköparna beslutanderätten. Del är dagens verklighet, och manutformar sin strategi efter del. Vinslen med detta för fackföreningarna är inte blir uppknuten utan kan hävda sitt partsförhållande. Närdel gäller datatekniken får vi, som vanligt när man ställer ett konkretpositivt förslag, höra atl del är värt all uppmärksamhet och allt intresse. Mendet hjälper inte dem som drabbas av datateknik och robotteknik. Vad hjälper demall uppmärksamhet och allt intresse frän och utskottet, närkapitalet använder sig av den tekniken, slår ut människor, förstörarbetsmiljöer och utarmar arbetets innehåll? Men jag förstår alt nöjd med den utvecklingen. Det är helt i SAF:s intresse att det är Närdet gäller vad vi sagt om arbelslivsforskare och andra moment i våra förslaganvänder man en raffinerad metod för att bevisa att man ingenting skall göra istället för att säga: Vi är inte intresserade av del här. Man säger alt vi haren medbestämmandelag. Den är full med brister. skall vi vänta på avtalet,och avtalet är avhängigl av vilken lag vi har. Eftersom vi inte har någonbra lag sä vill utskottet inte heller göra någonling. Del bevisar väl atl manegentligen borde säga: Vi är inte intresserade av att göra någonting i den härfrågan. () replik: I både statliga och kommunala sammanhang har man - det är i alla fallmin erfarenhet, och jag tror att mänga håller med mig om detta - sett entendens till att överdriva tillämpningen och hanteringen av medbestämmandelagen,i varje fall om man jämför vad som sker inom den sektorn med hanteringen avmedbestämmandelagen ute i företagen, där man kanske har kravet på sig atl vararörligare och där kosinadskraven hela liden hänger över de anslällda ochföretagen. Misstanken om och erfarenheten av att del är så, i varje fall pä endel häll, lyckerjag är grund nog för all redan nu konstalera att det är dagsalt även börja titta pä tidsåtgång, kostnader och annal när del gällerMBL-tillämpningen inom den statliga sektorn. Som jag upplever del framkommer inte någonnegativism i motionen, och inte heller försöker reservanterna tvätta bort någondylik. Däremot skulle Jag vilja påstå alt i molionen framkommer en grad avrealism, som också vi reservanter vill understödja. Realismen innebär atl viinser nödvändigheten av att hålla också dessa kostnader under kontroll och atlse till atl vi får elt effektivt och för både anställda och arbetsgivare välfungerande MBL-arbete inom den statliga sektorn. Dessutom har vi både päkommunalt och på statligt häll kravet hängande över oss alt hålla i pengarna,eftersom vi vet hur begränsade resurserna är i framliden. Närdel gäller den fackliga vetorätten kan jag bara konstatera t vä saker. Denförsta är alt i arbetsdomstolen har behandlats mål, där skadeståndskraven frånfacket inte har stått i någon som helst proportion till arbetsdomstolens domar.Den andra saken är alt arbetsgivarens rättsstatus är osäker. Den osäkerhetenför arbetsgivaren kan hindra alt entreprenöravtal ingås, avtal som egentligenunder naturiiga omständigheter skulle ha ingåtls. Del kan finnas entreprenörersom inte vet alt de är bojkottade. Bara misstanken - och till viss delkunskapen - om att det är på detta sätt borde vara skäl nog för kammaren atlgöra arbeisrättskommiitén uppmärksam på alt dessa problem finns och att manborde se närmare på dem. () replik: 1 sitt inlägg, som var avsett såsom ett genmäle mol vad jag tidigarehade sagt angående vår reservation nr 3, framhöll alt del inteskulle finnas någon anledning atl över huvud laget diskutera införande av enlagstiftning, som begränsade skadeståndet till högsl . Han menade attarbetsdomstolens hittillsvarande domar visade atl skadeståndet fortfarande lågpå en nivå, som innebar att del inte hade skett några större justeringar uppåt. Detär emellertid inte fräga om beloppen i delta avseende utan om principen. Undermånga år har principen varit ett skadestånd på . Arbetsdomstolen har nuvisat alt den har gäll ifrån den principen. Detta sammanfaller delvis medkraven från arbetsgivarhåll under mänga år på en s. k. kostnadsanpassning ellerverklighetsanpassning av bötesbeloppen med hänsyn till penningvärdetsförsämring sedan det år då beloppen fastställdes. Vi anser därför alt det harblivit en öppning här. Det finns nu inga garantier längre. Om vi om någol årser pä statistiken över vilka böter som arbetsdomstolen har utdömt, kan vikanske utläsa högre belopp. Därmed har man brutit isen, och därmed har manöppnat möjligheten till skadestånd. Visocialdemokrater håller fast vid den principen att man inte skall tro att mankan lösa tvister på arbetsmarknaden genom straff eller böter. Som jag sade imitt tidigare inlägg sker del bäst genom att man åstadkommer sädana lagar ochavtal som medför jämställdhet mellan parterna pä arbetsmarknaden. Lars-OveHagberg log i sina inlägg upp milt och socialdemokratins inställning lill medbestämmandelagen.Han tyckte att vi nu är ovanligt lysta när del gäller hela MBL-biten. Ja, detberor ju på alt vi anser oss ha anledning altavvakta de avtal som är på gång eller som man i varje fall håller pä attförhandla om mellan arbetsmarknadens parter. Vi socialdemokrater har inte haftför vana atl göra elefantinhopp i förhandlingarna mellan arbetsmarknadensparter annat än när löntagarna sä har begärt. Visar det sig atl man inte fårett avtal av den typ som LO vill ha, kommer man till oss och begär medverkan.Då är vi socialdemokrater beredda atl ställa upp. ELVERJONSSON (fp) replik: sägeratt reservation 1 ligger nära motionen och atl detinte finns någon spänning dem emellan. Då kanjag väl säga all den reservationenhar fog för sig. Däremotär jag litet överraskad över atl reservation 2 existerar. I den moiion som denreservationen svarar mot var ju huvudyrkandet atl vi skulle slopa §§ 380 imedbestämmandelagen, och det kravet har i utskottet varit med omalt avstyrka. vill m-reservanterna överiämna molionen lill nyaarbeisrättskommiitén, men del ärju redan gjorl i och med alt kommittén har deluppdrag som det talas om i molionen. Skullerik.sdagen sända över motionen lill kommittén, sä ärdet klart alt del skullevara ett ullryck för sympati för de tankegångar som finns i molionen, och vihar inte varil beredda vare sig all ställa oss bakom de påståenden som görs imotionen eller ens garantera att de är riktiga. Kommunisternatycker att jag är litet för förnöjd. Det är möjligt, men intressant är då - ochdel lyckerjag är positivt - att , vad jag forslar som förstekommunist, ändå säger sig vara nöjd med ett och annal i MBL. Det är åtminstoneför mig en nyhet, och jag hoppas att det framsteget skall följas av flera. Menändå går det en klar skiljelinje mellan kommunisterna och de andra partierna,eftersom kommunisterna inte accepterar sanktioner i någon form. Medanledning av den övriga kritiken mol utskottets hantering av vpk-motionernaskulle jag bara vilja påminna om atl väcktes motion nr 2069 medyrkanden om långtgående förändringar i MBL. När regeringen kommed sin proposition om åtgärder mot krångel och byråkrati, väckte vpk motionen2467 med anledning av den propositionen. 1 den nya motionen upprepas de kravsom ställdes i januarimotionen. Resultatet är att har atl laställning till två molioner med samma krav från samma parti. Är det att minska krånglet? Mendet räcker inte. 1 vpk:s antikrängelmotion lade man faktiskt till ett nyttyrkande, som utskoUel lakifullt har avstyrkt utan kommentarer. Jag tänkte gåförbi det med tystnad också här i debatten, men eftersom jag blivit så passmycket apostroferad villjag påminna om vad vpk yrkat. Jag citerar ordagrant:"att hos regeringen hemställer om förslag till avskaffande avkollektivavtalslagen och lagen om arbetsdomstol". Mendessa lagar ärju redan upphävda. Kolleklivavialslagen försvann i och med atlMBL trädde i kraft, och lagen om arbetsdomstol upphävdes i sambandmed atl vi fick en ny lag om rättegång vid arbetstvisler. Medbestämmandefrågor m. m. Nr 40 tror, , atl del kan vara skäl i att överväga en delsaker och den kanskerent av utreda dem innan man här i snabbt är beredd till 29november 1979 ykanden om ingrepp i lagstiftningen. (vpk)replik: är nöjd, säger . Ja, till en viss del.Men om 1976,1977 och 1978 hade lyssnat lill debattermed båda öronen, så hade han hört samma förnöjsamhet uttryckas i fräga om sammaavsnitt av medbestämmandelagen, så del är ingenting nytt. Vi gör sammavärdering och samma analys av lagen som . Det finns en enda bit i lagensom facket kan utnyttja till något positivt. Det sade vi , ochdet stär än mera klart . Åtgärdermot krångel och byråkrati var folkpartiregeringens stora slagnummer, men jaghar inte hört atl man inte skulle fä motionera om del man har motionerat om lidigare. Annarskanjag väl säga om krångel och byråkrati: Vad är arbetsdomstolen och vad äralla dessa regler som staten sätter upp i avsikt atl begränsa facklig aktivitetannat än en stor byråkratisk svulst i det här samhället? TillSune vill jag säga att nog är ni väldigt tysta i den här frågan. Jagkan bara jämföra med vilket buller och bång del var 1975 och 1976. Ställer dudig inte bakom din partiordförande, som sade alt MBL var den största reformensedan rösträtten? kan väl inte hälla med om att del är så. Sedananvände samma argumentation som . Men han bordeväl med sin fackliga erfarenhet veta atl dagens lagstiftning ju inte hjälperfackföreningarna lill ett bra avtal. och vill sitta ochvänta på vad det blir för avtal i stället för att .säga vilken lagstiftning viborde ha för alt kunna träffa elt bra avtal. De vänder upp och ned påverkligheten. Detfinns fackliga representanter som underde senasle åren och inte minst i valrörelsenhar sagt att man borde förbätlra lagen. Om SAP vann valet, sade man, skullelagen ändras. HarSAP nu lagt ned dessa frågor? Eller skall ingen få veta vadsocialdemokraterna tänker göra om de borgeriiga eventuellt kommer i minoritet? Dettabetänkande om MBL innehåller ju stora frågor. Men här använder och talar bara om . i slrejkböter och i övrigt inte ett duggom en lag som inte ger ett enda framsteg mol medbestämmande. Hanharintesagt någonling om de förbättringar som man har utlovat. När de fackligtverksamma ute på arbetsplatserna har sagl alt lagen inte räcker lill, har mantröstat dem med atl de skulle vänta på avtalet. Och väntar man på ett avtalsom inte blir någonting, om man får tro det förslag som LO och PTK lagtfram. SUNEJOHANSSON (s) replik: Jag har tidigare deklarerat alt vi är beredda atl vänta och se vadparterna kommer fram till eller inte kommer fram till när del gällermedbestämmandeavtal framöver. Detär väl inte första gängen vi har setl atl vpk har förmågan alt plocka ut bitar,som egentligen ligger inom den fackliga intressesfären, och sedan köra fram demhär i och förorda lagstiftning innan man vel om arbetsmarknadensparter i stället skulle kunna välja avtalsvägen. Trotsallt vet vi all avtalsvägen i många fall är mjukare och en kanske mertillämplig linje när det gäller de överenskommelser vi behöver ha på arbelsmarknaden. Därvi under valrörelsen gett utfästelser om förändringar i medbestämmandelagenhar det skett under hägnet att vi försl velat avvakta vad man kommer fram tilli de pågående medbestämmandeförhandlingarna. Jag lycker inte Jag behöver genågon närmare förklaring av socialdemokratins ställning när del gällermedbestämmandelagen. Medbestämmandefrågor/??. Ja-nu ärjag här igen. 1 våras-i maj månad -sjöng jag min politiskasvanesång, Iroddejag. Den politiska situationen och framförallt min placeringpå valsedeln ingav inga förhoppningar för min del. Menvalet gick bra-myckel bra fördel parti jag representerar. harbevisligen väljarnas förtroende, och val vinden blåste så starkt atl Jag komtillbaka. Del vore fel, herr lalman,atl förneka att jag trivs. Mittpolitiska arbetsfält har varit arbetsmarknadspolitiken.Därför lyckerjag det passar utmärkt att jag nu håller mitt iredje JungfmtalJust under denna rubrik. betänkande som vi nu behandlar, arbetsmarknadsutskollets betänkande nr 6,är den s. k. 200-kronorsregeln uppe till diskussion. Vi känner alla lill vad frågangäller, så jag behöver inte gå in pä regelns konstruktion etc.Socialdemokraterna återkommer med sitt krav på atl 200-kronorsregeln skallinföras i MBL. Man har två gånger tidigare framfört samma krav, 1977 och 1978,men utan framgång. Jagtror att det är viktigt att understryka den enighet som råder om atl det iförsta hand är andra åtgärder än utdömande av skadestånd som har betydelse föratl återställa arbetsfreden när en olovlig konflikt bmlit ut. Denna vårgemensamma syn har också satts pä pränt i betänkandet. Skadeståndetshuvudsakliga uppgift är atl stryka under principen att avtal skall hällas. Vadvi är oeniga om arom vi skall bibehålla del gamla skadeständstaket vid 200 kr.eller inte. Socialdemokraterna vill tydligen permanenta ellbelopp som är gammall. Underpraktiskt taget ett halvt sekel har socialdemokraterna haft ansvarei förinfialionstaklen i det här landet. sattes ett skadeståndstak vid 200kr. Jag har via upplysningstjänsi tagit reda på alt dettabelopp i dagens penningvärde har vuxit till I . som en övre gräns menade man naturligtvis atl beloppet skulle stå iviss proportion lill den skada som en arbetstagare dä kunde vålla i en olovligkonflikt. Detär egentligen rätt fantastiskt alt förståndiga socialdemokrater-och del finnsflera sädana i arbetsmarknadsutskottet, av vilka är en -orkardriva sin orealistiska linje.